הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 53, 2014-03-03 12:00

עדי קול: צהריים טובים.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: כל דיון שלנו אני פותחת ומסבירה על הוועדה.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית.

עדי קול: לוועדה לזכויות הציבור יש את אותן זכויות שיש לכל ועדה אחרת בכנסת, כמו לועדת כספים, ועדת הכלכלה, חוקה ומשפט, אבל היא מתכנסת באופן שונה מוועדות אחרות, היא מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, אדם, אזרח ואפילו חבר כנסת.

עדי קול: כמקרה הספציפי הזה, אנחנו מקיימים דיונים שיש להם השלכה על ציבור רחב.

עדי קול: הנושא הזה הוא בלי ספק נושא מאוד משמעותי.

מסעוד גנאים: גם לי יש דיון מהיר, אבל לא הספקתם כי קבעתם את הדיון, וזה טוב מאוד.

עדי קול: אנחנו זריזים, רצינו להקדים את הדיון כמה שיותר כי לדעתי צריך לגעת בברזל כל עוד הוא חם.

עדי קול: באמת חבר הכנסת מסעוד גנאים הגיש בקשה לדיון מהיר בנושא.

עדי קול: כאזרחית אני מכירה כמלווה באופן מאוד צמוד את הנושא של בידוק בשדות התעופה בישראל לאוכלוסיות שונות, כי המדינה לא מוכנה להגיד לאילו אוכלוסיות היא פונה באופן אחר.

עדי קול: אני חושבת שנעשו מהלכים במהלך השנים, הגישו בג"צ, הייתה עתירה לבית המשפט והיו החלטות ונאמר שנעשו שינויים, אבל נוכחנו לשמוע על מקרה מזעזע בשדה התעופה באילת.

עדי קול: אני אבקש מחבר הכנסת עפו אגבריה להציג את הנושא ואחר כך כמובן הפונה לעצמה.

<עבד אגבאריה: גברתי היושבת ראש, אורחים נכבדים.

<עבד אגבאריה: אני כמו כולם שמעתי ונודע לי המקרה של איזיס אליאס שחאדה, מורה בבית ספר בטירת הכרמל מזה 19 שנה, כמובן שאחר כך היא תשלים את הדברים על עניין הבידוק המשפיל שעוברת האוכלוסייה הערבית בשדות התעופה.

<עבד אגבאריה: אני רוצה לציין שזה מנהג לא חדש, זה מנהג די ישן שאני בעצמי חווייתי אותו.

<עבד אגבאריה: אולי כשמוניתי להיות חבר כנסת, כחבר כנסת זה פחות - - -

עדי קול: יודעים מי אתה?

עדי קול: כי אותי אף אחד לא יודע מי אני וזה לא עוזר.

<עבד אגבאריה: כשאני בא אני מציג את עצמי, אם הם יודעים שאני לא חבר כנסת אז הבידוק אחר.

<עבד אגבאריה: אם בני משפחתי שנמצאים איתי, כשהם לא יודעים שהאבא שלהם חבר כנסת הבידוק הוא מאוד קשה.

<עבד אגבאריה: ברגע שיודעים שהאבא חבר כנסת זה פחות.

<עבד אגבאריה: הדברים הללו לא חדשים בשבילי.

<עבד אגבאריה: זה נורא משפיל כאשר לוקחים אותך גם בשדה התעופה בלוד, אני לא טסתי אף פעם משדה התעופה באילת, כפי ששמעתי בשדה התעופה באילת הבידוק הוא פי כמה יותר חמור ופי כמה יותר משפיל אפילו ממה קיים בנתב"ג (נמל תעופה בן גוריון).

<עבד אגבאריה: בנתב"ג היו כבר מחאות והיו כבר תלונות בעבר.

<עבד אגבאריה: עשו שם את זה קצת יותר דיסקרטי ועכשיו לא בודקים את התחתונים שלך ואת הגרביים שלך מול כל העולם, לוקחים אותך לחדר צדדי.

<עבד אגבאריה: אבל מה שקרה עם המורה איזיס אני חושב שזה דבר מאוד מאוד משפיל ומאוד מזוויע לשמורה שהיא מדריכה לתיירות.

<עבד אגבאריה: האבסורד הוא שהיא צריכה להיות כל כך מושפלת רק בגלל היותה שייכת ללאום מסוים, ערבייה.

<עבד אגבאריה: שקר וכזב הדברים שרוצה להגיד חבר הכנסת יריב לוין כאילו האוכלוסייה הנוצרית זה משהו אחר.

<עבד אגבאריה: זה רק מראה שהעניין לא כזה.

<עבד אגבאריה: ברשותך אספר בדיחה מאוקראינה ששמעתי אותה לא עכשיו מיהודים שגרו בונצ'ה ומי שמכיר את העניין יודעים מה זה בונצ'ה.

<עבד אגבאריה: ילד אחד יהודי בא הביתה ואומר לאימא שלו 'הרביצו לי, אימא שלי הרביצו לי בגלל שאני יהודי'.

<עבד אגבאריה: היא ענתה לו 'טוב, זה קורה'.

<עבד אגבאריה: אמר לה 'אבל רשום לי בדרכון שאני אוקראיני, שאני לא יהודי'.

<עבד אגבאריה: היא ענתה לו 'מרביצים לפי הפנים ולא לפי הדרכון'.

<עבד אגבאריה: כנראה שלפי המוצא של האדם כך הוא הבידוק.

<עבד אגבאריה: לצערי הרב מדינה שאמורה להיות ב-OECD ודמוקרטית, המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון שתתנהג לאוכלוסייה בשלמותה, ולא משנה אם זו מורה או רופא, אני גם כרופא שעבד שנים במערכת הבריאות, מקבל יחס כזה.

<עבד אגבאריה: לפעמים אתה רואה אדם זר שיכול להיות אפילו נרקומן וזרוק והוא עובר עם כבוד ומבלי כל זה.

<עבד אגבאריה: זה נורא משפיל.

<עבד אגבאריה: בזה אסתפק כדי שיהיה לאיזיס מה לומר.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: לא ארצה להאריך כי דוקטור עפו אגבאריה פתח ואמר, כאשר קראתי על המקרה גם אני הגשתי דיון מהיר בנושא.

מסעוד גנאים: המקרה שקרה עם המורה איזיס הוא מזעזע, זו לא הפעם הראשונה ולא נאמר שזו הפעם הראשונה בהיסטוריה.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, האוכלוסייה הערבית עוברת מסכת השפלות בכל שעריה של המדינה, בין אם זה השער האווירי בנתב"ג וכדומה והן אם זה גם בגדה המערבית בשטחים הכבושים במחסומים.

מסעוד גנאים: אפילו אני כחבר כנסת, בגלל שאני ערבי מתעכב כדי להראות את הכרטיס ואחר כך ישאלו 'באמת אתה חבר כנסת?

מסעוד גנאים: .

מסעוד גנאים: בקשר למקרה של איזיס, אפילו כשמסתכלים על פניה, ראיתי עם המשקפיים, אתה לא יכול לזהות שהיא ערבייה.

מסעוד גנאים: אבל בדרכון, אולי השם שחאדה שזה שם של אחד ממנהגי החמאס, סלאח שחאדה שישראל התנקשה בו בעזה, אולי חשבו שהיא מאותה משפחה.

מסעוד גנאים: זה על שני דברים, על הפרצוף וגם על השם המשפחה.

מסעוד גנאים: אני חושב שככל שתהייה קדושת הביטחון במדינת ישראל שעל שעריה רומסים את כבודו של האדם, אלה פניה של המדינה, אלו פנים גזעניות, לצערי הרב אלו פנים גזעניות.

מסעוד גנאים: הם מוכנים לחלל ולרמוס את כבודה של אישה ולהפשיט אותה, לאיפה הגענו?

מסעוד גנאים: אומרים יש כללים, אומרים יש נהלים, אומרים יש סדרי ביטחון.

מסעוד גנאים: האם הביטחון צריך לעבור רק דרך השפלות?

מסעוד גנאים: אין דרכים טכנולוגיות, אין פטנטים בעולם?

מסעוד גנאים: אני חושב שיש ומה שיותר מסוכן שזה לשיקול דעתו של פקיד.

מסעוד גנאים: זו לא הנחייה, בא לו וזהו.

מסעוד גנאים: הוא רוצה לבדוק אותה, הוא רוצה לבדוק אותו וזהו הוא המחליט וזה המסוכן.

עדי קול: אני חייבת לומר לכם שאתמול דיברתי עם העורך דין שלי, עורך דין יישם שבייתא מאוניברסיטת תל אביב, הוא סיפר לי כשהוא בעצמו חזר מירח הדבש עם אשתו ביקשו מהם, לא רק שפירקו לו את כל המזוודות, גם ביקשו ממנו להביא את כל הוא הואוצ'רים של בתי המלון שהוא התארח כדי להוכיח שהוא היה בבתי מלון.

עדי קול: הוא אמר 'למה שאני אחזיק את זה'.

עדי קול: אחד הבודקים היה סטודנט שלו למשפטים.

עדי קול: הוא הלך למנהל שלו ואמר 'אני מבקש, זה עורך דין מהפקולטה למשפטים ואני מכיר אותו ואני לא צריך'.

עדי קול: הוא אמר לו 'לא, מי אמר שהוא לא מתעסק - - - <קריאה:> לא פיטרו אותו אחרי זה?

עדי קול: לא פיטרו אותו, אבל עשו לו את כל החיפוש - - -

<קריאה: סטודנטית שלמדה איתה והייתה בודקת, אחרי שדיברה איתי ארוכות בנתב"ג, פיטרו אותה אחרי שבוע.

מסעוד גנאים: היא כבר נגועה.

עדי קול: לא פיטרו אותו, אבל חיפשו למרות שאמרו שמדובר בעורך דין שעובד בפקולטה למשפטים ומרצה באוניברסיטה, עדיין חיפשו אותו בדיוק באותה צורה, מה שכנראה אומר שיש סיבות אחרות לחיפוש.

עדי קול: בבקשה גברתי.

<איזיס אליאס שחאדה: האמת, כבר יודעים את המקרה לצערי הרב.

<איזיס אליאס שחאדה: אני מורה.

<איזיס אליאס שחאדה: 19 שנים אני מלמדת בתיכון יהודי, אני מנחה ארצית בתחום שלי בכל המגזרים, אני עובדת גם משרד החינוך וגם עירייה.

מסעוד גנאים: שר החינוך דיבר איתך מאז המקרה?

<איזיס אליאס שחאדה: לצערי הרב לא, ותכף אדבר על זה.

עיסאווי פריג': לא דיבר איתך?

<איזיס אליאס שחאדה: ממש לא.

<איזיס אליאס שחאדה: מיד אגיע לכל הדברים וקצת סבלנות.

<איזיס אליאס שחאדה: 19 שנים בתיכון יהודי, כלומר גידלתי 19 שנים, ממש כל הבוגרים שלי מתקשרים ומזועזעים מהמקרה הזה.

<איזיס אליאס שחאדה: אני מנחה ארצית בכל הארץ בלי שום קשר למגזר שלי, אני מרצה בכל המגזרים.

<איזיס אליאס שחאדה: זה מה שעושים למורה שירדה לתת לתלמידים מעבר למה שצריך כי התלמידים היו באילת והצטרפתי אליהם כדי לתת להם סיור שקשור לתיירות.

<איזיס אליאס שחאדה: זה היה אבסורד.

<איזיס אליאס שחאדה: אני מלמדת אותם אהבת הארץ, להיות סבלניים כלפי אנשים אחרים, סובלנות.

<איזיס אליאס שחאדה: אני הדו-קיום בעצמו.

עדי קול: תארי לנו איך זה קרה.

<איזיס אליאס שחאדה: בהלוך כמובן בנתב"ג בדקו, שפכו את כל המזוודה, עברתי בידוק משפיל מול כל האנשים, אמרתי, אוקיי אנחנו רגילים נמשיך הלאה.

<איזיס אליאס שחאדה: בחזרה שאלה אותי 'מה נשמע?

<איזיס אליאס שחאדה: ' אמרתי 'בסדר אני מקווה שאני לא אעבור את אותו תהליך שעברתי בהלוך'.

<איזיס אליאס שחאדה: היא כאילו לקחה את תעודת הזהות, חזרו אלי אחרי 7-10 דקות, מתדיינים ביניהם מאחורי הקלעים, היא חוזרת אלי אחרי 10 דקות 'בואי איתנו', לוקחים אותי הצידה ובודקים את התיק, פותחים את המזוודה ושואלים שאלות רגילות, אמרתי לעצמי 'וואלה הולך להיות קל היום, אנחנו נסיים מוקדם'.

<איזיס אליאס שחאדה: שאלתי 'סיימתי?', אמרה 'מה פתאום, לא סיימת בואי איתנו'.

<איזיס אליאס שחאדה: שניים ליוו אותי לאיזה חדר צדדי ועוד אחד היה כדי לשמור על הדלת מבחוץ, כנראה, שאני לא אברח, אני לא יודעת.

<איזיס אליאס שחאדה: היא לקחה את התיק שלי לבדוק, שאלתי לאן לוקחת אותו, זה התיק שלי ולמה את בודקת אותו בלי שאני אראה מה שאת עושה, ענתה 'ככה'.

<איזיס אליאס שחאדה: שאלתי 'מה זה ככה?

<איזיס אליאס שחאדה: אולי תשימי לי משהו שאני לא רוצה, אולי תכניסי איזה שבב שאני לא רואה.

<איזיס אליאס שחאדה: למה את לוקחת את התיק ללא רשות, זה התיק שלי'.

<איזיס אליאס שחאדה: חוץ מזה שלקחו את הטלפון ולקחו את הכול לבדיקה, אני לא יודעת מה עשו שם, הכול חוץ מהתכשיטים שהם הדברים הרגילים.

<איזיס אליאס שחאדה: סגרו וילון והיא התחילה לבדוק אותי, היא שמה כפפות, אני אתחיל לבכות - - -

עדי קול: את צודקת, באמת אין מילים.

עדי קול: היית באילת בעבר - - -

<איזיס אליאס שחאדה: הייתי באילת, אני מצטרפת לתלמידים שלי, הבידוק לא היה ברמה הזאת, כנראה שהגיע התור שלי.

<איזיס אליאס שחאדה: תארו לעצמכם מתי היו שמו כפפות על יהודי ומתחילים לפשפש להם בשיער.

<איזיס אליאס שחאדה: אין צורך להזכיר את כל ההיסטוריה של היהודים, כי זו בדיוק התחושה.

<איזיס אליאס שחאדה: אחר כך היא מתחילה עם כל הגוף, היא בדקה את כל הגוף אפילו על העצמות שלי היא שאלה.

<איזיס אליאס שחאדה: היא שאלה אותי 'מה זה?' ואני צריכה להסביר שזו עצם כי היא לא יודעת לזהות מה עצם ומה לא.

<איזיס אליאס שחאדה: היא ממשיכה.

<איזיס אליאס שחאדה: בהתחלה לא עברתי שום בידוק ושם שיקוף, שום כלום, שום גלאי מתכות, כלום, כך שהתגובה שלהם היא מאוד שקרית.

<איזיס אליאס שחאדה: לא עברתי, לא צפצפתי, לא כלום.

<איזיס אליאס שחאדה: בתעודת זהות כתוב שחאדה איזיס, אולי אם לא היה כתוב שחאדה, אלא אליאס כי יש יהודים הייתי עוברת.

<איזיס אליאס שחאדה: היא מתחילה להעביר ואומרת 'עכשיו אני מעבירה חלק עליון' כשהיא מדברת עם ההיא מאחורי הוילון.

<איזיס אליאס שחאדה: בחלק העליון מן הסתם יש חזייה, יש ברזלים והיא אומרת לה 'יש חזייה עם ברזלים ולכן זה מפצפץ.

<איזיס אליאס שחאדה: אז היא מבקשת ממני להוריד, אמרתי לה שאצלנו זה לא מקובל, 'אני לא מסכימה.

<איזיס אליאס שחאדה: אין אצלנו דבר כזה ואני לא מוכנה.

<איזיס אליאס שחאדה: בכלל אני לא מוכנה'.

<איזיס אליאס שחאדה: אז היא קראה לעוד מישהי כי צריך תגבורת.

<איזיס אליאס שחאדה: אחר כך גם על המכנס היה אותו דבר.

<איזיס אליאס שחאדה: בסיטואציה כזאת או שאני נשארת והיא אומרת לי 'את רוצה לעבור את זה מהר או שאת רוצה להישאר כאן'.

<איזיס אליאס שחאדה: אני תוך כדי אומרת לה שזה פשוט משפיל, איך בכלל מסוגלים לעשות את העבודה הזאת.

<איזיס אליאס שחאדה: זו השפלה.

<איזיס אליאס שחאדה: זו בכלל בושה לכל החברה, בושה לנו.

עדי קול: מה היא אמרה?

<איזיס אליאס שחאדה: היא שתקה.

<איזיס אליאס שחאדה: היא לא הסתכלה לי מן הסתם בעיניים.

<איזיס אליאס שחאדה: השנייה כשבאה אמרה לה 'למה את אומרת את זה, זו העבודה שלה, היא צריכה לעשות את זה'.

<איזיס אליאס שחאדה: אין דבר כזה שצריך לעשות את זה - - -

עדי קול: כשהפנייה התפרסמה מישהו פנה אליך, התנצל?

<איזיס אליאס שחאדה: לא.

<איזיס אליאס שחאדה: ראיתם את הכתבה, ראיתם את הפרסום, ראיתם את התגובה שלהם שאומרת שלא הייתה בשום שלב הפשטה, שקר וכזב כמובן.

<איזיס אליאס שחאדה: שצפצפתי שלוש פעמים.

<איזיס אליאס שחאדה: צפצפתי רק אחרי שערכו עלי בדיקה גופנית משפילה.

<איזיס אליאס שחאדה: איפה אנחנו?

<איזיס אליאס שחאדה: איפה אנחנו כבני אדם?

<איזיס אליאס שחאדה: איפה?

<איזיס אליאס שחאדה: למה צריך להפשיט בנאדם?

<איזיס אליאס שחאדה: אני לא מבינה.

<איזיס אליאס שחאדה: אנחנו מדינה שאמורה להיות דמוקרטית, נאורה, מתקדמת טכנולוגית, מדינה שמוכרת לכל העולם מכשירים.

<איזיס אליאס שחאדה: כל המכשירים שמשתמשים בהם בארצות הברית זו המצאה ישראלית מן הסתם, חלקם לפחות.

<איזיס אליאס שחאדה: אין דבר כזה לערוך על בנאדם מבלי לבזות אותו.

<איזיס אליאס שחאדה: מבלי לבזות את האדם כאדם?

<איזיס אליאס שחאדה: אני אדם.

<איזיס אליאס שחאדה: אמרתי להם שאני מורה ובאתי לכאן עם התלמידים, הנה הכרטיס של ארגון המורים, זה לא הזיז להם בכלל, לא דיברו איתי, לא שאלו אותי.

<איזיס אליאס שחאדה: נגיד שאחת השאלות הייתה 'למה באת ליום אחד' נגיד שזה מחשיד, אפילו את זה לא שאלו.

<איזיס אליאס שחאדה: תעודת זהות, שאלתי למה, כי אני VIP.

<איזיס אליאס שחאדה: כי אני ערבייה?

<איזיס אליאס שחאדה: זה היה שיעור לתלמידים.

<איזיס אליאס שחאדה: תדעו שזה היה אחד השיעורים שהתלמידים קיבלו באזרחות, זה היה שיעור לחיים.

מסעוד גנאים: התלמידים היו סביבך וראו את הכול?

<איזיס אליאס שחאדה: התלמידים נשארו שם ואני חזרתי כי כל כך רציתי לחזור ללמד ולא שתלמידים אחרים יפסידו, עד כדי כך מוסר העבודה שלנו גבוה ובזה אני נתקלת.

<איזיס אליאס שחאדה: אנחנו באותו יום היינו באילת עם ראש העיר שלנו שביקר שם בכנס של ראשי ערים, הצטלמנו איתו, היה סיור מאוד מוצלח לתלמידים, ותארי מצד שני איך זה הסתיים.

<איזיס אליאס שחאדה: כאשת חינוך נכנסתי לכל הכיתות, זה תיכון יהודי וכמובן כולם גינו את זה ובמיוחד התלמידים.

<איזיס אליאס שחאדה: התחלנו בשיעורי חינוך.

<איזיס אליאס שחאדה: האבסורד שאני דרך שיעורי חינוך יכולה להעביר כל מסר שאני רוצה גם אם הוא יפגע, אני יכולה לעשות הכול וזה האבסורד, אבל מורה לתיירות, אין פלא שאין כאן תיירים לצערי הרב.

<איזוריס שחאדה: לפחות התלמידים שלומדים אצלה יודעים שאם הם יהיו באותו תפקיד הם ידעו - - -

<איזיס אליאס שחאדה: בדיוק על זה דיברנו, אמרנו להם שיפעילו שיקול דעת, איפה שיקול הדעת?

<איזיס אליאס שחאדה: איפה המידתיות?

<איזיס אליאס שחאדה: אני בעד בידוק כי היא גם בשבילי.

<איזיס אליאס שחאדה: אבל למה להשפיל אותי?

<איזיס אליאס שחאדה: אם אלו הנהלים שמישהו יבוא ויגיד מהם הנהלים, אף אחד לא יודע מהם הנהלים.

<איזיס אליאס שחאדה: מישהו יודע מהם הנהלים?

עדי קול: אנחנו נשמע כאן.

עדי קול: אנחנו ניתן לכמה פונים ואחר כך נרצה לדעת מהם הנהלים כי אנחנו רוצים לדעת.

<איזיס אליאס שחאדה: יש פה בכלל נציגים מרשות שדות התעופה בכלל?

עדי קול: בוא נעשה אחד אחד.

עדי קול: פונה ואחר כך חבר כנסת, פונה ואחר כך חבר כנסת.

עדי קול: אני שאלתי המון שאלות את רשות שדות התעופה ולא קיבלתי תשובות.

עדי קול: אני מקווה שאקבל אותן היום.

עיסאווי פריג': למען גילוי נאות, אני מכיר את משפחתה של איזיס, את האימא סועד אנחנו מכירים במרצ שנים רבות, היא חברה אישית של כל חבריי.

עיסאווי פריג': אם יש דו-קיום שאני למדתי זה דרך האימא שלה סועד שהיא 30 שנה באותה דרך.

עיסאווי פריג': אל תספרו לי דברים שאני יודע.

עיסאווי פריג': כי אני יודע את הבית ממנו איזיס הגיעה, אני מכיר את האבא ואת האימא.

עיסאווי פריג': לעניינו, אבי זיו הקב"ט, יש לנו את אריה שחם היועץ המשפטי של נתב"ג.

עיסאווי פריג': אני מבין שלא נעים לעמוד בפורום כזה בסיטואציה כזאת.

עיסאווי פריג': זה המצב ועם מקרים כאלה צריך להתמודד.

עיסאווי פריג': ברמה האישית חברים, אני לא זוכר שעברתי תהליכים של השפלות בשדות התעופה.

עיסאווי פריג': הסתדרתי.

עדי קול: כי אתה הולך בכל מקום כחבר כנסת.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': גם לפני הסתדרתי, לא היה.

עיסאווי פריג': אבל ראיתי, הייתי עם קבוצות וראיתי - - -

מסעוד גנאים: אולי מרצ נתנה לך את האפשרות?

עיסאווי פריג': ראיתי דברים יותר מזעזעים ממה שאיזיס עכשיו הסבירה.

עיסאווי פריג': לא כל זמזום של ברזל הוא עילה כי יש גם ברזל במקומות רגישים ואחרים בגוף, אנשים עברו את זה ועברו את זה בצורה מאוד מביכה, מאוד משפילה וחוויתי את זה.

עיסאווי פריג': חברים, נגיד את האמת, אני שאלתי את איזיס אם שר החינוך לא התקשר אליה עד עכשיו ואת מורה - - - -

<איזיס אליאס שחאדה: הוא קיבל מכתב ואני יודעת בוודאות.

עיסאווי פריג': ממה שהבנתי מהמכתב של חבר הכנסת עפו אגבריה, את מדריכה ארצית בתחום התיירות.

<איזיס אליאס שחאדה: לא בתיירות, במרחב תחום הדעת שלי.

ג'מאל זחאלקה: מה זה תחום?

ג'מאל זחאלקה: תיירות לא?

<איזיס אליאס שחאדה: מורה לתיירות, אבל אני יודעת בוודאות שנשלח לו מכתב דרך רחל מתוקי וגם דרך הפנייה שלי.

עיסאווי פריג': מבחינתי זו סוגיה חינוכית גזענית שמחייבת התייחסות.

עיסאווי פריג': שר החינוך שממהר להתקשר לכל כל ילדה ששולחת מכתב לעיתונות לא ראה לנכון להרים טלפון - - -

<איזיס אליאס שחאדה: "האחר הוא אני ואני הוא האחר" זו הסיסמה של משרד החינוך

עיסאווי פריג': שר החינוך לא מצא לנכון להרים טלפון למורה בכירה אצלו באגף וזה אומר רבות.

עיסאווי פריג': זה התחיל בביטול השפה הערבית וזה מתחיל בחוסר התייחסות לכל גילוי הגזענות שאנחנו חווים ורואים.

עיסאווי פריג': כאן אני רוצה לדבר בשפה קצת משונה.

עיסאווי פריג': כנראה שלבודקים לא הסתדר שמורה ערבייה נמצאת בבית ספר יהודי ושהתלמידים היהודים נמצאים בחסות - - -

עדי קול: אתה נותן קרדיט לבודקים, אני לא חושבת שהם עשו - - -

עיסאווי פריג': כנראה שהבודקים לא ראו בעין יפה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשים את זה על השולחן.

עיסאווי פריג': זה לא נעים, ושהחבר'ה מרשות שדות התעופה יקשיבו.

עיסאווי פריג': הבעיה היא לא ביטחונית ונקרא לילד בשמו.

עיסאווי פריג': הבעיה היא להזכיר לערבים 'דיר באלק אני ער' - לא לתת לשגרה להיכנס.

עיסאווי פריג': יכול להיות שזאת הבעיה, כי יש ירידה במקרים של הבדיקות, יש ואני שומע מהאנשים שיש ירידה, אבל מדי פעם אין פצועים, יש מכת רצח, יעני בדיקה משפילה יותר.

עיסאווי פריג': אני שואל למה ריבונו של עולם עושים את זה אם ברמה הביטחונית ניתן לעשות בדיקה שגרתית שכל האזרחים עוברים אותה.

עיסאווי פריג': מה המטרה?

עיסאווי פריג': – להזכיר לכל מי שלא יהודי 'דיר באלק, אתה לא משלנו'.

עיסאווי פריג': בוא נשים את הדברים על השולחן.

עיסאווי פריג': זאת המטרה, לא לתת לבני המיעוטים ולערבים במיוחד להיכנס לשגרה, אנחנו לא ניתן לכם להרגיש כמו כל אזרח אחר.

עיסאווי פריג': אם זאת המטרה?

עיסאווי פריג': המטרה היא לא ביטחונית ובוא נשים את הדברים על השולחן.

עדי קול: אני חושבת שאתה צודק.

עדי קול: יש איזו תחושה שאנחנו כבר משתפרים, אלא אם תאמרו שזה שרך עודף, שזה חד-פעמי, אבל ככל שאנחנו משפרים את הנהלים עדיין אנחנו שומעים מדי פעם סיפורים כאלה קשים.

עדי קול: יש כאן הרגשה שאנחנו משדרים איזה מסר אחר.

עדי קול: תודה.

<עבד אגבאריה: דוקטור עבד אגבאריה שהוא אונקולוג בכיר בבית חולים רמב"ם.

<עבד אגבאריה: הוא מרפא סרטן.

<עבד אגבאריה: אני הוזמנתי כדי לספר במישור האישי.

<עבד אגבאריה: אני גם פעיל ברופאים לזכויות האדם.

<עבד אגבאריה: אני אתחבר דווקא למה שאיזיס אמרה.

<עבד אגבאריה: אני כרופא, כשהם התחילו לבדוק ומבקשים לראות את העצמות, אני חושב שזה תיאוריית הגזע, זה מחזיר אותנו הרבה שנים אחורה בהיסטוריה.

<עבד אגבאריה: זה מצמרר, אולי יש לך אנטומיה אחרת שהיא שונה מהאנטומיה של הגזע המכובד.

<עבד אגבאריה: זה באמת בושה וחרפה לכל מי שעושה את זה באופן אישי ולכל מי שמנחה אותו.

<עבד אגבאריה: אני אומר את זה בקול רם.

<עבד אגבאריה: יש לי המון סיפורים לספר, אני בתור רופא בכיר, אני גם מנהל יחידה, גם מרצה בטכניון.

<עבד אגבאריה: לי יש המון סיפורים וחלק ניכר מהעבודה שלי זה נסיעות לחו"ל לכנסים שאני מפרסם בהם עבודות.

<עבד אגבאריה: יש לי עבודות ומחקרים שאני מפרסם אותם.

<עבד אגבאריה: הנה מופיע דוקטור עבד אל גבאריה ישראל, הדילמה תמיד אחרי כל מה שאני עובר בשדה התעופה, האם להסתובב שם כל כך גאה תחת ישראל או להוריד את השם הזה מתעודת הזהות.

<עבד אגבאריה: אבל אנחנו נשארים כאן, למרות כל מה שעושים אנחנו נשארים ואנחנו נמשיך ואנחנו נילחם.

<עבד אגבאריה: אני אומר שאנחנו נמשיך להילחם.

<עבד אגבאריה: כמי שגדל בכפר קטן שרק בשנת 1986 נכנס אליו חשמל, ודוקטור עפו אגבאריה מכיר את המשפחה שלנו טוב מאוד, בשנת 1986 נכנס החשמל אצלנו בפעם הראשונה.

<עבד אגבאריה: יש גם בעיה להשכיר לנו מכוניות, אני גאה שהייתי אחד מתוך 60 סטודנטים שהתקבלו לטכניון, למדתי רפואה בטכניון, סיימתי התמחות בהצטיינות והיום אני מנהל יחידה בשירותי בריאות כללית, אני רופא בכיר בבית החולים רמב"ם ואני גם מרצה בטכניון.

<עבד אגבאריה: את כל זה עשיתי, עשיתי מתוך מצוקה ומתוך כאב וייסורים, אבל זה כל מה שאני מכיר בחיים.

<עבד אגבאריה: כשאני נוסע אני נוסע עם דרכון ישראלי, זה האבסורד.

<עבד אגבאריה: אתה נוסע כישראלי לכל דבר, אבל מהרגע שהרגל שלך דורכת בשדה התעופה אתה חשוד.

<עבד אגבאריה: עד שאתה עולה לטיסה, זה מסע ייסורים.

<עבד אגבאריה: יש לי המון סיפורים וחוויות לספר ואפשר אפילו לחבר ספרים - - -

עדי קול: אתה מרגיש שינוי בשנים האחרונות?

<עבד אגבאריה: אני לא מרגיש שינוי וכל מי שאומר, יכול להיות שחברי הכנסת המכובדים מרגישים שינוי, אבל אנחנו האזרחים הפשוטים לא מרגישים שום שינוי.

<עבד אגבאריה: את אותו מסלול אני ממשיך לעבור, אני לא מוכן להציג תעודת רופא ואני מתעקש על זה, אני רוצה לעבור את אותו מסלול של ההשפלה שכל האוכלוסייה שלי, שכל הגזע שלי עובר ואני גאה בזה.

<עבד אגבאריה: האבסורד הוא שרוב האנשים שנוסעים הם סטודנטים או אנשי עסקים.

<עבד אגבאריה: השאלה שלי האם יש קשר לביטחון?

<עבד אגבאריה: זה קשר מקרי לחלוטין, אין לזה שום קשר לביטחון.

<עבד אגבאריה: יש הרבה פניות לחברת אל-על ולרשות שדות התעופה והם אומרים שהם לא מתייחסים ולא עושים הפרדה לפי מוצא אתני, זה שטותי ולא צריך להיות כך כל אינטליגנט.

<עבד אגבאריה: אתה לוקח שתי קבוצות של 100 נוסעים ערבים ו- 100 נוסעים יהודים, אם כל ה- 100 נוסעים עוברים את אותו בידוק, אז מן הסתם הגורם המשותף שלהם הוא המוצא האתני שלהם ושלא יספרו שטויות.

<עבד אגבאריה: שלא יספרו לנו שטויות, אנחנו עברנו את התקופה הזאת.

<עבד אגבאריה: אני מתפלא מהי המטרה שלהם, שהסטודנטים האלה שרובם הם הרופאים לעתיד, שאנשי העסקים האלה לא יחזרו לכאן?

<עבד אגבאריה: - - -

עיסאווי פריג': כן, כדי שהם לא יחזרו לפה.

עיסאווי פריג': זאת המטרה.

<עבד אגבאריה: זה אבסורד שאנחנו ממשיכים לדון בועדת הכנסת.

<עבד אגבאריה: אני בספק אם יצא מזה משהו.

<עבד אגבאריה: האנשים האלה שיושבים שם הם מקבלים את ההחלטות, אנשים אטומים ואני מודע לזה.

<עבד אגבאריה: כל מה שנוגע במדינה הזאת לביטחון זה משהו קדוש ואי אפשר לגעת בו.

<עבד אגבאריה: אסיים ולא אאריך, האפליה אוכלת את יוצריה.

<עבד אגבאריה: היום זה בגלל שאת ערבייה, מחר בגלל שצבע העור שלו שחור.

<עבד אגבאריה: ספרתי אתמול לרופאה קולגה שאני לא אגיע מחר לעבודה, יהודיה, אנחנו עובדים יחד.

<עבד אגבאריה: הייתה לה מן דמעה בעין, שלושת בניה שירתו בצבא, אבל היא נולדה במקום שלא כל כך היה טוב ליהודים, ביוגוסלביה לשעבר, היא אמרה לי 'אולי תעביר מסר גם לאנשים, גם אני עברתי פעמיים את ההשפלה הזאת בגלל מה כתוב לי בתעודת הזהות בארץ המוצא'.

<עבד אגבאריה: לכן אני אומר שהיום זה אני בגלל שאני ערבי, מחר יהיה משה, מחר יהיה אתיופי.

<עבד אגבאריה: לצערנו הרב זה בומרנג וזה לא יחסך מאף אחד, כי מי שהוא חושב שהוא שונה מאחרים, בינתיים הוא ימשיך לחשוב כך.

עדי קול: מסתבר שזה לא חייב להיות ערבי.

עדי קול: נכון שרק שם משפחה יכול להיות ערבי.

<אירנה שופאינה: אני אציג את עצמי, אני דוקטור שופאינה אירנה, אני לא ערבייה מלידה, בעלי דרוזי ואת שם המשפחה שלי אני קיבלתי עם נישואי.

<אירנה שופאינה: גם מה שקרה איתי קרה באילת בספטמבר האחרון.

<אירנה שופאינה: אני הייתי יום אחד, בעלי לא היה איתי, אני הייתי שם עם קולגה לעבודה.

<אירנה שופאינה: הגענו בטיסה חזרה ביחד, שאלו אותנו אם אנחנו ביחד, וכמובן אגיד שהוא יהודי עם שם משפחה כשר.

<אירנה שופאינה: בעלי בבית במודיעין, הוא לא היה איתי בטיסה בכלל.

<אירנה שופאינה: אמרנו שאנחנו טסים ביחד, לקחו את תעודות הזהות, הסתכלו על שלי, הלכו הצידה עם השם שופאינה הזה, הלכו הצידה קראו למישהו ולעוד מישהו, בקיצור ארבעה אנשים הסתכלו על תעודת הזהות ואחר כך חזרו.

<איזיס אליאס שחאדה: מה שם הבעל?

<אירנה שופאינה: יוסף שופאינה.

<אירנה שופאינה: בכל מקרה לתום הבחור שהיה איתי אמרו לזוז הצידה, הוא נבדק בנפרד.

<אירנה שופאינה: אז התחילה חקירה 'איך קוראים לבעלך?

<אירנה שופאינה: איפה הוא נולד?

<אירנה שופאינה: איך קוראים לאימא שלו?

<אירנה שופאינה: ואיך קוראים לאבא שלו?' זה היה כבר שלב שאני התעצבנתי, כלומר מה אתם רוצים לשאול?

<אירנה שופאינה: אתם רוצים לשאול מאיזה מוצא הוא?

<אירנה שופאינה: הוא דרוזי.

<אירנה שופאינה: 'לא, לא, אנחנו לא רוצים לשאול, אבל איזה שפות הוא מדבר?'.

<אירנה שופאינה: אחרי התענוג הזה, כל התיק המסכן שלי נשפך על השולחן, תחתון תחתון והכול עם הסמרטוט הזה שהם בודקים, אני לא יודעת מה זה.

<אירנה שופאינה: אחרי זה ליוו אותי באופן אישי לעמדת כרטוס כאילו אני אסירה, טוב שאזיקים לא שמו עלי, אחרי שלקחתי את כרטיס העלייה למטוס הוא ליווה אותי לעמדת שיקוף ועד שלא עברתי לאולם העלייה של המטוס הוא לא זז ממני.

<אירנה שופאינה: אני אבקש לציין עוד משהו, אני לקחתי את הטיסה הזאת מאות פעמים.

<אירנה שופאינה: אני קצינה לשעבר, אני עשיתי שירות שם אני ולקחתי אותה על אזרחי, על מדים ובכל הצורות האפשריות ועם שם המשפחה הקודם, שפיגל, מעולם לא נבדקתי, אף אחד לא הסתכל עלי, יכולתי לעלות חמש דקות לפני הטיסה והיו מעלים אותי.

<אירנה שופאינה: עם שם המשפחה הזה - - -

<עבד אגבאריה: הרס לך את החיים בשדות התעופה.

עדי קול: אני בטוחה שהוא עשה הרבה טוב.

<אירנה שופאינה: אגב אני הצעתי להציג את תעודת הקצין שלי, היא ממש לא עניינה אף אחד, שם המשפחה שלי היה הרבה יותר מעניין.

<אירנה שופאינה: בעלי הוא מ"פ לשעבר, הוא ביחידה מיוחדת של המשטרה.

<אירנה שופאינה: באופן אירוני היחידה שלו היא אחת מיחידות ההתערבות במקרה וקורה משהו כזה בשדה התעופה.

<אירנה שופאינה: הוא שמע את הסיפור הזה, הוא הזדעזע - - -

<עבד אגבאריה: צריך לספר את זה ליריב לוין.

<אירנה שופאינה: בשביל זה אני פה.

<אירנה שופאינה: אני מפסידה עבודה, ביטלתי מטופלים ברגע האחרון ואני פה.

עדי קול: אני מודה לך מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע למה אתם כל כך שליליים, למה אתם מביאים דברים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אני דווקא רוצה להיות חיובי ולספר על מקרים הפוכים.

ג'מאל זחאלקה: אתם מציגים כאן תמונה לא מאוזנת בכלל.

ג'מאל זחאלקה: לי באו חברים עם חדשות מרעישות.

ג'מאל זחאלקה: הם נסעו לחוץ לארץ ואמרו לי תתפלא, הייתי בנמל תעופה, בדקו אותי, התייחסו אלי בכבוד, חפשו עלי ובזה נגמר ואמרו לי תודה רבה וסליחה, פתחו את התיק בעדינות אחרי ששאלו האם נוכל לפתוח ברשותך והכול היה טוב ויפה.

ג'מאל זחאלקה: שמעתי כמה מקרים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: האמת היא שאני שמעתי מקרים כאלה ולמה אתם מציגים רק את ההשפלות שאנשים עוברים?

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים שלא עברו השפלות.

מסעוד גנאים: באיזה שדה תעופה, כאן או בהיתרו?

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי אנשים עם שם מוחמד אפילו.

עדי קול: נשאל אותך כמה מקרים כאלה אתה מכיר.

ג'מאל זחאלקה: אני אדם אופטימי מטבעי.

עדי קול: מכירים אותך, אתה בכלל לא ציני.

ג'מאל זחאלקה: נכון שהמקרים האלה לא רבים, אבל זה קורה כמה פעמים בשנה שאנשים באים אלי ומספרים לי את החדשות.

ג'מאל זחאלקה: מספרים לי את זה כחדשות, אומרים 'ג'ימאל אתה יודע שאני עליתי למטוס בלי השפלה, אתה יודע שאני חזרתי בלי השפלה, אתה גם יודע שהייתי עם המשפחה שלי, עם אשתי ולא חפשו על הגוף שלה ולא הפשיטו אותה, הם עברו בידוק רגיל ועברתי בזמן, הכול עבר טוב ויפה'.

ג'מאל זחאלקה: קורים מקרים כאלה, אני אומר שהיו מקרים כאלה, אתם לא מאמינים נכון?

ג'מאל זחאלקה: אני רואה מבטי ספקנות בפניכם - - -

עיסאווי פריג': אני אישית מאמין.

עיסאווי פריג': אני אומר שנתקלתי בלא מעט מקרים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: שאנשים אומרים שהכל היה בסדר?

ג'מאל זחאלקה: אפילו לא מתקשרים אלי בטלפון.

ג'מאל זחאלקה: 'חזרתי מחו"ל ולא השפילו אותי', התייחסו אלי כאזרח כאל אדם'.

<עבד אגבאריה: ההשפלה היא יותר כשאתה עולה לטיסה.

<עבד אגבאריה: היו שם מקרים.

ג'מאל זחאלקה: רק חברי הכנסת לא הבינו את הציניות.

ג'מאל זחאלקה: כולם הבינו חוץ מחברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני ממשיך בקו שהתחלתי איתו.

ג'מאל זחאלקה: המקרים הבודדים, הנדירים שקיימים במציאות של בדיקה, לא בלי בדיקה שהיא מסודרת ושהיא עם כבוד והכול בסדר.

ג'מאל זחאלקה: הוא עולה למטוס עם כבוד והוא לא מרגיש שהוא מושפל וכשהוא חוזר ארצה ולא מרגיש שהוא הושפל אפילו שחיפשו אותו.

ג'מאל זחאלקה: מה אפשר ללמוד מזה?

ג'מאל זחאלקה: – אפשר ושלא יספרו לנו סיפורים.

ג'מאל זחאלקה: את זה צריך להשוות למקרים של ההשפלה שהם 95%.

ג'מאל זחאלקה: אפילו להגיד מילה אחת, אתה נוסע לחו"ל, אנשים שמחים לצאת לחו"ל, הם רוצים לבלות ויש איזו שמחה ואיזו התרגשות, אבל המעבר בנמל התעופה לאנשים זה סיוט, אפילו עוד לפני שמתחילים ועוד זורקים מילה פה ומילה שם, משפילים אותך כמו שהציגה איזיס.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לרשויות ללמוד ולחקור את אותם אנשים שלא עברו השפלה, לחוקר את המקרים בהם לא הייתה השפלה.

ג'מאל זחאלקה: את זה צריך לחקור וצריך ללמוד.

ג'מאל זחאלקה: מקרי ההשפלה הם הכלל, הם הכלל ולא צריך לחקור אותם.

ג'מאל זחאלקה: צריך לחקור איך אפשר לעשות את זה בלי השפלה.

ג'מאל זחאלקה: תביאו לנו הצעות איך לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: כל השרים הבטיחו לנו, אני הרבה זמן בכנסת וכל פעם מבטיחים ואומרים נשתפר וכל שר מכנס כינוסים.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שאפשר אחרת.

ג'מאל זחאלקה: צריך ללמוד מן היוצא מהכלל ולעשות אותו ככלל.

ג'מאל זחאלקה: זה הכול.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

עדי קול: אנחנו ניתן לעוד פונים.

עדי קול: אני רוצה לתת לנציגי רשות שדות התעופה.

עדי קול: אנחנו קבענו את הדיון הזה כדיון מהיר ראשית כי הנושא הזה מזעזע בעיניי.

עדי קול: אנחנו שומעים את זה שוב ושוב ואנחנו באמת שומעים את זה על קשת רחבה של נושאים ולא רק עם האוכלוסייה הערבית.

עדי קול: שם משפחה ערבי מספיק לזה, ושאף אחד לא יגיד שיש הבדל בין נוצרים לבין לא נוצרים, אני חושבת שאפשר להגדיר באופן מוחלט.

עדי קול: העברנו מספר שאלות לרשות שדות התעופה.

עדי קול: אקריא את השאלות כי לא קיבלנו עליהן תשובה ואני מקווה שנקבל עליהן תשובה היום.

עדי קול: האם קיים נוהל אחיד לבדיקות ברשות שדות התעופה?

עדי קול: האם אילת זה כמו נתב"ג או מקומות אחרים, כמו חיפה?

עדי קול: מיהן האוכלוסיות המיוחדות שלגביהן הנוהל מדבר על בידוק אחר, איך מגדירים אותן?

עדי קול: האם היא רק ערבים?

עדי קול: האם יש עוד קבוצות אוכלוסייה?

עדי קול: כמה תלונות התקבלו בנושא בשנים האחרונות מקרב הנבדקים?

עדי קול: מי בודק את התלונות?

עדי קול: איך מתבצעת הבדיקה.

עדי קול: האם אי פעם בודק או עובד הושעה מתפקידו על בדיקה לא ראויה?

עדי קול: הבנו שיש איזה שינוי שהוא הגדרה חדשה בעקבות העתירה לבג"צ.

עדי קול: מהן ההגדרות החדשות?

עדי קול: מהי ההכשרה שעובר בודק כדי לא השפיל את הנבדקים?

<אריה שחם: אני היועץ המשפטי של רשות שדות התעופה.

<אריה שחם: ראשית אני רוצה לומר שאני אומר בצורה נחרצת כשמדברים על השפלה, ברשות שדות תעופה לא מנסים להשפיל אף אחד, לא מתנהגים בהשפלה.

<אריה שחם: אני רוצה לומר שבמרבית המקרים, ראשית אני מבין - - -

עדי קול: אני חייבת להבין משהו באמת, מאחר ואני יושבת ראש הוועדה, השפלה היא קודם כל בעיני המתבונן.

עדי קול: אתה יכול לומר כמשפט ראשון שאין כוונה להשפיל ובזה אני מאמינה.

עדי קול: אבל להגיד לא משפילים זה כבר דבר אחר, מי שמרגיש מושפל סימן שהוא עבר איזה תהליך השפלה גם אם לא התכוונתם.

עדי קול: זו סמנטיקה, אבל חשובה.

<אריה שחם: אני אוכל לבוא ולומר שכל אדם כאשר יש לו הרגשה לחדירה לפרטיות שלו הוא יכול להרגיש שהוא מושפל, זה מאוד סובייקטיבי.

<אריה שחם: אנחנו עוברים ברשות שדות התעופה, נתב"ג ולא אילת הם לא שדות התעופה היחידים בעולם.

<אריה שחם: אני חזרתי רק לפני כשבועיים מארה"ב והם בדקו לי את כל הגוף ומיששו אותי והפכו לי את כל התיק, הפכו את כל התיק כמו שבדקו בנתב"ג למרות שיודעים שאני יועץ משפטי ואני חבר בוועדות בצפון אמריקה של שדות התעופה - - -

עדי קול: אתה רוצה לטעון שמשהו מהטענות שעלו כאן לא נכון?

עדי קול: ראשית כמה כללים.

עדי קול: האחד לא מדברים בלי רשות דיבור, זה הכלל הכי מרכזי כאן ואתם מכירים את הכללים בוועדה הזאת.

עדי קול: אחד אחרי השני מספר כאן על חוויות קשות שהם עוברים, אגב הם אומרים שהם לא עברו אותן בשדות תעופה אחרים, הם עוברים אותן רק בישראל, אלו אנשים שהיו בעולם ולא אנשים שלא טיילו ולא נסעו.

עדי קול: הם אמרו לך שהם מרגישים ואתה עדיין טוען שזה כמו שאתה עובר כאן.

<אריה שחם: ראשית אני רוצה לומר, שלבוא להעיר את ההערות על עצמות ועל בדיקה וגזע, אני חושב שאני סולד מכל הערה מהסוג הזה.

<עבד אגבאריה: היא אמרה שהיא עברה את המקרה.

<עבד אגבאריה: תסתכל לה בעיניים.

<אריה שחם: אני מסתכל לה כל הזמן בעיניים ואני מסתכל לך בעיניים ואני מסתכל לכל אחד בעיניים.

עדי קול: ואתה אומר שזה לא קרה?

<אריה שחם: אני אתחיל מההתחלה ואחר כך אני אמשיך מהדבר הזה.

<אריה שחם: ראשית, אם הרגשת מושפלת אני מוכן להתנצל בפנייך, אין לנו שום כוונה להשפיל אף אחד.

<אריה שחם: לא יהודי, לא נוצרי ולא מוסלמי ולא בן מיעוטים, את אף אחד.

<אריה שחם: אני רוצה לומר יותר מזה, יושב ראש מועצת המנהלים של רשות שדות התעופה עובדיה אלי, לאחר שהוא שמע על המקרה הזה הנחה אותי לבדוק את המקרה.

<אריה שחם: בכל מקרה אנחנו עושים בדיקת אירוע, הוא הנחה אותי לבדוק ספציפית את המקרה כי מי שבדרך כלל בודק את האנשים אלו אנשי הביטחון באותו שדה, כאן הוא ביקש ממני לבדוק באופן אישי את המקרה ולתת בפניו דוח, אני מקווה שבשבוע הבא אעביר לו - - -

עדי קול: בבדיקה שלך התכוונת גם להיפגש איתה אם לא היינו עושים דיונים, או שאתה בודק רק צד אחד, את מה אומרים העובדים שעש?

עדי קול: אני שואלת.

<אריה שחם: אני עורך את הבדיקה אצלנו בתוך המערכת כדי לראות איך ומה.

<אריה שחם: אגב, לא שמעתי עם כל ההתנפלות כאן שמישהו ניסה לבדוק ולראות את אנשי הביטחון אצלנו אם אכן הדברים הם כהווייתם.

<אריה שחם: אני מוכרח לומר דבר נוסף מעבר לבדיקה שאעשה.

<אריה שחם: אני גם מוכן, כשאני קורא את התלונה כשמופיעה בכתוב "נאלצה להתפשט" אני רוצה לומר מה המשמעות "נאלצה להתפשט", ראשית אני אומר שהיו התרעות, אני אומר בצורה קטגורית שהיו התרעות ולכן - - -

עדי קול: התרעות נגד המורה מבית הספר?

<אריה שחם: מה זה שייך למורה או לפרופסור - - -

עיסאווי פריג': בכל המקרים היו התרעות אריה?

<אריה שחם: אם תתנו לדבר אסביר.

<אריה שחם: ישבתי ושתקתי כל הזמן - - -

עדי קול: אני רק אסביר את החוקים.

עדי קול: לחברי כנסת מותר להתפרץ בוועדות.

עדי קול: אלו הכללים של הכנסת.

<אריה שחם: הנקודה, אני רוצה להשיב באופן מסודר, אם קוטעים אותי אני יוכל לאבד את קו המחשבה.

<אריה שחם: אני מוכן להשיב לכל שאלה.

עדי קול: נשתדל, אבל לפעמים דברים שאתה אומר גורמים לנו להתפרצויות בלתי נשלטות.

<אריה שחם: אני חושב שכלל בסיסי זה גם לשמוע את הצד השני.

<אריה שחם: לשמוע צד אחד ולא לשמוע את הצד השני - - -

עדי קול: אבל אתה לא התכוונת בבדיקה שלך לשמוע אותה, אתה התכוונת לשמוע רק את העובדים ובגלל זה שאלתי, אני מסכימה איתך.

עדי קול: שאלתי אם הבדיקה אומרת לשמוע אותה, לשמוע את מי שהיה איתה ולשמוע את הבודקים.

עדי קול: אני מבינה שבדיקה צריכה להיות בדיקה יסודית.

<אריה שחם: נכון.

<אריה שחם: בדיקה צריכה להיות בדיקה יסודית בכל הכיוונים.

<אריה שחם: אני מוכן להזמין אותה אלי לנתב"ג ולהראות לה את תהליכי הבידוק ותראי שהדברים הם לא כהווייתם.

<אריה שחם: אני רוצה לומר לכם דבר נוסף, אתמול במקרה, מאחר וידעתי שהיום אני אגיע, אתמול טס, סייד קשוע שהוא עיתונאי - - -

עדי קול: גם אני דיברתי איתו לקראת הדיון - - -

<אריה שחם: אני רוצה לומר לכם שהוא יודע להראות את הפרצוף של היהודים והערבים יפה מאוד - - -

עדי קול: נכון, והוא התכוון לבוא לדיון הזה, אבל בגלל שהוא - - -

<אריה שחם: אני יודע, אני לוויתי אתמול לטיסה לברצלונה והוא אמר בפניי שאין מה להשוות בין הבדיקות היום לבדיקות שהיו, - - -

ג'מאל זחאלקה: בלווי שלך, בטח בלווי שלך, אתה מלווה אותו.

ג'מאל זחאלקה: אתה מלווה כל אזרח?

<אריה שחם: תן לי להשלים את המשפט.

עדי קול: תן לו להשלים.

עדי קול: אגב, אין הבדל בין סייד קשוע הידוע לבין עכשיו - - -

<אריה שחם: לא.

<אריה שחם: אף אחד לא מוכר בשדה, בשדה לא מכירים אותו ולא קוראים את עיתון הארץ.

<אריה שחם: אני לא לוויתי אותו בבידוק הביטחוני.

<אריה שחם: אני קבלתי אותו וישבתי איתו כי יש לי הכרות איתו, ישבתי איתו בדיוטי פרי לאחר שהוא עבר את כל הבידוק.

עדי קול: אני דיברתי עם סייד קשוע וגם דיברתי עם מירה עווד ועם עוד אנשים שרצו להגיע לפה ולא יכלו, כדי להגיד שגם הם עוברים חוויות מאוד קשות בשדה.

<אריה שחם: אולי דיברנו עם אדם שונה.

<אריה שחם: אתמול אני ישבתי איתו בערב.

<אריה שחם: אני רוצה לומר לכם שתדעו שתלונות מתקבלות יותר מיהודים נקרא לזה כך, יותר מאנשים ממוצא מוסלמי או נוצרי.

<אריה שחם: עשרות תלונות מתקבלות.

<אריה שחם: למשל באילת בשנת 2013 התקבלו 50 תלונות שהן 50% ממה שהיה בשנת 2012.

<אריה שחם: 22 תלונות היו של יהודים – 9 של בני מיעוטים ו- 19 מזרים.

<עבד אגבאריה: כי יהודים נוסעים יותר והרוב לא מתלוננים.

<אריה שחם: כשבאים ואומרים - - -

עיסאווי פריג': אילו תלונות אריה?

עדי קול: וגם מה נעשה איתן?

<אריה שחם: אציג סוגי תלונות, עורך יורם ראב"ד, שמעתם אני מקווה את שם העורך דין הזה, הוא עורך דין נכבד שמציג הרבה אנשים כולל אם איני טועה את ראש הממשלה שלנו, הוא בא והתלונן בפני ואמר 'שאלו אותי מאיפה שם המשפחה שלי'.

<אריה שחם: אם עורך דין יהודי ישראלי שאלו אותו מאיפה מקור שם משפחתו.

עדי קול: האם זה נראה לך הגדרה של השפלה?

עדי קול: עורך הדין יורם ראב"ד הוא במקרה עורך הדין של ראש הממשלה ולכן כשהוא מרגיש טיפה לא נוח כששאלו אותו מאיפה שם המשפחה שלו הוא מתלונן.

עדי קול: אבל רוב האוכלוסייה של בני המיעוטים בישראל לא מתלונן על שאלה כזאת, כי ברור מאליו שישאלו מאיפה שם המשפחה.

עדי קול: הם מתלוננים כשמתחילים לפתוח להם את הדברים, ולקחת להם התיקים - - -

ג'מאל זחאלקה: כשלוקחים כפפות ומפשפשים להם בראש.

עדי קול: תלונה כזאת של יהודי אתה מכיר?

עדי קול: תראי לי יהודי שהתלונן על כך.

<אריה שחם: סלח לי, את הכפפות שמים מעניין של סטריליות ולא רוצים לגעת.

<אריה שחם: אדם יכול להיות - - -

עדי קול: למה צריך לגעת?

עיסאווי פריג': אתה יועץ משפטי, אתה יועץ משפטי אריה, אתה צריך לתת את התמונה על פי תפיסה משפטית ולא להצדיק, יש מקרים.

<עבד אגבאריה: אל תסביר לנו, אני רופא כירורג ואני יודע מה זה סטריליות, אז אל תסביר על סטריליות.

<אריה שחם: תגיד לי באיזה שדה תעופה בעולם ראית שלא משתמשים בכפפות?

<עבד אגבאריה: באף שדה תעופה בעולם לא בדקו כמו שעושים פה.

<אריה שחם: לא בדקו אותך בשום דבר?

<אריה שחם: אז מה דעתך שאותי בודקים בשדות תעופה?

<עבד אגבאריה: יש מכונת שיקוף, בודקים.

<אריה שחם: יש מגנומטר והמגנומטר מצפצף ולוקחים ובודקים אותך בידיים, ואם תגיד שמעולם לא בדקו אותך - - -

<עבד אגבאריה: לא בדקו.

<אריה שחם: אז אני לא יודע לאן אתה טס, אני יודע לאן אני טס.

<אריה שחם: אני רוצה להמשיך.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שומעים אותך מר אריה שחם.

ג'מאל זחאלקה: תסביר לנו רק את העניין.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי כשאתה תדבר בשקט אנחנו נבין יותר טוב.

<אריה שחם: אבל אתם מתפרצים על דבר.

<עבד אגבאריה: אתה צריך להישאר רגוע, אתה משפטן.

עדי קול: אני אסביר את הכללים.

<מאיר דוד דור: קודם שוחטים אותו ואחרי כן שואלים אותו למה אתה נשחט.

<מאיר דוד דור: אתם לא נותנים לו לדבר.

<מאיר דוד דור: אני עוקב אחרי הדו-שיח ואני לא עוד ראיתי כזה דיון ובמיוחד כשלא נותנים לאחרים לדבר.

<מאיר דוד דור: זה איזה משחק חד-צדדי.

עדי קול: כולם ידברו, הזכות כמעט היחידה שיש לחברי כנסת מתקיימת בוועדות.

עדי קול: בוועדות לנו יש את הכוח לדבר ולשאול את השאלות וזה תלוי גם בהרכב הוועדה והרכב הוועדה הוא כזה.

עדי קול: כל מי שנמצא כאן ורוצה לדבר ידבר בזמן שאני אתן לו.

עדי קול: אבל אריה, התחושה שלי, ההתחלה שלך הייתה נכונה.

עדי קול: אשמח מאוד שתזמן אותה כדי שהיא תהייה חלק מהבדיקה.

עדי קול: להתנצל בפני מי שמרגיש מושפל זה חלק מהעניין.

עדי קול: לבוא להגיד לקבוצה של אנשים שמרגישה יחס שונה באופן ברור בין שדה התעופה בישראל לבין שדות תעופה בעולם.

עדי קול: אני נסעתי בעשרות משלחות שהיו בה חברים ערבים ישראלים וראיתי היחס שהם עברו, אני והם עברנו באותו מקום ואיך שחיפשו אותם ואיך את האחרים, אין מה להשוות.

עדי קול: אני מוכנה לחתום שגם מחר בשדה תעופה יחד עם חברים ערבים שלי, הם יעברו תהליכים אחרים.

עדי קול: אני אבדוק אתכם בעניין הזה.

עדי קול: אני אומרת לך שאבדוק, תהיו מוכנים.

<אריה שחם: מבחינה סטטיסטית הבדיקה לגבי בני מיעוטים, בקושי 5% מבני המיעוטים נבדקים, כרגע אני מדבר על נתב"ג.

עדי קול: בו נלך על פי הסדר, שאלון, נהלים לגבי חיפוש שווים בכל שדות התעופה?

עדי קול: יש לך את השאלות ובוא תענה עליהן אחת אחת.

<אריה שחם: לגבי הנהלים אני רוצה לומר שני דברים, ראשית צר לי ששירות הביטחון הכללי שהוא המנחה שלנו לא נמצא כאן.

<אריה שחם: אני לא יכול לומר מילה לגבי הנהלים אלא רק לצטט מפסק הדין של השופט רובינשטיין, בית המשפט העליון - - -

עדי קול: לא לא.

עדי קול: לא.

עדי קול: פסק דין אנחנו מכירים.

עדי קול: אתה לא יכול להגיד - - -

<אריה שחם: אני לא יכול לדבר על הנהלים, יש חיסיון ולכן אני לא יכול לדבר על הנהלים.

עדי קול: שאני אקריא את זה.

עדי קול: אני רק רוצה להגיד לך.

עדי קול: אתה לא צריך לדבר על נהלים, אתה רק צריך להגיד האם הם שונים לגבי אוכלוסייה מסוימת.

<אריה שחם: לא - - -

עדי קול: האם הם לא שונים או שאתה לא יכול להגיד?

<אריה שחם: לא שונים.

<אריה שחם: הבדיקה לא הולכת לפי קבוצות אוכלוסייה אלא לפי קריטריונים – את רוצה עכשיו שאני אפרט?

עדי קול: רק באופן כללי.

עדי קול: לפי אילו קריטריונים, של מה?

עדי קול: אני שואלת את השאלה באמת.

עדי קול: לפי התרעות מודיעיניות?

עדי קול: לפי מה?

<אריה שחם: לפי קריטריונים ששירות הביטחון הכללי מנחה אותנו ועליהם אני לא יכול לדבר כי יש חיסיון.

עדי קול: אבל הן לא מחולקות לפי קבוצות אוכלוסייה?

עדי קול: למשל חרדים נגיד.

<אריה שחם: לא לפי קבוצות אוכלוסייה ואני אומר את זה בצורה קטגורית.

<אריה שחם: אני לא יודע אם האנשים יגיעו לבית המשפט העליון ויראו ששופטי בית המשפט העליון לא עושים חיים קלים לא לרשות שדות התעופה ולא למישהו אחר.

<אריה שחם: רשות שדות תעופה נמצאת תחת ביקורת קפדנית.

<אריה שחם: נשיא בית המשפט העליון ונשיאה הקודמת, כל שלושה חודשים אנחנו נדרשים.

<אריה שחם: רשות שדות התעופה - - -

עדי קול: תגיד לי מה זה אומר.

<אריה שחם: אני אשלים עוד דבר אחד.

<אריה שחם: רשות שדות התעופה השקיעה למעלה מ- 400 מיליון שקל עכשיו כדי שהכבודה, עד עכשיו ולאו דווקא של בני מיעוטים גם של יהודים, כשהייתה התרעה ויש התרעות בכבודה, אגב ההתרעה יכולה להיות משחת שיניים למשל, עד עכשיו פתחו את הכבודה, הזיזו את הנוסע הצידה ובדקו את זה בצורה מסוימת בקומה השלישית.

<אריה שחם: מיום שישי האחרון כל הכבודה יורדת למטה ולא בודקים יותר כבודת בטן מטוס בנתב"ג כשהנוסע עומד ליד הכבודה כשהיא נבדקת.

<אריה שחם: זה נעשה באמצעות טכנולוגיה והדברים - - -

עדי קול: זה יהיה רק בנתב"ג או גם באילת?

<אריה שחם: כרגע בנתב"ג, אילת זה גם שדה שכבודת בטן המטוס נבדקת לא בפני הנוסע.

<אריה שחם: כבודת היד - - -

עדי קול: זה למעשה השינוי שנעשה בעקבות החלטת בג"צ?

<אריה שחם: ה- HBS שהשקענו בו 400 מיליון שקל והמערכת החדשה.

<אריה שחם: יותר מזה, בנתב"ג הכנסנו מערכת שאנחנו מתכוונים להביא אותה גם לאילת, גם את הבדיקה הגופנית הלאה לא יצטרכו לעבור אלא שזה יהיה מתקן שנכנסים אליו והוא משקף ובודק.

עדי קול: מתי זה צריך לקרות?

<אריה שחם: רשות שדות התעופה משקיעה בשנתיים-שלוש השנים האחרונות - - -

עדי קול: רגע, כדי שנהייה מסודרים.

עדי קול: אתה יודע למה היא משקיעה את זה?

עדי קול: – כי בג"צ אמר לה, לא מרצונה החופשי היא אמרה 'אנחנו נשקיע'.

<אריה שחם: לא נכון.

<אריה שחם: לא נכון ויש לי גם הפתעה בנושא הזה.

<אריה שחם: בתכנון ה- HBS התחלנו הרבה לפני שבג"צ דיבר על זה, עוד הרבה לפני שבג"צ דיבר על זה משום שאנחנו רגישים לא פחות מכל אחד אחר לדבר הזה.

<אריה שחם: ואם מישהו חושב שברשות שדות התעופה יש הנאה או כוונה לעשות אפליה בין אנשים כאלה ואחרים, אז יש לו טעות בנושא הזה.

מסעוד גנאים: אבל בסוף התוצאה, בסוף מה יוצא?

<אריה שחם: התוצאה היא שמיעוט של אנשים, גם יהודים, גם ערבים וגם תיירים נבדקים בצורה כזאת או אחרת כשיש התרעות - - -

מסעוד גנאים: שגורמת להשפלתם.

<אריה שחם: אני לא חושב שזו השפלה כשמבקשים ממך.

<אריה שחם: הרי דיברנו שזה סובייקטיבי.

<אריה שחם: בכל שדה בעולם שמחטטים לי ופותחים לי את הלבנים או דברים כאלה ועושים - - -

עדי קול: סליחה, שוב - - -

מסעוד גנאים: להוריד לה את המכנסים ולהשאיר אותה עם התחתונים.

<אריה שחם: סלח לי, זה שקר וכזב.

<אריה שחם: את יודעת - - -

<איזיס אליאס שחאדה: אני הורדתי את המכנסיים, צר לי להגיד לך שגם את החזייה.

<איזיס אליאס שחאדה: צר לי להגיד לך ואתה לא היית איתי בתוך החדר.

<איזיס אליאס שחאדה: איך אני יכולה להמציא דברים כאלה?

<איזיס אליאס שחאדה: ממש חוצפה.

<אריה שחם: אני יכול להגיב.

<איזיס אליאס שחאדה: זו חוצפה לבוא להגיד, אתה לא היית איתי בתוך החדר והם משקרים לך בעיניים.

<איזיס אליאס שחאדה: הם ביקשו להפשיט, להוריד את המכנסיים, זו לא הפשטה?

<אריה שחם: מה דעתך לעבור ביחד איתה בדיקה של מכונת אמת ושכל אחת תיבדק?

<איזיס אליאס שחאדה: אין לי בעיה.

<אריה שחם: גם לה אין בעיה.

<אריה שחם: אני מוכן שתהייה בדיקה כזאת.

<אריה שחם: לא הפשיטו אותה.

<עבד אגבאריה: אתה היית שם?

<אריה שחם: ואיך אתם יודעים אם לא הייתם שם?

עדי קול: תודה.

עדי קול: תקשיבו, בצרחות האלה לא קורה דבר.

עדי קול: אני חושבת ואני באמת אומרת, אתה מייצג כאן רשות ממשלתית, נמצאים כאן חברי כנסת ואתה צורח עליהם - - -

<אריה שחם: אני לא צורח עליהם, אני פשוט משתדל להגיע לגובה שהם צועקים.

עדי קול: יושבת כאן מולך אישה שאומרת לך שהיא עברה תהליך כזה , עכשיו אתה לא בית משפט, אתה בוחן לא כליות ולב, ואתה בטח לא חוקר משטרתי.

עדי קול: היא אומרת לך שהיא עברה את זה ואתה אומר לה שהיא משקרת.

<אריה שחם: לא אמרתי שהיא משקרת.

<אריה שחם: הצעתי שהיא והבודקת יעברו מכונת אמת.

עדי קול: היא אמרה את זה באותו רגע, אתה יודע מה?

עדי קול: – אני מצפה ממך, קודם כל אמרת שהיא משקרת, אמרת שזה שקר וכזב - - -

<אריה שחם: על שמפשיטים, שקר וכזב.

עדי קול: עובדה שיש כאן אישה שאומרת ואתה אומר לה שקר וכזב על סמך זה שהבודקת אמרה שהיא לא עשתה את זה.

עדי קול: יש פה אישה אחת שאומרת, ואין לה שום אינטרס להגיד את זה, מול הבודקת שתסכן את עבודתה.

עדי קול: אני מבקשת שלא תענה לי על השאלה, באמת, לבוא לכאן ולומר שאנשים משקרים, לא מחפשים כשכולם אומרים לך שהם עברו את זה.

עדי קול: מה זה משנה, זה ביזיון - - -

<אריה שחם: לא אמרתי ...

<אריה שחם: אמרתי מה זה כולם.

<אריה שחם: אני יכול להבין שהגברת הנכבדה הזאת אמרה מה שאמרה, כל השורה של שורת חברי הכנסת הנכבדים שטוענים בלהט כזה, שיסלחו לי, הם יודעים בדיוק כמוני, לא יותר ולא פחות, ולכן העדות שלהם שווה - - -

עיסאווי פריג': אני חושב שהיועץ המשפטי כבר חורג - - -

עדי קול: די, תקשיבו טוב.

עדי קול: סליחה אתה לא יודע יותר טוב מאף אחד שפה את החוויות שאנשים עברו, אתה בא ואומר לא עברתם, זו חוצפה ותסלח לי באמת, אתה יכול לבוא ולהגיד זה לא הנהלים, אנחנו לא יכולים לדעת שום דבר כי אתה אומר שהשב"כ לא נותן לי להגיד.

עדי קול: אתה יכול לומר שזו לא המדיניות, אבל להגיד לאנשים שהם לא עברו השפלה, הם יושבים ואומרים את זה.

עדי קול: אתה לא יכול לעשות את זה כאן, לא כעורך דין ולא כנציג רשות שדות התעופה ולא כבנאדם.

עדי קול: אומרים פה אנשים שהם עברו את זה ואתה לא תבוא ותגיד שזה לא קרה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שהוועדה תשלח תלונה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להציע משהו ואת אולי תקבלי את דעתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע להגיש תלונה על התנהגותו של מר אריה שחם שמזלזלת בחברי הכנסת, שלא נותן תשובות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לומר, אני דווקא מהרושם שלי מאמין לה ולא מאמין לך.

ג'מאל זחאלקה: גם הצעקות שלך מראות שאתה לא דובר אמת.

עיסאווי פריג': אתה לא מציג עמדה של יועץ משפטי.

עיסאווי פריג': עם כל הכבוד ואני אגיד לך יותר מזה.

עיסאווי פריג': אני אישית עברתי את ההשפלה עוד לפני שהייתי חבר כנסת וגם לי הורידו את המכנסיים בנתב"ג.

עדי קול: אני מבקשת שתנסה לא להגיד דברים שאתה לא יודע.

עדי קול: אני יודעת שזה חדש לעורכי דין אבל תנסה לא הגיד דברים.

עדי קול: אתה יכול לדבר על מדיניות, אתה יכול לדבר על כללים, אתה יכול לדבר על בג"צ, אתה לא יכול לדבר על דברים שאתה לא יודע.

עדי קול: לכן אני רוצה שתדבק לשאלות שאני ביקשתי.

עדי קול: אתה אומר שקריטריונים לא מחולקים לפי אוכלוסיות.

עדי קול: אני רוצה לדעת כמה תלונות התקבלו על חיפוש בין השנים 2010 ל- 2013.

עדי קול: יש לך את הנתונים האלה?

<אריה שחם: אני מבקש - - -

עדי קול: לא.

עדי קול: לא.

עדי קול: לא.

עדי קול: שאלתי מספר, אני לא רוצה שום תשובה אחרת.

<אריה שחם: אמרתי, באילת 50 תלונות שזה 50% פחות משנת 2012 - -

עדי קול: זאת אומרת שאני אניח שהיה 100, כי אני טובה בחשבון, אבל ביקשתי בין השנים 2010 ל- 2013.

<אריה שחם: אין לי את הנתונים האלה.

עדי קול: למה?

<אריה שחם: כי לא הספקתי לקבל אותם.

<אריה שחם: ביום חמישי בצהריים הודיעו לנו, עד עכשיו לא הספקתי לקבל אותם.

עדי קול: ומה עם התלונות בנתב"ג?

עדי קול: גם אותם לא קיבלת?

עדי קול: נתת לי רק על אילת.

<אריה שחם: לא חשבתי שהתבקשתי לגבי נתב"ג.

עדי קול: כמה תלונות התקבלו בנושא בשנים האחרונות וכמה בכל שדה תעופה?

עדי קול: זה כתוב בשאלה.

עדי קול: אני מקריאה אותה.

<אריה שחם: אני אעביר לכם גם לגבי אילת.

עדי קול: אז אמרנו מי בודק את התלונות, כיצד מתבצעת הבדיקה?

<אריה שחם: אנחנו.

עדי קול: מי זה אנחנו?

<אריה שחם: רשות שדות תעופה.

עדי קול: האם אתם הגוף המבקר את עצמו?

עדי קול: יש איזו בקרה חיצונית על הבדיקות האלה?

<אריה שחם: הבדיקות לא נעשות על ידי האנשים של אותו מתקן, כלומר, אם באילת היה אירוע מי שבודק באילת אלו הם קציני הביטחון שלנו.

<אריה שחם: <קריאה:> שנבין.

עדי קול: עכשיו די.

עדי קול: שאלתי אותו והוא אמר שהנוהל הוא בכל שדות התעופה.

עדי קול: זה מה שאמרת.

<אריה שחם: אמרתי שהבדיקות בכל שדות התעופה הן אותו דבר למעט - - -

עדי קול: והנוהל הוא שונה?

<אריה שחם: לא אמרתי שהנוהל שונה.

<אריה שחם: אמרתי שאני לא אדבר על נהלים.

עדי קול: אני רק שאלתי אם הנוהל שונה, לא שאלתי מה הנוהל.

עדי קול: שאלתי אם הוא שונה.

<אריה שחם: אמרתי שההבדל היחיד הוא שהיום בנתב"ג את הבדיקה הגופנית אפשר לעשות בצורה אחרת, עדיין באילה אי אפשר ולכן עושים אותה - - - -

<אריה שחם: זה לא שהנוהל שונה, זאת המציאות שונה.

<אריה שחם: המציאות באילת שונה.

עיסאווי פריג': אני מבקש לשמוע אותה, אני רוצה להבין.

עדי קול: אתה תבין לאט לאט בקצב שלי.

עדי קול: אתה אומר שמישהו מבחוץ מגיע ובודק.

עדי קול: מוזמן המתלונן לדיון על הפניות?

<אריה שחם: לא.

עדי קול: למה?

עדי קול: זאת אומרת שהבדיקה נעשית, יש מישהו שמתלונן והאדם אומר לא עשיתי וזהו הסתיימה הבדיקה.

<אריה שחם: אנחנו הרי מסתמכים, הרי המתלונן כתב את התלונה שלו, אנחנו רואים את התלונה, מתייחסים לתלונה במקרים שיש צורך אנחנו מזמינים ובמקרים שאין צורך - - -

עדי קול: אבל איך נדע אם יש צורך?

עדי קול: למשל במשטרה שיש מקרה של שני צדדים, נכון שהוגשה תלונה והקורבן כבר לא נשאר חלק, עדיין מזמינים אותו.

עדי קול: ואתה יודע מה?

עדי קול: – מזמינים אפילו לעימות ואני בטוחה שגם שמעת על זה גם לאחרונה.

<אריה שחם: אנחנו לא עושים עימותים.

<אריה שחם: נצטרך להבין דבר שאמרת בראשיתו.

<אריה שחם: ההשפלה היא מאוד סובייקטיבית, אנחנו לא יכולים להתווכח עם אדם - - -

עדי קול: עימות זה לשים שני אנשים, למשל היא אומרת דבר אחד והיא אומרת דבר שני, איך תחליט אם התלונה נכונה או לא.

עדי קול: אני שואלת באמת.

עדי קול: אתה לוקח לבדיקת פוליגרף?

עדי קול: עשית פעם בדיקת פוליגרף?

<אריה שחם: לא היה צורך לעשות בדיקת פוליגרף.

עדי קול: אם היא לא הייתה מגיעה לתקשורת מה היה נעשה?

עדי קול: הייתה מתקשר לבודקת והיא הייתה אומרת לא חיפשתי וזה היה נגמר.

עדי קול: נכון?

<אריה שחם: זה לא כך.

עדי קול: אז איך זה נבדק?

<אריה שחם: תבינו דבר אחד, כשמדברים והעירו כאן על צעקות משני הצדדים.

<אריה שחם: אני מרגיש כאן, אני מייצג את מדינת ישראל כרגע ולא רק את רשות שדות התעופה - - -

עדי קול: גם אנחנו, אנחנו נבחרי הציבור.

<אריה שחם: נכון, שישה שמתקיפים שלא נותנים להשיב לאט לאט וגם את חוקרת אותי כמו חקירה נגדית כשאני רוצה לומר עוד מילה - - -

עדי קול: כך צריך לעשות - - -

<אריה שחם: סליחה, אני מוכן לקבל את כל מה שאת אומרת, את יושבת ראש הישיבה, אבל כשאת סותמת לי את הפה במובן הזה שאת אומרת לי "אתה תשיב רק למה שאני שואלת" אז אני מוגבל ואני יכול להשיב רק למה שאת שואלת.

עדי קול: נכון, זה הכלל, באת לענות לשאלות שלי.

עדי קול: תפקיד הכנסת כרשות מחוקקת ורשות מפקחת על רשויות הממשלה, וזה לפקח על עבודתכם ולכן כשאני שואלת אותך איך מתבצעת החקירה, האם יש לה שני צדדים, האם כאשר יש לך עמדה של היא אומרת והיא אומרת, מה אתה עושה ואתה לא עונה לי.

<אריה שחם: אני סבור שכמו, ואני צריך להתנהג אליכם בכבוד רב כי אתם באמת המחוקקים, אני חושב שגם אני זכאי קצת ליחס כמיצג - - -

עדי קול: אבל אתה לא עונה לי לשאלות.

<אריה שחם: כי אתם מתקיפים אותי כל הזמן.

<אריה שחם: אני חושב שאני משיב לכל השאלות.

עדי קול: הנה שאלתי עכשיו איך מתבצעת חקירה כשיש את ההיא אומרת וההיא שאומרת.

עדי קול: יש לך תלונה ויש בודק שאומר לא היה.

עדי קול: איך עושים את זה?

עדי קול: יש דרך לצלם את הבדיקות האלה?

עדי קול: בודקים אנשים אחרים ושואלים את קרובי המשפחה?

עדי קול: עושים איזה תחקיר?

<אריה שחם: זו לא שאלה של קרובי משפחה.

<אריה שחם: אצלנו יש את הבודק עצמו, יש ראש צוות, יש ראש משמרת, אף אחד לא מנסה להגן על אף אחד.

<אריה שחם: אנשים עוברים קורסים, אנשים עוברים תשאולים, אנשים עוברים סדנאות בנושא של התייחסות לקהל - - -

עדי קול: יש לכם מחלקה כמו מח"ש (מחלקת חקירת שוטרים)?

עדי קול: ברור לי שכולם זו אותה קבוצה.

עדי קול: אני רוצה לדעת מתוך התלונות שנתת לי מספרים חלקיים, כאמור ביקשתי נתונים על שנים 2010-2013 כמה תלונות הוכחו כמוצדקות?

<אריה שחם: שתיים.

עדי קול: שתיים מתוך?

<אריה שחם: אמרתי לך, מתוך ה- 50.

עדי קול: זה רק באילת.

<אריה שחם: אני מדבר על אילת.

עדי קול: נכון, אבל ביקשתי גם לגבי נתב"ג.

עדי קול: באילת מתוך ה- 50 היו 2 מוצדקות.

<אריה שחם: אני אעביר לך נתונים לגבי נתב"ג גם כן.

<אריה שחם: אני אוכל לומר לך שיש לא מעט תביעות קטנות של בני מיעוטים שמגישים לבתי המשפט, ובתי המשפט עד היום, למעט מקרה אחד בחיפה שבו הייתה באמת התנהגות לא ראויה ושילמנו פיצויים במקרה הזה, זה היה לפני שמונה שנים בערך, כל המקרים בבתי המשפט נדחים על ידי עדויות ושם גם שומעים את הצד המתלונן וגם את הצד המשיב.

<אריה שחם: כל התביעות בבתי משפט כולל על ידי שופטים ממוצא ערבי דוחים את התביעות נגד אנשי הביטחון שלנו.

<אריה שחם: אני אומר לך את זה באחריות, תרצי אביא לך את פסקי הדין.

עדי קול: אני אשמח, אני רוצה את המספרים.

עדי קול: כמה תביעות הוגשו, כמה נדחו, כמה התקבלו כדי שאנחנו נוכל לפקח.

עדי קול: אני אומרת גם לבתי משפט.

עדי קול: אני שואלת אותך האם כדי לקבל חקירה אמיתית אתה אומר תגישו לבתי משפט?

<אריה שחם: צריך להבין דבר אחד, אין לנו עניין לפגוע לא באזרח ולא בתייר ולא באף אחד אחר.

<אריה שחם: אנחנו עושים את הכול ברגישות, יכול להיות שלפעמים אנחנו לא מצליחים במידה הראויה.

<אריה שחם: אבל אנחנו משתדלים לעשות כל דבר ברגישות.

<אריה שחם: כשנראה לנו שהעובד הוא לא בסדר, במקרים מסוימים - - -

עדי קול: אמרת ששתי תלונות היו מוצדקות.

עדי קול: מה עשו לאותו בודק באותם מקרים?

<אריה שחם: עובד אחד פוטר, ועובדת אחת הושעתה.

<אריה שחם: אני רוצה לומר שאנחנו לא נוהגים בכפפות משי עם עובדים משום שאנחנו חושבים שאדם צריך לעשות את העבודה באופן מקצועי תוך מתן כבוד לצד השני.

<אריה שחם: כך אנחנו נוהגים כל הזמן.

עדי קול: עכשיו אני רוצה לדעת באמת, אתם אומרים שהייתה תלונה, נבדקה והוחלט שזה לא מוצדק.

עדי קול: עושים אחר כך רענון הנהלים, עושים בידוק בצורה לא משפילה, קורסי הכשרה, קורסי רגישות?

עדי קול: מה אתם עושים כדי למנוע מצב כזה?

עדי קול: יש קבוצת אוכלוסייה ותגיד לי שזה לא נכון ושזה סובייקטיבי, תגיד אנחנו לא יכולים לבדוק את זה, אבל יש פה קבוצת אוכלוסייה שהיא לקוחה שלך, היא משתמשת בשירותים שלך והיא מרגישה מושפלת.

עדי קול: מה אתה עושה כדי למנוע את ההרגשה הזאת?

<אריה שחם: אני עושה הרבה דברים.

<אריה שחם: ראשית אמרתי שהשקענו רק בנתב"ג את ה- 400 מיליון שקל במערכות חדשות ועוד הוספנו עוד כמה מיליונים כדי להימנע מהחיפוש הגופני.

<אריה שחם: באילת עשינו שינויים שעלו לנו כמה מיליונים כדי שהבדיקה של תכולת בטן המטוס לא תהייה בנוכחות נוסעים, אלא תהייה בצורה נפרדת שלא תפגע בנוסע.

<אריה שחם: אנחנו כל הזמן משקיעים.

<אריה שחם: כשיש לנו הערות לגבי שירות הביטחון הכללי, כשאנחנו חושבים שבמקרים מסוימים יש לעשות כדי להקל, יש לנו ויכוחים מתמידים עם השירות הביטחון הכללי.

<אריה שחם: אמרתי ואומר עוד הפעם, אני מצטער שהם לא נמצאים כאן ואני סופג את כל האש.

<אריה שחם: בסדר, אני עושה את זה, זה תפקידי - - -

עדי קול: גם אני מצטערת שהם לא מגיעים, באמת מזמינים אותם והם לא באים.

<אריה שחם: אני בעניין הזה לא אומר דבר.

<אריה שחם: אנחנו עושים סדנאות, אנחנו עושים לגבי יחס לנוסעים וכל הזמן משקיעים כספים כדי להקל.

<אריה שחם: שוב אני אומר, אין לי כאן את השמות, היה ראש מועצה ערבי בדרום הארץ, אנחנו מביאים אנשים, יש לנו פורום - - -

עדי קול: ומה עם חברי הכנסת הערבים.

עדי קול: האם הם מגיעים?

עדי קול: עיסוואי פריג'?

<אריה שחם: אני מוכן להזמין את הועדה, נכבד אותה, תופיע אצלנו, תקבל הרצאה, תקבל בדיקה ושיראו את הדברים במבט ראשון.

עדי קול: בגלל זה עיסוואי פריג' פרגן בהתחלה כי הוא חלק מהקורס.

עדי קול: אני פרגנתי.

עדי קול: אני אומר - - -

עדי קול: אני אתן לך מיד.

עדי קול: יש כאן אנשים שלא דיברו ואתם דיברתם הרבה מאוד.

עדי קול: שוב, אני מבקשת את האפשרות שחברי הכנסת יוכלו לבוא ולהיות חלק מהדוברים בקורס.

<אריה שחם: בשמחה.

<אריה שחם: <קריאה:> אני עשיתי סיורים כבר.

עדי קול: לא סיורים.

עדי קול: אני רוצה שבמהלך הקורס בו אתם מכשירים את הבודקים האלה שעוברים קורס וסדנאות, למה שלא תהייה סדנא בה חברי הכנסת ערביים יבואו ויספרו על החוויה שלהם?

<מאיר דוד דור: ובהזדמנות זו גם נפגעי טרור יספרו על החוויות ההפוכות כתוצאה - - -

עדי קול: כתוצאה מנסיעה של חברי הכנסת הערבים אני מניחה.

מסעוד גנאים: טרור בגלל איזיס?

<מאיר דוד דור: יש גם צד נפגע.

<אריה שחם: אני רוצה לומר שני דברים.

<אריה שחם: ראשית יש פורום להסכמה אזרחית.

<אריה שחם: אנחנו בקשר עם קבוצה של אזרחים בני מיעוטים, אנחנו יושבים איתם ואנחנו שומעים תלונות אם ישנן, אנחנו שומעים הצעות ואנחנו משתדלים ללכת לקראת כדי שהדברים יהיו ברורים ובכדי להקל.

<אריה שחם: בין השאר חלק מהדברים שאנחנו עושים כדי להקל, כל עובדי המדינה: רופאים, עורכי דין, מורים, כל עובדי הציבור ואחרים ובין השאר רופאים וכמו שהתייחס ואמר הרופא הנכבד שלא רצה להציג בכלל תעודת רופא, רשות שדות התעופה הגיעה איתם להסדר שאנחנו נקבל רשימות גם מיהודים וגם מערבים ועובדי מיעוטים אחרים, נקבל רשימות מסודרות.

<אריה שחם: גם עורכי דין עוברים כל הזמן וגם בני מיעוטים ואחרים עוברים, עוברים את כל הטיפול מראש.

<אריה שחם: כשאנחנו מקבלים את המידע הזה מראש הם עוברים בלי שום בדיקה ביטחונית מיוחדת אלא בדיקה שגרתית.

עדי קול: התחלתי ופתחתי עם הסיפור של העורך דין שלי - - -

<אריה שחם: אני אומר לך מה שנעשה כדי להקל על האנשים.

עדי קול: אני פניתי אליך בבקשה האם יש אפשרות שחברי הכנסת יוכלו לבוא פעם אחת לדבר בקורס הבודקים.

<אריה שחם: אני מוכן להעביר, ראשית אני היועץ המשפטי, אני לא מנכ"ל הרשות.

<אריה שחם: אני מוכן להפנות את הפנייה שלך.

<אריה שחם: אני משוכנע שהיא תענה בחיוב.

עדי קול: אני חושבת שאם אנחנו מנסים לעשות משהו, עדיף לעשות בדיאלוג ולא בצעקות.

עדי קול: עפו אגבאריה אתה מחליף אותי כעת לכמה דקות.

עדי קול: חבר הכנסת עפו אגבאריה, תחליף אותי בבקשה למספר דקות.

עדי קול: (היו"ר עפו אגבאריה)

<עבד אגבאריה: האם יש הבדל בבידוק כאשר הנוסע טס באל-על או בחברה זרה?

<עבד אגבאריה: האם ידוע לכם על דבר כזה בנתב"ג?

<אריה שחם: אין הבדל בבידוק.

<עבד אגבאריה: לי ידוע שיש.

<עבד אגבאריה: אנחנו נמשיך.

<סאמח עיראקי: אני יועץ משפטי מרכז מוסאוא.

<סאמח עיראקי: ראשית אני רוצה להתייחס לתביעות בבית המשפט, אני הצלחתי רק בקליק לתפוס עוד שני מקרים משנת 2011 ומ-2010, מקרים אחרים שבית המשפט חייב את הרשות.

<אריה שחם: אשמח לשמוע.

<סאמח עיראקי: אתה רוצה את השמות?

<סאמח עיראקי: אני חושב שהבעיה של הכחשת התופעה מדברת בפני עצמה.

<סאמח עיראקי: זה התנאי שממנו אם אין הודעה שיש כזה דבר וצריך להתמודד.

<סאמח עיראקי: ההכחשה הזאת טמונה גם בקונספציה הכללית של הקונספציה הביטחונית ששולטת בנושא.

<סאמח עיראקי: גם זה כפוף לתפיסה הביטחונית ואז הדבר הראשון הוא שצריך להכחיש את הכול ולכן זה מה שאנחנו רואים.

<סאמח עיראקי: אני חושב שאם לא נצליח להודות שהרשות, השב"כ יודה שישנה בעיה.

<סאמח עיראקי: כאשר מכחישים את הדברים ולומר שהמקרה שמדברים, אני לא יודע שלאנשים יש תחביב, שלמורה הנכבדת הזאת יש תחביב לטעון טענה כזאת ולהגיע למקום כזה ולהתחיל לתאר מסע השפלה.

<סאמח עיראקי: שוב זה מראה על חשיבה לא נכונה.

<סאמח עיראקי: אני לא חושב שיש אדם באשר הוא שיש לו תחביב להציג את הסבל שלו פה, להציג את ההשפלה שלו כי בא לו, כי הוא רוצה להתנפל על המדינה ועל הרשות.

<סאמח עיראקי: איך מתייחסים?

<סאמח עיראקי: אני חושב שהיחס הזה הוא לא עניין שאתה שולט בעניין, זה כי אתה כפוף לתפיסה הכוללת - - -

<אריה שחם: אין לי מחלוקת שהיא הרגישה מושפלת.

<אריה שחם: אין לי מחלוקת.

<סאמח עיראקי: לא זה.

<סאמח עיראקי: אני אומר שאם מישהו כבר מגיע לוועדה בכנסת והוא מתאר איך הוא הושפל, אני חושב שאין מקום בחשיבה נורמאלית להטיל אפילו ספק.

<סאמח עיראקי: יכול להיות שבכל זאת צריך להטיל ספק של 2% וצריך לבדוק את זה בחקירה כוללת.

<סאמח עיראקי: אני כיועץ משפטי, כמשפטן, מבחינתי הייתי מציג קודם כל את העובדות שעולות כאן כבסיס לחקירה, לא שאני מכחיש, זה הבסיס של החקירה.

<סאמח עיראקי: בצניעות וכקולגה הייתי מציג אומר שאני ארצה ללמוד את העובדות האלה, מבחינתי הייתי אומר שאלו עובדות חמורות ביותר, זה מקרה קשה ביותר ואני אתן כאן הרגשה שיכול להיות שאפילו 1% שקרה המקרה אנחנו נערוך בדיקה שלמה ושאני אתחייב מול הוועדה לעשות בדיקה שלמה, לבדוק את שתי הגרסאות, גרסה מול גרסה, אני אתחייב לחזור לוועדה עם תוצאות החקירה.

<סאמח עיראקי: כך הייתי אני הייתי אומר בתור יועץ משפטי.

עיסאווי פריג': ללא קשר למוצא.

<סאמח עיראקי: אבל להתכחש ולהגיד.

<סאמח עיראקי: זה שאתה נוקט עמדה לצד הבודקת, בזה אתה כבר איבדת את האובייקטיביות שלך כיועץ משפטי.

<סאמח עיראקי: כשאתה לצד הבודקת כנגד המתלוננת, בזה כבר איבדת את כל הלגיטימציה שלך לכל טיעון שלך.

<סאמח עיראקי: אני חושב שזה לא סתם, הרי אתם אומרים שהדברים משתפרים, משפט זה טומן בתוכו שיש תופעה, שיש דברים שמשתפרים.

<סאמח עיראקי: אני אומר לא כל האנשים כמו סייד קשוע, הוא סובייקטיבי והוא מרגיש שהדברים משתפרים, הוא לא יושב בשדה התעופה.

<סאמח עיראקי: לכן אני חושב שגם זה קשור לתופעת האפליה והגזענות.

<סאמח עיראקי: אני חושב שהיום אנחנו צריכים לצאת עם משהו ענייני, אני מציע שהוועדה תעמוד על הצורך לבחון את המקרה הספציפי ולחזור עם תוצאות הבדיקה.

<עבד אגבאריה: אני אבקש לשאול אותך עוד שאלה.

<עבד אגבאריה: האם כל עובד מדינה צריך להציג תעודה מיהו ומה הוא ואז כאילו נופל ממנו החשד?

<אריה שחם: לא.

<אריה שחם: במסגרת הרצון שלנו להקל, הרי צריך להבין שאנחנו לא מכירים את האנשים שעוברים, שמדינת ישראל ושדות התעופה הם אובייקט ראשון במעלה לפעולות טרור ואלו דברים ידועים מראש והדברים ברורים.

<אריה שחם: אנחנו לא יודעים מיהו כל מי שעובר ומה הוא.

<אריה שחם: האנשים - - -

<עבד אגבאריה: אתה אמרת על התרעות, איך זה משתלב?

<אריה שחם: אותם בודקים מכיוון שלא יודעים מי הם.

<אריה שחם: אבל כשיש התרעה אנחנו בודקים כל אחד ואחד.

<אריה שחם: כשאנחנו מקבלים ממשרדים ממשלתיים, מבתי חולים, ממשרד החינוך, ממשרד המשפטים ומכל מי שאנחנו מקבלים מראש, אנחנו יודעים מי האיש.

<אריה שחם: כשאתה מגיע לשדה התעופה אנחנו יודעים בדיוק מי אתה ולכן כשאנחנו יודעים מראש מי בא, אבל כשאדם בא בלי שמודיעים מראש ולא חשוב מי בא, אריה שחם כשמגיע לשדה התעופה לא יודעים מיהו אריה שחם.

<אריה שחם: כשבא משה חיים או תקראו לו באיזה שם, לא יודעים מיהו ולכן ברגע שיש התרעה חייבים לבדוק עד הסוף.

<עבד אגבאריה: כשיש התרעה, אבל כנראה שלא רק זה.

<עבד אגבאריה: אתה אומר שאתה מנוע מלפרט.

<אריה שחם: אני לא יכול.

<אהוד עוזיאל: אני רוצה להתייחס בקצרה להגיד שאנחנו מברכים על השינויים שקורים בשדה התעופה ועל השיפורים הטכנולוגיים.

<אהוד עוזיאל: מאז שהגשנו את העתירה בשנת 2007 לבג"צ מתקדמים לאט, אבל רואים.

<אהוד עוזיאל: רק לפני שבועיים קיבלנו עדכון שביום שישי מתחילה מערכת בידוק חדשה.

<אהוד עוזיאל: הדברים האלה לא משנים עדיין את הסוגיה המהותית של התיוג, של הנחת העבודה הביטחונית שגם עמיתי ממסאוא ציין שאוכלוסייה שהיא לא תחת איומים קונקרטיים ולא בנאדם ספציפי בגלל חשדות, אלא אוכלוסייה שלמה בגלל הלאום או הדת ולפעמים זה השם, מופלת בתוך הבידוק הביטחוני.

<אהוד עוזיאל: זה לא משנה את התפיסה, זה כן משנה את החוויה ולשינוי החוויה יש גם את החשיבות.

<אהוד עוזיאל: עדיין כל השינויים האלה מתייחסים, הלחץ שבג"צ הפעיל ולחץ הביקורת הציבורית מתייחסים לנתב"ג ולא מתייחסים לשדות התעופה הפנימיים.

<אהוד עוזיאל: לא סתם מגיעות הרבה תלונות משם.

<אהוד עוזיאל: אני רוצה לומר שאנחנו מקבלים הרבה מאוד תלונות על הנושא הזה.

<אהוד עוזיאל: בגלל שהנושא בבג"צ ומחכים בעצם להתקדמות הטכנולוגית אין מה לעשות עם התלונות האלה - - -

עיסאווי פריג': מה זה הרבה תלונות?

<אהוד עוזיאל: מגיעות אלינו למעלה מעשר תלונות בשנה וכמו שאמר היועץ המשפטי של רשות שדות התעופה, רוב התלונות הן של יהודים ישראלים כמו למשל אירנה שנמצאת כאן שנשואה ושם משפחתה השתנה ואם זה מישהו עם חזות מזרחית יוצא עיראק או יוצא מרוקו.

<אהוד עוזיאל: יש מקרה של אחד שאמר שהבן שלו אמר לו 'אבא אני לא רוצה לטוס איתך יותר כי אני לא רוצה לעבור את החוויה הזאת שדה התעופה' והוא יוצא מערכת הביטחון ומתנדב וכדומה, הוא לא יודע למה דווקא אותו בודקים.

<אהוד עוזיאל: יש לי כאן עוד דוגמאות אבל הזמן קצר ולכן אני לא אקריא.

<אהוד עוזיאל: הדבר החשוב ביותר שמה שקורה בנתב"ג יקרה גם בשדות התעופה הפנימיים.

<אהוד עוזיאל: לדעתי על זה צריך לתת את הדעת כדי שהדברים יקרו בצורה נאותה ולפחות לצמצם את האפליה.

<עבד אגבאריה: תודה.

<עבד אגבאריה: לשכת עורכי הדין עורך הדין מוחמד דחלה.

<עבד אגבאריה: בבקשה.

<עבד אגבאריה: (היו"ר עדי קול)

<מוחמד דחלה: עורך הדין אריה שחם זה שיש תופעה כזאת, על זה לא יכולה להיות מחלוקת.

<מוחמד דחלה: זה שחל שיפור בשלושים השנים האחרונות.

<מוחמד דחלה: אני זוכר את זה מאז שהאחים שלי למדו רפואה בחו"ל והיו בודקים להם כל דבר בכל פעם, אכן חל שינוי מסוים בזכות האמצעים הטכנולוגיים.

<מוחמד דחלה: זה שהשיפור לא מספיק לדעתי על כך לא יכולה להיות מחלוקת.

<מוחמד דחלה: זה התיוג הגזעי, זאת אומרת שעובדת היותך ערבי זה שיקול חשוב בבדיקה, גם על זה לא יכולה להיות מחלוקת.

<מוחמד דחלה: אתה מדבר על עורכי דין, אני עורך דין ואשתי עורכת דין, אנחנו נסענו רק לפני כמה חודשים לטיול בחו"ל עם עוד משפחה עם ארבעה ילדים.

<מוחמד דחלה: אתה יודע איזו בדיקה משפילה עברנו?

<מוחמד דחלה: המשפחה עברה, אשתי, אני וילדיי?

<מוחמד דחלה: לך תסביר לילדים פגיעים שמדברים שלוש שפות כמו שפת אם ומכירים אנשים מכל העולם, לך תסביר להם מה אני עובר.

<מוחמד דחלה: מה אתה רוצה שאני אגיד לילדים שלי?

<מוחמד דחלה: איך אתה רוצה שאני אסביר להם אחרי זה על דו-קיום, על מדינה דמוקרטית, על הרגשה למולדת, על הרגשה של שייכות, מה אני אגיד להם לעזאזל בדיוק?

<מוחמד דחלה: איך?

<מוחמד דחלה: הילד כל הזמן שואל שאלות ושואל שאלות נוקבות וקשות ואני צריך להסביר לו שזה בגלל התרעה?

<מוחמד דחלה: אני הצגתי את תעודת העורך דין, אשתי הציגה את תעודת העורך דין שלה וזה לא עוזר ואין למי לפנות.

<מוחמד דחלה: לכן התופעה קיימת.

<מוחמד דחלה: אתה מדבר על תלונות, אני אומר לך שהערבים לא מתלוננים ככלל, אלו ערבים ולא יהודים, לצערי הערבים לא יודעים, הערבים לא עם 'אופניק', הם לא מתלוננים על כל דבר, על כל דבר הם יגידו ברוך ה' זה מהשמיים.

<מוחמד דחלה: תמצא פה ושם כמו הגברת שפנתה והתלוננה - - -

<אהוד עוזיאל: יהודים מתלוננים כי הם מופתעים, ערבים לא מתלוננים כי הם רגילים.

<מוחמד דחלה: ראשית לא כל כך מתלוננים.

<מוחמד דחלה: שנית, הם לא מאמינים במערכת ושזה יעזור.

<מוחמד דחלה: יותר מזה שלישית, ואני מכיר את זה מעמיתים שלי עורכי הדין, הם חוששים להתלונן.

<מוחמד דחלה: הם אומרים שאם הם יתלוננו יסמנו אותם ובכל פעם שהם ייסעו לחו"ל ויחזרו הם יעברו את ויה דל לרוזה הזאת ולכן הם לא מתלוננים.

<מוחמד דחלה: תבינו את זה.

<מוחמד דחלה: אנחנו בני העולם הגדול, אנחנו מסתובבים בכל העולם ואנחנו לא עוברים את החוויה המשפילה הזאת.

<מוחמד דחלה: לא עוברים אותה.

<מוחמד דחלה: שואלים אותנו שאלות כגון: מה מטרת הנסיעה.

<מוחמד דחלה: אני נוסע לאו"ם לוועדה לזכויות האדם כדי להרצות, מה זה לכל הרוחות קשור?

<מוחמד דחלה: יש עדיין מישהו בעולם ששואל את זה?

<מוחמד דחלה: הרי באמצעים הטכנולוגיים אני יכול להעביר את זה חודשיים לפני.

<מוחמד דחלה: הוא רוצה לעיין בהרצאה ולפי ההרצאה להחליט?

<מוחמד דחלה: אני הייתי צריך להצטייד בתמונות שלי כמתמחה בבית המשפט העליון כדי שאעבור בנתב"ג בלי בדיקה פולשנית ומשפילה?

<מוחמד דחלה: כך זה צריך לעבוד?

<מוחמד דחלה: אין לזה סוף, שתבין שאין לזה סוף.

<מוחמד דחלה: אפשר לעשות ואתם יכולים לעשות.

<מוחמד דחלה: יש את האמצעים הטכנולוגיים, יש את החינוך.

<מוחמד דחלה: אני יודע שהבחורים והבחורות שנמצאים שם, חלקם סטודנטים שלי וחלקם פגשו אותי שם בתור מרצה והם התביישו בעבודה שלהם.

<מוחמד דחלה: אבל האוכלוסייה שנמצאת שם מייצגת את עם ישראל.

<מוחמד דחלה: הבחורים שנמצאים שם הם מטובי בחורינו אולי, אבל הם מכל קצוות האוכלוסייה ואתה לא יודע על מי אתה נופל.

<מוחמד דחלה: כל בחור, אני לא יודע על מי אתם מדברים, איזה חינוך אתם נותנים להם, זה תלוי במצב הרוח שלו, הוא יכול לשאול אותך שאלות מכאן ועד להודעה חדשה שאין להן שום קשר, אין להן שום קשר לביטחון.

<מוחמד דחלה: אני אומר לך שזה לא מוביל לשום מקום.

<מוחמד דחלה: זו בושה ואתם צריכים לחנך את האנשים האלה.

<מוחמד דחלה: אני מוכן לבוא להרצות בפניהם.

<מוחמד דחלה: חברי הכנסת מוכנים להרצות בפניהם ולהסביר להם שאין לנו קרניים ואין לנו זנב, שיבדקו כי אני מבין את צרכי הביטחון.

<מוחמד דחלה: אתה יודע מה?

<מוחמד דחלה: – אשתי אומרת שהיא רוצה שיבדקו את כולם כי היא חוששת לילדים בדיוק כמו שאימא יהודיה פולניה חוששת לילדים שלה ואולי יותר.

<מוחמד דחלה: תבדקו, אבל תבדקו באופן שוויוני ולא באופן משפיל.

<מוחמד דחלה: אתם יכולים לעשות את זה, אבל אתם לא רוצים.

<מוחמד דחלה: ההרגשה של ערבי שיוצא מהארץ שרוצים לצרוב לו את התודעה שזו לא המדינה שלך.

<מוחמד דחלה: אתה רוצה לדעת מה אני מרגיש?

<מוחמד דחלה: בכל פעם שאני עובר בנתב"ג אני אומר אין לי מדינה יהודית, אתם רוצים מדינה יהודית, הנה קבלתה.

<מוחמד דחלה: זו ההרגשה שנותנים לי.

<מוחמד דחלה: חבל.

עדי קול: אני רוצה להוסיף משהו.

עדי קול: אני חייבת להגיד לך כסטודנטית למשפטים לתואר ראשון ואחרי זה עשיתי דוקטורט, השיחה הכי משמעותית שהייתה לי בתואר הייתה שיחה עם עורך הדין מוחמד דחלה במרכז לזכויות האדם.

עדי קול: הוא סיפר לי איך זה להיות ערבי ישראלי בישראל.

עדי קול: הוא סיפר על הבגרות בספרות ומה הוא היה צריך לכתוב, אני לא אשכח את זה - - -

<מוחמד דחלה: אני לא זכרתי את זה, אבל התרשמתי ממך היום כיושבת ראש, לא ידעתי שזה קשור לשיעורים שלי.

עדי קול: אני אומרת את זה ולא אשכח את זה אף פעם.

עדי קול: אני אומרת, כנראה אנחנו לא נשנה את הנהלים של השב"כ למרות שאנחנו נורא רוצים.

עדי קול: אבל האפשרות לפגוש בנאדם ולשמוע ממנו את הסיפור, כמה משמעותי זה, באמת החוויה לצאת מהארץ ולעבור את התהליך הזה, כמה רגישות צריך להיות בה.

עדי קול: לתקן אנשים כנראה שלא נצליח כשהם מגיעים אליכם בגיל של אחרי צבא ואחרי שירות כזה או אחר.

עדי קול: אנחנו מבקשים רגישות בסיסית, אני לא מבקשת שינוי נהלים, אני מבקשת רגישות וכדי שתהייה הרגישות הזאת צריך לפגוש יותר אנשים וצריך לשמוע את הסיפורים וצריך להרגיש את זה.

עדי קול: אני רוצה להרגיש שאתם עושים את המקסימום.

עדי קול: אתה יודע שהרבה פעמים כשעוברים את החוויות האלה אנחנו מצפים לשמוע מכם 'אנחנו מתנצלים ואנחנו נבדוק את זה ואנחנו בסך הכול מנסים לשמור על ביטחון המדינה'.

עדי קול: לא לשמוע את התשובה 'זה לא קרה, את משקרת, אמרו משהו אחר'.

עדי קול: הגישה של לבוא ולהגיד 'אתם לא בסדר' היא זו שמעוררת ריבים.

עדי קול: גם אצלי הגישה שלך מעוררת אנטי ולכן היו הצעקות, אבל היית מתחיל ואומר 'אני מבין - - -

<מאיר דוד דור: חכי ותשמעי אותי.

עדי קול: אני יודעת שאתה תעורר אנטי מראש ולכן שמרתי אותך כדובדבן של הקצפת לסוף.

עדי קול: אני אומרת שכל מה שאנחנו מבקשים מכם זה לבוא ולהגיד 'אנחנו מבינים את הקושי'.

עדי קול: אני לא רוצה סיור ואני לא רוצה שתראו לי איך אתם בודקים מזוודה ואיך בודקים אותה.

עדי קול: הייתי, ראיתי וחוויתי.

עדי קול: אני רוצה את ההזדמנות שנציגים מהציבור הערבי יבוא ויגידו אנחנו מרגישים כך כשאתם אומרים לנו לפתוח את המזוודה, כשאתם מחטטים לנו בדברים, כשאתם מבקשים את תעודת הנישואין, לאף מכם אין צמוד תעודת נישואין, אנחנו לא הולכים איתה.

עדי קול: הם צריכים לקחת את תעודת הנישואין שלהם כשהם נוסעים לאילת?

עדי קול: זה לא הגיוני.

עדי קול: כדי להסביר את הקושי תנו את ההזדמנות לדבר.

עדי קול: זה ההבדל בין מדינה שחיה בדו-קיום, שחיה בדיאלוג ומדינה שאומרת אנחנו יהודים ואנחנו עושים הכול בשביל ביטחון המדינה.

עדי קול: זה כל מה שאני מבקשת וכל הסיכום שלי הוא איך אנחנו נעשה את זה בדיאלוג ולא איך לא נאמר 'זה השב"כ וזה מה שהוא אומר לי' ולהתחבא מאחורי זה.

עדי קול: אני מבינה את ביטחון המדינה, תאמין לי שאף אחד מאיתנו לא רוצה להתפוצץ לא במטוס, לא באוטובוס ולא בשום מקום אחר.

עדי קול: גם אף אחד לא רוצה להרגיש שעושים לו את המוות.

עדי קול: לשאול מישהו שחוזר מחו"ל אם הוא יכול להציג את הואוצ'רים של המלון שבו שהה כדי להוכיח שהוא היה במלון - - -

<אריה שחם: את הקטע הזה אנחנו בכלל לא בודקים.

<אריה שחם: מה זה חוזר מחו"ל?

<אריה שחם: מאיפה?

<אריה שחם: מבקשים במטוס לפני שהוא עולה לטיסה?

עדי קול: כן, שם.

<אריה שחם: זה לא שייך בכלל לרשות שדות התעופה.

עדי קול: בסדר, זה אותו נוהל.

מסעוד גנאים: כי הם בודקים שם את הישראלים.

מסעוד גנאים: אולי שדה התעופה הכי קשה הוא שדה התעופה במינכן בחזרה לכאן.

מסעוד גנאים: בשאר שדות תעופה זה לא כך.

מסעוד גנאים: אפילו שם לא בודקים כמו שבודקים כאן.

עדי קול: כמו שאומרים ארץ נהדרת, אני פונה ללב שלך.

<אריה שחם: ראשית אמרתי בתחילת דבריי שיושב ראש מועצת המנהלים של הרשות ביקש לבדוק את זה בצורה יסודית למרות שנעשתה כבר בדיקה והבדיקה תיעשה.

עדי קול: א'.

עדי קול: הבטחת ולפני שיצאתי אמרתי שגם תיפגש איתה.

<אריה שחם: אפגש איתה זה משהו אחר.

<אריה שחם: חשבתי שאמרת שהבדיקה תעשה.

<אריה שחם: נפגש איתה.

<אריה שחם: יש לנו רגישות ויכול להיות שאתם לא מקבלים את זה ויכול להיות שאתם לא מאמינים בזה - - -

עדי קול: אולי זה לא מספיק?

<אריה שחם: השעות שאנחנו מקדישים בקורסים ולאחר הקורסים בסדנאות שאנחנו מעבירים עם עובדי הביטחון והיחס, אין ויתורים, אנחנו גוף ציבורי, היחידים שלא יודעים מחר אם הם יעבדו או לא יעבדו - - -

עדי קול: לא רק, כך למשל את עובדי רשות השידור.

<אריה שחם: אני לא יודע על רשות השידור, אני יודע שבגופים ציבוריים, שבנתב"ג או במקומות אחרים כדי לפטר אדם זה דרך ייסורים שלמה גם אם האדם ראוי שיפטרו אותו.

<אריה שחם: ברשות שדות תעופה נבדק שהוא לא עושה את עבודתו כמו שצריך וגורם בצורה מכוונת להשפלה של נוסע, לו אין מקום ברשות שדות תעופה.

<אריה שחם: אנחנו מתנצלים.

<אריה שחם: אני מקבל תלונות ותמיד אנחנו מתנצלים כלפי האיש כי אם הוא הרגיש, אמרנו שזה סובייקטיבי, אם האדם הרגיש מושפל אנחנו מתנצלים - - -

עדי קול: את זה אני אמרתי, אני גרמתי לך להגדיר בצורה הזאת.

<אריה שחם: לא.

<אריה שחם: אני אראה לך מכתבים מלפני שנבחרת כחברת כנסת, כבר שלחנו מכתבים כאלה לפני שנים.

<אריה שחם: זה לא דבר חדש - - -

עדי קול: לא.

עדי קול: לגבי הסיטואציה הזאת.

<אריה שחם: יש לנו רגישות, אם מישהו חושב - - - -

עדי קול: אנחנו אומרים שהרגישות כנראה לא מספיקה ולכן אנחנו פונים אליכם.

עדי קול: העוזרות שלי כאן אומרות שלפעמים אני לא נחמדה, אני תוקפנית ואני מבקשת דברים לא יפה.

עדי קול: אני משתדלת ואולי לפעמים זה לא מספיק ואני אומרת שאני צריכה להשתדל עוד יותר.

עדי קול: השאלה האם אתם יכולים להגיד 'אנחנו צריכים להשתדל יותר'.

עדי קול: אני פונה אליכם כאן בהצעה איך לעשות את התהליך הזה, לעשות אותו בדיאלוג, וכל מה שאתם צריכים להגיד הוא 'אנחנו מסכימים'.

<אריה שחם: ראשית אני רוצה לומר שנאמר כאן על ידי מספר גורמים שאכן חלים שינויים ומרגישים בשינויים.

<אריה שחם: מה שהיה לפני מספר שנים ועכשיו.

<אריה שחם: אנחנו כל הזמן יוזמים ומשקיעים כספים בלי פרופורציה כדי לקדם.

עדי קול: אני מציעה הצעה שלא עולה כסף.

עדי קול: תבחן את ההצעה.

<אריה שחם: קיבלתי את ההצעה שלך, אמרתי לך שחברי כנסת יוזמנו לקורס כדי להרצות ולהגיד גם בפני החניכים וגם בפני הבכירים את הדברים כדי שישמעו ויבינו.

<אריה שחם: בשמחה אמסור כרטיס ביקור ואני אזמן.

עדי קול: אני אשמח.

עדי קול: מעט הרצאות שהשפיעו עלי בצורה כזאת.

<אריה שחם: אנחנו לא נגד, אנחנו רק בעד.

<מאיר דוד דור: אני כאן תחת הכובע של ארגון נפגעי טרור, אלמגור.

<מאיר דוד דור: אנחנו חושבים שאנחנו צריכים לבוא כאן כאיזה סוג של משמר אזרחי לכל ועדות הכנסת, נוכח מתקפות גדולות, תכופות וגדלות מזמן לזמן במישור המתח שבין זכויות הפרט לצרכי ביטחון.

<מאיר דוד דור: אולי זה יהיה תפקידנו.

<מאיר דוד דור: אם בוועדה זאת לא נשיג אז נזמין דיון בוועדה אחרת שבה אולי יהיה מגרש יותר נוח, כמו שיש מגרש נוח לצד של המתקפה שנעשתה כאן - - -

עדי קול: אתה הרגשת שיש כאן אווירה בעד טרור?

עדי קול: הרי אתה ארגון של נפגעי טרור.

עדי קול: אתה הרגשת שיש כאן אווירה בעד טרור?

<מאיר דוד דור: אני חושב שהמסקנה, גברתי את מדברת איתי בשפה משפטית ואת מחדדת את זה על קוצו של יוד, אז אין לי בררה ואני אגיד לך כן.

<מאיר דוד דור: ועכשיו אני אסביר למה.

עדי קול: תסביר לי איך הייתה כאן אווירה בעד טרור.

<מאיר דוד דור: א' מוביל לב'.

<מאיר דוד דור: כשאתה הולך ומתייצב אל מול צרכי הפרט כשיש צרכים ביטחוניים ואתה אומר יגבר צרכי הפרט על צרכי הביטחון, אז סיכום המשוואה - - -

עדי קול: תקשיב למה שאמרנו, אמרנו איזון אחר, לא אמרנו יגבר.

עדי קול: אמרנו איזון אחר ואל תסלף את דברינו.

<מאיר דוד דור: שאלת אם הרגשתי, אני אגיד לך שכן ואסביר מדוע - - -

עדי קול: אתה אומר כאן דברים שנאמרו, אבל הם לא נאמרו.

<מאיר דוד דור: כאשר יש האדרה והעצמה של צד אחד של צרכי הפרט - - -

עדי קול: הרצון שלא להשפיל.

עדי קול: זה האדרה?

<מאיר דוד דור: הרצון לא להשפיל, מיד אדבר גם על השפלה מבחינה אישית.

<מאיר דוד דור: צרכי הפרט אל מול צרכי הביטחון.

<מאיר דוד דור: לדעתי כאן צריך להתייצב גם אל מול אלה שנפגעו ממקרים שבו למשל פצצה הועברה במחסום ולא נתפסה כי הייתה שם זילות כלפי הבודקים.

<מאיר דוד דור: כעת אני רוצה לומר לחברינו ולכל המתלוננים - - -

עדי קול: חבל שלא היית בדיון שלנו על המחסומים, כי לפני שבועיים קיימנו דיון על מחסומים, כאן זה לא הדיון.

<מאיר דוד דור: אנחנו מזמינים את עצמנו באמת להיות יותר שומרי הסף בכיוון ההפוך.

<מאיר דוד דור: כעת אומר את הנקודות כדי לשתף את כולכם בחוויה.

<מאיר דוד דור: יצאתי עם אשתי, אשתי נראית כהת עור, מרוקאית.

<מאיר דוד דור: בארה"ב היא נבדקה וגם בדקו אותי, לא הבנתי.

<מאיר דוד דור: אמרו לי בגלל הכיפה, זה נראה משהו מוזר.

<מאיר דוד דור: אשתי מאוד לקחה ללב, אמרתי לה אני אומנם לא מרוצה מהבדיקה החודרנית והפולשנית, מפני שבסופו של דבר זה יעזור לכולם.

עדי קול: זה היה חיפוש פולשני עם כפפות?

עדי קול: הורידו לך את הבגדים?

<מאיר דוד דור: את רוצה כאן תיאורים פלסטיים?

<מאיר דוד דור: <קריאה:> לא הורידו חזייה לאשתך?

<מאיר דוד דור: שנמשיך.

<מאיר דוד דור: הרי היא תקטע אותי מחוסר זמן.

עדי קול: אין בעיית זמן, דבר.

<מאיר דוד דור: התשובה היא כן, הורידו לי את המכנסיים, אם זה מעניין אותך.

עיסאווי פריג': המדינה בודקת אותי, אני אזרח המדינה.

<מאיר דוד דור: עכשיו אני אענה, שאלת שאלה - - -

<עבד אגבאריה: בדקו אותנו בשדה התעופה במינכן, בדקו את כולם את היהודים ואת הערבים.

<עבד אגבאריה: בדקו את כולם.

<מאיר דוד דור: רבותיי, אני רוצה לענות על השאלה שנשאלה על ההבדל בין האזרחים.

<מאיר דוד דור: בסופו של דבר יש תיוג.

<מאיר דוד דור: נכון שחברים קרובים צריכים להילחם נגד תיוג, מה נעשה ובסופו של דבר הטרור מצטמצם ברוך ה'.

<מאיר דוד דור: צריך עוד יותר לצמצם אותו, יש תיוג ובסופו של דבר טרור מגיע מצד חלק קטן, אבל הוא חלק.

<מאיר דוד דור: לא מוצאים טרור שנגזר מיהודי בשדות תעופה.

<מאיר דוד דור: זה לא קיים.

<מאיר דוד דור: לכן - - -

עדי קול: עוד לא היה.

עדי קול: היה טרור יהודי במקום אחר, עוד לא היה בשדה התעופה.

<מאיר דוד דור: לכן אתם צריכים להיות מעוניינים.

<מאיר דוד דור: אין לכם, לנו, יותר סבלנות, אני אגיד לכם שיש עוד תיוג.

<מאיר דוד דור: יום-יום נוסעים ערבים ישראלים והם מופלים לטובה, עוברים במחסומי צה"ל לערים פלשתיניות כמו רמאללה ושכם.

<מאיר דוד דור: ערבי שייתפס על ידי צה"ל, צה"ל יעלים עיניים כי הוא יודע שזאת המציאות.

<מאיר דוד דור: ישראלי צפוי לעונש מאסר.

<מאיר דוד דור: חברים למה אתה אומרים?

<מאיר דוד דור: כעת אתם - - -

עדי קול: סליחה, אתה סוטה מהנושא.

עדי קול: יש לך עוד משהו להגיד בנושא הדיון, בידוק בשדות התעופה.

עדי קול: סליחה אני שאלתי שאלה.

<מאיר דוד דור: תיוג קיים גם בכיוון ההפוך.

עדי קול: הבנת את נושא הדיון?

עדי קול: נושא הדיון הוא אפליה על רקע לאומי.

עדי קול: סיימת?

<מאיר דוד דור: באמת זה הזוי.

<מאיר דוד דור: אני לא סיימתי.

<מאיר דוד דור: אמרתי שאפליה על רקע לאומי קיים גם לצד השני.

<מאיר דוד דור: אני רוצה להציג את הרציונל ברשותך.

<מאיר דוד דור: הרציונל הוא שאין סיכון - - -

עדי קול: הבנו.

<מאיר דוד דור: אל תחסמי אותי בנקודה.

<מאיר דוד דור: אם את לא נותנת לסיים סימן שאת לא הוגנת ושאת רוצה לשמוע רק את - - -

עדי קול: אני רוצה שתדבר על הנושא ולא על נושאים אחרים ובלי הרצאות - - -

<מאיר דוד דור: את בנאדם אינטליגנטי ותני לי לסיים את המשוואה.

<מאיר דוד דור: אם את משפטנית, אני עושה משוואה שאני בטוח שבבית משפט העליון, ואני מופיע בדיונים בבית המשפט העליון ומקשיבים לי בנפש חפצה.

<מאיר דוד דור: אני לא שומע את זה פה.

עדי קול: נכון.

<מאיר דוד דור: אני רוצה להניח, להפיס את דעתכם.

<מאיר דוד דור: התיוג קיים, הוא קיים משום שיש רמות סיכוי ומצמצמים.

<מאיר דוד דור: הוא קיים בדוגמה שהצגתי שכן יעמידו לדין ובצדק יהודים שיעברו מחסומים לשטחי א' ובצדק לא יעמידו לדין אזרחים ישראלים בני הלאום הערבי.

עדי קול: הדוגמה לא רלוונטית, אני מבקשת שתתקדם.

עדי קול: משפט אחד.

עדי קול: משפט סיום.

<מאיר דוד דור: כעת נגיע לעניין הבידוק הביטחוני.

<מאיר דוד דור: אצלנו בארגון אלמגור התקבלו תלונות לא רבות, בדקנו והלכנו לבודקים ביטחוניים שמספרים על עבירת עליהום שהם יושבים מול נבדקים, גם נבדקים ישראלים יהודים, יש איזו טכניקה למוסס את יכולת הבדיקה.

<מאיר דוד דור: גם אני יכול להבין כשאתה נשאל שאלות זה לא נעים, זה סוג של חקירה וצריך איזה כוח עמידה להגיד 'אני מוכן לספוג את זה כי זה חשוב'.

<מאיר דוד דור: אבל אם אנחנו לא נתייחס באהדה לתחקירים האלה.

<מאיר דוד דור: אני לא מתעלם מהעניין התיוג.

<מאיר דוד דור: אני מבקש שתבינו את בעיית התיוג מכל הכיוונים.

<מאיר דוד דור: מבנה על מבנה, ואני בניתי כאן אדן על אדן, אם זה באמת כך אפשר לנהל איזה דו-שיח, אבל אנחנו נעמוד על המשמר שענייני הביטחון לא יתמוססו על ידי ארגונים שיש להם אג'נדה להאדיר את צרכי הפרט אל מול צרכי הביטחון.

<איזוריס שחאדה: אני אחותה של איזיס ואני עורכת דין במקצועי כבר 13 שנה.

<איזוריס שחאדה: יש לי משרד משלי בירושלים.

<איזוריס שחאדה: עבדתי במשרד המשפטים ועברתי בידוק ביטחוני לפני שקיבלו אותי ללשכה לסיוע משפטי למשך שנתיים שעבדתי שם.

<איזוריס שחאדה: אין לי בעיה שיהיה בידוק ביטחוני.

<איזוריס שחאדה: אני יכולה לומר לך שאני אישית עברתי הרבה השפלות כמו שהיא עברה, גם בשנת 2009 כשנסענו לרומא אחותי השנייה ואני.

<איזוריס שחאדה: אני אוכל לומר לך כשגם כשנסעתי לבולגריה ביקשתי את האחראי והאחראי הגיע אלי.

<איזוריס שחאדה: לאחראי הזה קוראים דובא סלאח, אני חושבת שאתם מכירים אותו, הוא אחראי קשר עם אוכלוסיות בני המיעוטים.

<איזוריס שחאדה: אני אוכל לומר לך כשאני קראתי לאדם הזה אחרי שהפכו לי את התיק, שעשו מה שעשו, מאותו יום שאני התלוננתי בפניו הוא אמר לי, 'אנחנו יודעים שיש את הבעיה הזאת ורגע לפני שאת נוסעת תשלחי אלי את הוואוצ'ר אני אדאג שהדברים יעשו כמו שצריך'.

<איזוריס שחאדה: אני אגיד לך את האמת, דיברתי איתו על המקרה הזה והוא קיבל טלפונים מהרבה חברי כנסת שדיברו איתו על המקרה.

<איזוריס שחאדה: הוא אמר לי, יש שוני.

<איזוריס שחאדה: אני יודעת שיש שוני ואני קראתי את הבג"צ ואני יודעת שהיה לכם להגיש על ה-1.1 להגיש וב- 1.3 נכנסו גם שינויים.

<איזוריס שחאדה: גם את זה קיבלתי מהבנאדם שהוא איש פנימי שיודע על השינויים האלה ואמר לי 1,2,3 אלו השינויים.

<איזוריס שחאדה: לנו אין בעיה שיהיה ביטחון ושתהייה בדיקה, אבל כשהבדיקה מתחילה להיות מעבר למשהו סביר, בדיקה שנכנסת לתוך הרגליים של האישה, סליחה, שהיא צריכה להוריד את החזייה ואת המכנסיים, לדעתי היא עברה כל טעם טוב וזה עבר כבר את זכויות הפרט בכבוד.

<איזוריס שחאדה: אין לנו התנגדות לעשות בידוק, הביטחון הוא שלך ושלי אותו דבר.

<איזוריס שחאדה: כן הייתה פנייה ואותו אדם אמר לי שמה שקורה באילת זה שונה.

<איזוריס שחאדה: אני יכולה לומר לך שאני ב- באפריל 2013 בשנה שעברה, במקרה החלטתי שאני נוסעת במטוס.

<איזוריס שחאדה: על המקום הזמנו טיסה אחותי ואני חזרה הביתה.

<איזוריס שחאדה: הגעתי לחיפה ואני צריכה למצוא את הפתק הזה.

<איזוריס שחאדה: מצאתי פתק בתוך התיק שלי, ראיתי את התיק שלי הפוך ולא הבנתי.

<איזוריס שחאדה: בתוך התיק שלי מצאתי פתק, כשאני כשאמצא אותו אני מבטיחה לך שאני אפרסם אותו ואני אעביר אותו לסאלח, רשום בו: "סליחה שנאלצנו לערוך לך בידוק בתוך התיק שלך.

<איזוריס שחאדה: רשות שדות התעופה".

<איזוריס שחאדה: סליחה, אני חושבת כשאדם בודק את התיק שלי שלא בנוכחות שלי, זה לא מקובל עלי וזה לא מתאים לי.

<איזוריס שחאדה: כשאתה אומר שמכשיר עושה את זה, אז זה משהו אחר.

<אריה שחם: היועץ המשפטי לממשלה נתן אישור.

עדי קול: יש להם אישור על זה.

עדי קול: כן.

<איזוריס שחאדה: אמרת שזה מכשיר.

<אריה שחם: אני אסביר לך.

<אריה שחם: המזוודה עוברת במכשיר, המכשיר נותן התרעה שיש משהו, הרי המכשיר לא יודע לזהות, אמרתי כבר שלפעמים זו יכולה להיות משחת שיניים ולפעמים זה יכול להיות אקדח ולפעמים מוצאים גם כדורים ודברים אחרים.

<אריה שחם: אל תחייך משום שבבדיקות המכשיר אי אפשר לדעת.

<אריה שחם: קל באמת לזרוק דברים.

<אריה שחם: חברים, קל מאוד ואני רוצה לומר לכם כי אולי אתם לא יודעים, ברוסיה, בצ'צ'ניה התאבדו במטוסים נשים שהיה להם חומר נפץ בחזיות, אם אתם לא יודעים אני אספר לכם.

<עבד אגבאריה: תגיד לי כמה ערבים ישראלים, באמת.

<עבד אגבאריה: תגיד לי כמה בכל ההיסטוריה של נתב"ג נמצאו כדורים אצל יהודים ואף פעם לא נמצא כדור אחד אצל ערבי.

<עבד אגבאריה: תגיד לי, אני אביא לך רשימה של יהודים.

<אריה שחם: והם לא נבדקים?

<אריה שחם: הם נבדקים.

<אריה שחם: היהודים נבדקים בדיוק אותו דבר אם יש הרתעה.

<אריה שחם: לגבי המזוודה אני רוצה שתדעי שאם זה עובר את המכונה ואם יש התרעה בודקים.

<אריה שחם: אני אומר לכם שגם היום במכונות HBS בנתב"ג כשעוברת מזוודה ויש התרעה יבדקו אותה, יפתחו אותה ורצוי שאנשים לא ישאירו את המנעולים סגורים, יבדקו אותה וישאירו פתק שהמזוודה נבדקה ואין מה לעשות.

<אריה שחם: גם בחו"ל זה כך.

עדי קול: רגע, רגע, אני מוכרחה לעצור אתכם, אחת כי אתם נכנסים פה לדיאלוג שאינו רלוונטי לוועדה.

<איזוריס שחאדה: הוא נתן כאן כמה דוגמאות שהוא חושב שהיא לא עשתה, זה לא נכון.

<איזוריס שחאדה: כן הייתה פנייה ולא הייתה שום התנצלות מרשות שדות התעופה עד היום.

<איזוריס שחאדה: כל הזמן הייתה הכחשה.

<איזוריס שחאדה: ההתנצלות שלך היא פה.

<איזוריס שחאדה: מעולם מכל מה שהיה בעיתונות, בטלוויזיה, ברדיו אף אחד לא בא ואמר 'אנחנו מתנצלים על מה שהיה.

<איזוריס שחאדה: מה שהיה לא היה אמור להיות'.

<איזוריס שחאדה: אין לי בעיה, אבל זה לא היה ואני מצפה שזה יעשה.

<איזוריס שחאדה: אני חושבת שלהגיד שלא הייתה תביעה?

<איזוריס שחאדה: כן היו תביעות והייתה מישהי מחיפה לפני שנתיים שקיבלה פסק דין על זה שהורידו לה את החזייה והיא קיבלה פיצוי.

<איזוריס שחאדה: אתם שילמתם לה פיצוי.

<איזוריס שחאדה: זה לא עניין של פיצוי ולא עניין של תביעה, זה עניין שהנושא הזה צריך להיגמר.

<איזוריס שחאדה: אני חושבת שהדבר הזה לא צריך לעמוד על הפרק יותר.

<איזוריס שחאדה: צריך לגמור איתו ולהתייחס אלינו אחרת.

<איזוריס שחאדה: אנחנו, לא משנה ערבי נוצרי, ערבי מוסלמי, גם זה לא מקובל עלי.

<איזוריס שחאדה: אנחנו אזרחי מדינת ישראל וזה מה צריך להיות.

<איזוריס שחאדה: לך, כשעושים לך את הבידוק שהיה בטורקיה לפני שנה, כל העולם קם איך עושים לנו הישראלים.

<איזוריס שחאדה: אנחנו כאן במדינה עושים את אותו דבר שעשו בטורקיה לישראלים.

<איזוריס שחאדה: כל העולם וכל התקשורת קמו כי ליהודים ישראלים לא מגיע שיעשו להם את זה בטורקיה, אבל אנחנו פה תושבים, אזרחים בישראל ואנחנו משרתים אפילו יותר מיהודים ועושים דברים לטובת המדינה.

<איזוריס שחאדה: בסופו של דבר אנחנו אלה שנבדקים, אנחנו אלה בתיוג של החקירות, אנחנו אלה עם החשד שאולי בשיער שלנו יש איזה חומר או פלסטיקים.

<איזוריס שחאדה: אני יכולה להביא אפילו מהשב"כ שיכולים להגיד מה יש.

<איזוריס שחאדה: אני כן יודעת מהם הנהלים שלכם.

<איזוריס שחאדה: לצערי נכנסתי לתוך זה ושאלתי אנשים - - -

<מאיר דוד דור: אני לא איש שב"כ.

<איזוריס שחאדה: אני אומרת לך ששאלתי אנשים מה חיפשו לה בשיער - - -

עיסאווי פריג': כשלכולם תהייה את אותה תחושה של אזרחים במדינה.

<מאיר דוד דור: אבל מה נעשה עם הטרור?

<מאיר דוד דור: ערבי מגיע משם, אתה יכול להתעלם מזה?

<מאיר דוד דור: אני לא בפוליטיקל קורט.

עדי קול: טרור לא מגיע ממנה.

עדי קול: תסתכל עליה.

עדי קול: תסתכל על הבחורה הזאת.

עדי קול: אתה לא היית בתחילת הדיון כשהיא הציגה את דבריה.

<אירנה שופאינה: אני חייבת להגיב לזה.

<אירנה שופאינה: אתה טוען שהתיוג רק בגלל שהטרור מגיע, על איזה תיוג בדיוק אני נופלת?

<אירנה שופאינה: מתי הייתה התרעה על בחורה ממוצא רוסי שהייתה קצינה בצבא?

<אירנה שופאינה: זה לא קשור לתיוג, זה קשור למשהו שהוא נטו יושב על אפליה גזענית.

<מאיר דוד דור: אני חולק עליכם.

<מאיר דוד דור: זו לא אפליה, אפליה ביטחונית כן.

<אירנה שופאינה: איזו התרעה יכולה להיות עלי?

<מאיר דוד דור: אני נענה לקריאתה, אני אענה לך בחוץ על הסברה.

עדי קול: את הסברה היא מבינה, היא מבינה.

עדי קול: את מבינה?

עדי קול: תעצור ואל תענה, לא עכשיו.

עדי קול: סליחה אני מבקשת לסיים.

עדי קול: די.

<איזוריס שחאדה: אני לא רוצה שיעשו בלגן לבחור, אני לא רוצה שלסלאח תהייה בעיה, כי סלאח הוא באמת בנאדם שבא ועומד במקום ועוזר - - -

עדי קול: הכול מוקלט.

עדי קול: אני אבקש לסיים את הדיון.

עדי קול: למי שמגיע לכאן הרבה, זה הדיון הראשון שהיה בו כל כך הרבה בלגנים.

עדי קול: בדרך כלל אני לא מאפשרת כל כך הרבה בלגן.

עדי קול: זה היה סוער וטעון רגשית.

עדי קול: קודם כל אני מוחה על הדברים שלך שהציגו את הדברים שלנו כאילו אנחנו פוגעים בביטחון או לא מאמינים בביטחון או לא צריך להיאבק בטרור.

עדי קול: אף אחד פה לא אמר את זה, אפילו פעם אחת לא ביקשתי שנשנה את הקריטריונים.

עדי קול: כולנו מבינים שהקריטריונים חסויים ויש כאן עניין של ביטחון המדינה.

עדי קול: אנחנו ביקשנו את הקריטריונים האלה שעוברים בבג"צ ושבג"צ ביקר אותם, ביקש להפעיל אותם בצורה פחות פוגענית.

עדי קול: זה אומר שהאיזון בין זכויות הפרט לביטחון המדינה צריך להיות אחר.

עדי קול: אף אחד לא צריך להעדיף אחד באופן מוחלט על האחר.

עדי קול: אבל האיזון כאן לא ראוי ולא מספיק.

עדי קול: אני מקבלת את האמירה של רשות שדות התעופה שהם עושים מאמץ מאוד גדול, אני לא מקבלת את זה שהם עושים את זה על דעת עצמם, אלא משום שרשויות המשפט מחייבות אותם.

עדי קול: עדיין לא נעשה מספיק מאמץ.

עדי קול: ראשית כדי לתת תחושה לאזרחי מדינת ישראל שהם אזרחים שווי זכויות.

עדי קול: הדבר השני, לתת להם חלק בתהליך שבו הם מגישים את התלונה ונשמעים.

עדי קול: אני אצא מפה בפנייה לרשות שדות התעופה, למנכ"ל, קודם בבקשה להשלים את התחקיר של המקרה הספציפי בהשתתפות של הנפגעת.

עדי קול: לשמוע את דבריה.

עדי קול: להגיש לנו את דוח התחקיר הזה, שהוא יוגש לוועדה.

עדי קול: אנחנו נבקש באופן רשמי פנייה ושיתוף של הציבור הערבי בתהליכי ההכשרה של הבודקים החדשים ושל הבודקים הקיימים, שיתוף גם של חברי הכנסת וגם של בכירים נציגי ציבור.

עדי קול: אני רוצה לקבל מידע איך מתבצע תחקיר כזה.

עדי קול: אני מבינה שאנשים לא פונים, אבל כשהם פונים מגיע להם בדיקה אמיתית ששוקלת את שני הצדדים ולא רק את הצד האחד.

עדי קול: ברגע שאתם שומעים רק את האנשים שלכם ולא מזמנים את הנפגע, אני חושבת שיש כאן טעם לפגם.

עדי קול: אני מבקשת לקבל תשובה לגבי זה.

<מאיר דוד דור: אפשר לבקש שיצרפו גם אותנו כדי להעצים את תחושת האחריות של הבודקים.

עדי קול: לא.

עדי קול: לא.

עדי קול: זאת בקשה שאני לא מקבלת ואני מבקשת - - -

<מאיר דוד דור: נפנה לוועדה אחרת גברתי.

עדי קול: תפנה דרך איזו וועדה שתרצה.

עדי קול: אני מבקשת לקבל את הנתונים המספריים על השאלות ששאלתי.

עדי קול: לא קיבלתי מכם את התשובות האלה.

עדי קול: אנחנו נקיים דיון נוסף בנושא הזה במושב הבא.

עדי קול: אני שוב רוצה להגיד, ואני אומרת את זה כאזרחית מדינת ישראל שחורה לה לראות את הדברים האלה מהצד וחורה לה לחוות אותם ולשמוע אותם בכנסת ישראל.

עדי קול: לא יכול להיות מצב שאזרחים מפחדים לצאת את שערי המדינה.

עדי קול: אתה יודע מה?

עדי קול: אם יש תחושה שהם לא רוצים לחזור, אנחנו צריכים להילחם בזה.

עדי קול: אתם צריך לעשות מעט יותר צעדים כדי להכשיר יותר על מנת למנוע מקרים כאלה, אתם יודעים, כדי שהאזרחים יראו שאתם מתחקרים מקרים כאלה, שאתם נוזפים, שאתם מתריעים כדי שירגישו שיש למי לפנות.

עדי קול: אני שמחה שיש נציג לבני מיעוטים.

עדי קול: העובדה שיש נציג לבני המיעוטים מעידה על כך שיש קושי מיוחד באוכלוסייה הזאת.

עדי קול: אנחנו נשמח לקבל את התשובות האלה בהקדם כדי לקיים דיון נוסף.

עדי קול: תודה לכולם.