ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 241, 2014-03-19 08:00

אבישי ברוורמן: רבותיי, בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: התכנסנו פה היום בעקבות ההחלטה האמיצה של שר התקשורת גלעד ארדן לביצוע הרפורמה ברשות השידור, בעקבות מסקנות ועדת לנדס.

אבישי ברוורמן: אני יודע שיש המון אמוציות באולם הזה, אבל חשוב שנזכור שכל מי שנמצא פה היום, אכפת לו מרשות השידור ומהשידור הציבורי.

אבישי ברוורמן: אני כבר מבקש מראש להודות לכל הנוכחים.

אבישי ברוורמן: כולנו כאן בשביל לבנות יחד משהו טוב, משהו שיש לו שלושה עקרונות חשובים שצריכים להנחות את התהליך הזה: אחד, הרשות החדשה שתיבנה תהיה בלתי תלויה, מאוזנת תקציבית ויעילה; דבר שני, העובדים האיכותיים יישארו במערכת ולא ייפגעו; דבר שלישי, העובדים הפורשים יפרשו בכבוד הראוי.

אבישי ברוורמן: הסיפור הזה נמשך שנים רבות, ואני מתכוון לעשות כל אשר בכוחותיי כדי לסיים אותו במושב הבא, תחת ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שהדיון הזה הוא מאוד פופולרי היום, הוא עובר מוועדה לעוד ועדה ולעוד ועדה.

אבישי ברוורמן: .. רק בכנסת הישראלית, להבדיל מהסנאט האמריקאי או הבונדסטאג, ששם יש מסורת, פה אצלנו – כל אחד לפי יכולתו.

אבישי ברוורמן: זה מה שנקרא הפוסט-מודרניזציה הישראלית.

<לאה ורון: הנושא הזה בכלל לא מצוי בתחום ענייניה של ועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: ברור, הנושא הזה הוא בתחום ועדת הכלכלה, ויהיה בה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שהזמן תחום, כבוד השר צריך כבר ב-9:00 לזוז, אני מבקש שהשר יפתח בקצרה, ואחר כך מר לנדס יאמר בקצרה את הנקודות המרכזיות, וניתן לחברי הכנסת ולאנשים לדבר.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, זה רק תחילתו של הדיון, והמטרה היא הקשבה.

אבישי ברוורמן: העבודה המרכזית תהיה במושב הבא, שבו אני מקווה שנסיים את הנושא הזה, שהגיע הזמן לסיים אותו בכבוד, ברצינות, למען מדינת ישראל והעובדים.

גלעד ארדן: בוקר טוב.

גלעד ארדן: תודה לך, ידידי יו"ר ועדת הכלכלה הפרופסור ברוורמן.

גלעד ארדן: בוקר טוב לכל האורחות והאורחים, וחברות וחברי ועדת הכלכלה, ולחברי הכנסת שטרחו והגיעו לכאן.

גלעד ארדן: קודם כול, אני שמח שהכנסת עוסקת במספר רב של ועדות בנושא הזה.

גלעד ארדן: זה מלמד על החשיבות הרבה שחברי הכנסת מייחסים לעתיד השידור הציבורי, וטוב שכך.

גלעד ארדן: כנראה שכיוונתי לדעת גדולים גם אני כשקיבלתי את ה - - -

מיקי רוזנטל: אפשר לפרש את זה גם ככה.

גלעד ארדן: מי שרוצה למצוא בדבריי ציניות, עושה זאת על אחריותו, חבר הכנסת רוזנטל.

גלעד ארדן: בכל אופן, אני, בלי ציניות, לקחתי מאוד ברצינות את התפקיד של השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור כשקיבלתי את האחריות הזו לפני כשנה.

גלעד ארדן: כמי שגם היה חבר לפני כ-15 שנה במליאת רשות השידור ומכיר את פעילותה ועוקב ומלווה וגם השתתף בדיונים רבים מאוד על רשות השידור, ראיתי לאורך השנים, בצער רב, את ההתדרדרות במצבה.

גלעד ארדן: וזה לא רק במצבה הפיננסי או המבני בפנים – שזה עניין למנהלי ויושבי-הראש שלה לאורך השנים – אלא הדבר המרכזי, שאסור לשכוח אותו, כי הוא בא לפני הכול, זה מה מקבל הציבור הישראלי בתמורה לתשלום הישיר שנגבה ממנו.

גלעד ארדן: לכן, כשקיבלתי את האחריות כשר הממונה, החלטתי לבחון את הנושא לעומק, מבלי להיות נתון באיזושהי מחשבה מקובעת על כיוון כזה או אחר.

גלעד ארדן: אמרתי שאני רוצה להקים ועדה של מומחים, אנשים שיש להם ניסיון תקשורתי.

גלעד ארדן: ..

גלעד ארדן: אני אף פעם לא ניהלתי באופן ישיר כלי תקשורת, עם על הכבוד לזה שהייתי חבר מליאה.

גלעד ארדן: אמנם יש עכשיו בכנסת אנשים שמבינים יותר ממני בכלי תקשורת, אבל אני חושב שהדבר הנכון, באופן מפתיע אולי, זה לנסות לתת לאנשים שניהלו גופי תקשורת, שהיו בתפקידים בכירים בגופי תקשורת, לבדוק את המצב ברשות השידור ולנסות להציע את הפתרון הנכון.

גלעד ארדן: ופה אני מתחבר לכל הנקודות שאתה ציינת בתחילת דבריך.

גלעד ארדן: גם לכך שאני מייחס חשיבות אדירה לכך שבמדינה עם כלכלה קטנה וריכוזית כמו שלנו, כאשר כלי התקשורת הפרטיים נשלטים על ידי – זה המבנה, אני לא בא כרגע בטענות, אלא רק מתאר מצב – נשלטים על ידי בעלי אינטרסים כלכליים-מסחריים; ואנחנו חברה רב-תרבותית, ויש כשלי שוק לשידור הפרטי-מסחרי, שבדרך כלל לא מחפש לשקף דווקא את המיעוטים או הציבורים החלשים; אז במדינה כזאת יש חשיבות אפילו הרבה יותר גדולה לכך שיהיה שידור ציבורי חזק, רלוונטי, משפיע, שבאמת משקף את כל חלקי החברה הישראלית; ואני מחויב למה שאתה ציינת בתחילת דבריך.

גלעד ארדן: יתר הדברים, שהם יותר בהיבט של הפרטים, גם לזה אני יכול להתחבר.

גלעד ארדן: אלו דברים חשובים מאוד כלפי עובדי רשות השידור, ואני מסכים איתך שראוי שהעובדים המסורים והטובים שקיימים – וקיימים רבים כאלה ברשות השידור – ישתלבו גם בערוצים הציבוריים החדשים שיוקמו; ורם תכף יציג את המסקנות ונראה שמדובר פה ביותר מערוץ ציבורי אחד.

גלעד ארדן: אני גם מסכים איתך לחלוטין שככל שהכנסת תאשר את הצעת החוק שבכוונתי להגיש, וככל שהחוק יאושר ורשות השידור במתכונתה הנוכחית תיסגר ויוקם גוף שידורים ציבורי חדש, אז הנחת העבודה היא, כיוון שהוא אמור להיות גוף יעיל יותר וחסכוני יותר...

גלעד ארדן: וזו לא רק אמירה שלי בעלמא, כמי שלא מבין בניהול גופי תקשורת; אלא כל אנשי התקשורת, שרבים מהם כאן, שמכירים גופי שידור ציבוריים, יאמרו לוועדה שניתן לעשות זאת בהרבה פחות כוח אדם.

גלעד ארדן: ועל כולנו לזכור – עם כל הצער והכאב, באמת, הרי מדובר בבני אדם ובאנשים שפרנסתם בסכנה – שמהצד השני יש את אזרחי מדינת ישראל, שנאלצים שלא ברצונם לממן את הנושא הזה, גם אם הוא אינו הכרחי.

גלעד ארדן: ולכן אני חושב שהכנסת בהחלט צריכה למצוא את האיזון הנכון בין הצורך שציינתי אותו ואני מחויב לו, הצורך בשידור ציבורי חזק, עצמאי, רלוונטי ומשפיע, לבין הצורך שהגוף הזה יהיה יעיל, יהיה חסכוני, יהיה מקצועי, יהיה עצמאי ובלתי תלוי.

גלעד ארדן: ואני לא רוצה להיכנס לפרטים הנוספים, לגבי החדשנות שלו, לגבי הפנייה שלו לדור הצעיר, לגבי ההשקעה שלו במדיות החדשות בעידן הרב-מסכי; אני חושב שבשביל הדברים האלה הגיעו לכאן חברי הוועדה, שאני רואה שהם מכבדים מאוד את הוועדה ואת הכנסת ורבים מהם הגיעו לכאן הבוקר, גם ממשרדי הממשלה, גם מקרב הציבור, ואני הייתי מעדיף שתאפשר להם לומר את דברם.

אבישי ברוורמן: תודה, כבוד השר.

אבישי ברוורמן: מר לנדס, מכיוון שהזמן קצר והמלאכה מרובה, תדבר בקצרה.

<רם לנדס: בוקר טוב.

<רם לנדס: אני חושב שהדבר שהיה משותף לכל חברי הוועדה שישבה על המדוכה זה שניגשנו למלאכה הזאת בחרדת קודש.

<רם לנדס: חרדת קודש משני טעמים: גם בגלל החשיבות העצומה שאנחנו מייחסים לשידור הציבורי ולחשיבות שלו בתוך המרקם של הדמוקרטיה הישראלית; וגם כי ההשלכות של המסקנות הן השלכות לגבי אנשים, והרי כל אדם הוא עולם ומלואו, ואנחנו לא מקילים ראש בהשלכות האלה.

<רם לנדס: אבל בסופו של דבר, כאשר אתה בוחן את השידור הציבורי בישראל ואתה מבין שאתה ועדה מספר 14 כאשר היו 13 ועדות לפני זה, אז הטענות שלפיהן יש פה איזה אירוע נקודתי שנובע מכשלים ניהוליים של הנהלה כזו או אחרת, ברור שהן טענות שהן לא ממין העניין.

<רם לנדס: ניסינו להתעלות מעל הטענות האישיות ולדון בדבר לגופו.

<רם לנדס: אני חושב שאם מישהו יקרא את 92 העמודים של הדוח...

<רם לנדס: אני יודע שזה קצת קשה היום לקרוא 92 עמודים, אבל בכל זאת, כדאי שמי שמתייחס ל - - -

אבישי ברוורמן: אני חושב שלכל חברי ועדת הכלכלה יש עכשיו זמן בפגרה.

<רם לנדס: הדוח פותח ב-40 מסקנות.

<רם לנדס: אני לא אציין את 40 המסקנות, אני רק אגיד את המהות שמאחוריהן.

<רם לנדס: ניסינו לייצר שידור ציבורי שלא פותר בעיה נקודתית לשנה הקרובה, אלא שידור ציבורי שהוא יעיל, אפקטיבי, רלוונטי, משוחרר מלחצים פוליטיים ומצטיין, גם בעוד 20 שנה.

<רם לנדס: המסקנות עוסקות בפרטי פרטים של איך צריך להיות שידור ציבורי כזה, גם לדורות הבאים – זאת המשימה שעמדה בפנינו.

<רם לנדס: אפשר להתווכח איתנו לגופו של עניין, אפשר לטעון טענות ענייניות, אנחנו כולנו בני אדם ומן הסתם יכול להיות שנפלה בידנו טעות, אבל המהות היא שהשידור הציבורי כפי שהוא כיום לא מבצע את תפקידו הציבורי, לא משרת את הציבור בישראל, וראוי לציבור בישראל שידור ציבורי הרבה יותר טוב.

אבישי ברוורמן: אני עוצר אותך בגלל הזמן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש הסכמה טוטלית של כל מי שיושב בחדר הזה שהמצב הנוכחי הוא לא טוב וצריך לשנות אותו, אז אנא תתייחס להמלצות.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: הרדיו למשל מתפקד לא רע.

מיקי רוזנטל: יכול להות שהעלויות שלו גבוהות, אבל אי אפשר לומר באופן גורף שרשות השידור כשלה.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שגם לנדס חושב ככה.

אבישי ברוורמן: מיקי, אמרנו בפתיחה – אתה איחרת – שיש איכות וגם - - -

מיקי רוזנטל: אמרת ש"אין חולק בחדר" – אז יש לפחות אחד שחולק.

אבישי ברוורמן: המצב הנוכחי חייב שינוי, ואנחנו הולכים לקראת השינוי, השאלה איך אנחנו נעשה את השינוי.

<רינה חכמון: אבל לא חיסול.

<רם לנדס: אני חושב שאנחנו מתייחסים בכבוד רב לשידור הציבורי, למורשת שלו ולהיסטוריה שלו, וגם נתנו לזה ביטוי בכתב.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: לכן אני אומר ש - - -

אבישי ברוורמן: מיקי, אתה לא ברשות דיבור.

אבישי ברוורמן: יש לנו זמן קצוב ואני רוצה שכל אחד ידבר בתורו.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<רם לנדס: ההמלצות אומרות שראוי לאזרחי ישראל לקבל שידור ציבורי שמורכב משלושה ערוצים: ערוץ מרכזי בעברית, ערוץ בערבית וערוץ לילדים.

<רם לנדס: שידור ציבורי צריך לפגוש את הקהל שלו כבר מגיל צעיר, והורים של ילדים במדינת ישראל צריכים לקבל שירות מן השידור הציבורי שבו הם יוכלו להושיב את הילדים מול המסך בנחת ובידיעה שהילדים צופים בערוץ שאין בו שום ערכים שליליים.

<רם לנדס: יש כשל שוק בעניין הזה בגילאי 6 עד 15, והשידור הציבורי צריך לתת מענה לזה.

<רם לנדס: הוא צריך לתת מענה גם ברלוונטיות שלו בעברית ובערבית.

<רם לנדס: אנחנו ממליצים, וגם קבענו זאת, על סכומי מינימום של תוכן שיופנה למסך.

<רם לנדס: אנחנו ממליצים על יחסים מאוד ברורים בין עלויות השכר לבין העלויות שעוברות אל המסך, לפרטי פרטים.

<רם לנדס: אני חושב שאם הייתי עובד רשות השידור בחטיבת חדשות מאוחדת בתקציב של 160 מיליון שקל – זאת בשורה חד-משמעית גם לעובדים וגם לציבור בישראל.

<רם לנדס: זו חטיבת חדשות שיכולה להתמודד וגם להצטיין ולנצח את מהדורות החדשות הקיימות; ואי אפשר להגזים בחשיבות של זה.

<רם לנדס: וכן הלאה וכן הלאה – יש 40 מסקנות שיורדות לפרטי פרטים, כולל איך לשמר את הרצון להצטיין, גם של המנהלים וגם של העובדים, לאורך שנים.

<רם לנדס: אני מבין את החששות, אני מבין את הפחדים.

<רם לנדס: זה מאוד אנושי לפחד מדברים חדשים.

<רם לנדס: אם נסתכל על ההיסטוריה של העם היהודי, אפילו ביציאת מצרים 80% לא יצאו ממצרים כי פחדו מחידוש והעדיפו את העבדות הנוראה על היציאה ממצרים.

<רם לנדס: אני מבין את העובדים, שחוששים מהעתיד הבלתי ידוע, אבל אני חושב שהעתיד הזה מבשר בשבילם הרבה יותר טוב ממה שיש להם היום.

<קריאות: זה יהיה חושך.

<קריאות: חושך.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אנחנו נפתח את הדיון, אבל לפני זה יש לי שאלה לשר.

אבישי ברוורמן: אני הסתכלתי על התקציבים ולא ברור לי נושא המימון כאן.

אבישי ברוורמן: השר, אולי תאמר כמה משפטים בנושא המימון של רשות השידור החדשה.

גלעד ארדן: יש כמה חלקים.

גלעד ארדן: יש כמובן את עלויות הסגירה, יש את עלויות ההקמה ויש את העלויות השוטפות של גופי השידור החדשים שיוקמו.

גלעד ארדן: בקשר לעלויות הסגירה – כמובן בהנחה שהחוק יתקבל בכנסת במתכונת שהוועדה הציעה – האוצר אמור להקים צוות משא ומתן שידון עם הארגונים היציגים, שהעובדים יחליטו מי הם - - -

מיקי רוזנטל: יש לי שאלה לגבי העניין הזה, אדוני השר.

מיקי רוזנטל: כל העובדים הולכים הביתה, או שחלק מהם יישארו בגוף החדש?

גלעד ארדן: יש כאן איזו סתירה מובנית בין לבקש ניתוק ככל שניתן בין פוליטיקה ותקשורת, לבין הדרישה ממני כשר ופוליטיקאי לעסוק במי מהעובדים ישתלב ב - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא מי, אלא - - -

גלעד ארדן: אני מסביר, אני הבנתי את השאלה.

גלעד ארדן: התשובה הזו היא תשובה שאני לא חושב שאני אמור לעסוק בה.

גלעד ארדן: אני חושב שהמבחן שלי והמבחן של הממשלה הוא למנות איש מקצוע ראוי שיקים את הגוף החדש, והוא, בשקיפות ובנהלים המתחייבים, יעסוק בגיוס כוח האדם.

גלעד ארדן: אם אתם שואלים אותי האם מוסרית והסתברותית ראוי שחלק נכבד מהאנשים שמשתלבים בגוף החדש יהיו אנשים שמסיימים את עבודתם בגוף שאמור להיסגר – אז ודאי שכן.

גלעד ארדן: אמרתי את זה ואני אמשיך ואומר זאת.

גלעד ארדן: אבל אני אינני חושב שאני יכול או כשיר לעסוק בהיבט הפרסונלי ובהיבט של סוגי המקצועות.

גלעד ארדן: הרי מה לעשות, כולנו יודעים שיש סוגי מקצועות שיכול להיות שהצורך בהם בגלל העידן הדיגיטלי הוא כבר לא ממש הכרחי, ובכל זאת הם ממשיכים להתקיים ברשות השידור.

גלעד ארדן: אולי אנשי התוכן ברשות השידור לא יודו בכך, כי הם לפעמים גם חוששים מהם, אבל יכול להיות שהם עוד שם רק בגלל איזשהם הסכמים, שהציבור משלם את עלותם.

גלעד ארדן: ולכן אני לא מתכוון להיכנס לנושאים של יחסי עבודה ושל הפיצויים הראויים או הלא-ראויים - - -

מיקי רוזנטל: אבל השאלה היא - - -

גלעד ארדן: תן לי לסיים התשובה לשאלה ששאל אותי היושב-ראש - - -

מיקי רוזנטל: לא היה גוף ממשלתי שפורק וכל העובדים שלו הלכו הביתה.

מיקי רוזנטל: לפחות בחרו חלק מהעובדים - - -

גלעד ארדן: מיקי, גם לא היה אף פעם הסכם שלום עם הפלסטינים ובכל זאת אני מניח שאתה רוצה שיהיה.

גלעד ארדן: אז זה שלא היה אף פעם משהו זה לא מחייב שום דבר לגבי השאלה אם זה נכון או לא נכון.

אבישי ברוורמן: מיקי, אני אתן לך זכות דיבור, אבל - - -

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה זכות דיבור, אני רק רוצה שאלות הבהרה.

גלעד ארדן: הוא לא רוצה דיבור, הוא רק רוצה חקירה נגדית.

מיקי רוזנטל: חס וחלילה, אלה שאלות הבהרה.

גלעד ארדן: אם תיתן לי לדבר ברצף, אולי ההבהרות יינתנו.

אבישי ברוורמן: מיקי, השעה היא 8:30 ואני סוגר ב-9:00, כי הוא צריך ללכת, בגלל המנהג המגונה שיש פה, של ארבע ועדות על נושא אחד.

מיקי רוזנטל: אז מה אנחנו עושים פה, רק באים להקשיב?

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה להסביר לחברי הכנסת, שכולם פה מומחים: מה שעשינו כאן זה רק פתיחה ראשונה.

אבישי ברוורמן: אמרתי שיהיו פה דיונים יום ולילה, דיונים ארוכים, במושב שנפתח במאי, וכאן רק ביקשתי מהשר ומרם לפתוח, זה הכול, כי יש מגבלת זמן.

אבישי ברוורמן: אני הייתי מעדיף שנשב פה עד 11:00, אבל בגלל מגבלת הזמן של השר, זה מה שיש.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי לשר הייתה לגבי התקציב, והוא ענה פחות או יותר - - -

<לאה ורון: שאלת על עלות סגירה, עלות הקמה ועלות תפעול שוטף.

גלעד ארדן: אני אענה בשני משפטים.

גלעד ארדן: שר האוצר, מתוך הכרה בחשיבות הנושא, הסכים לממן גם את עלויות הסגירה והפרישה וגם את עלויות ההקמה של הגוף החדש, בתקציב שלדעתי יאפשר להקים כלי תקשורת מהאיכותיים, החזקים והטובים ש - - -

<משה שגב: אדוני היושב-ראש, האוצר לא הסכים ברפורמה לשלם 90 מיליון שקלים, אז עכשיו הוא יסכים לשלם מאות מילוני שקלים?

אבישי ברוורמן: יושב פה נציג האוצר, ואנחנו נשאל אותו.

אבישי ברוורמן: תכף נשמע מה הם אומרים.

גלעד ארדן: השאלה ששאלת אותי, אני מניח שהיא מכוונת בעיקר לתקציב השוטף של הגוף, כי הרי חלק מהעניין וחלק מהמסקנות של הוועדה הם שכאשר רוצים שהציבור ייתן אמון ויתמוך ויחזק את השידור הציבורי, אז להציב את השידור הציבורי בגבייה ישירה ועם הצורך לבצע אכיפה מול אזרחי מדינת ישראל זה איננו דבר נכון.

גלעד ארדן: לכן ההמלצה של הוועדה הייתה לבטל את אגרת רשות השידור.

גלעד ארדן: ההמלצה הזאת התקבלה פה אחד ולשמחתי שר האוצר אימץ את הוועדה הזאת, ועל כך מגיעות לו כל הברכות וכל התודות.

גלעד ארדן: הממשלה מבינה שככל שיהיה פער בין הסכום שמועבר מתוך אגרת הרכב, יחד עם מכירת הפרסום והחסויות מגופי השידור – הפער הזה יכוסה על ידי משרד האוצר, בין אם מהכנסות ייעודיות של המדינה, שיוסטו, מבלי להגדיל אותן – מבלי להגדיל אותן – לטובת השידור הציבורי, ובין אם זה בהעברה תקציבית ישירה, כפי שמתקיים כיום במספר לא מועט של מדינות מערביות, שמכירות בכך ששידור ציבורי הוא חלק מהשירות שהממשלה מתקצבת אותו.

גלעד ארדן: איך עושים את זה?

גלעד ארדן: באיזה מנגנון שקוף משתמשים, כדי שלא יהיה דיון שנתי על גובה התקציב הזה וכדי שאף שר או פוליטיקאי לא ישחק בגובה שלו כדי לפגוע בעצמאות ה"אדירה" – אני אומר את זה בציניות – שהיום קיימת על בסיס האגרה?

גלעד ארדן: על כך אנחנו ניתן תשובה בחוק, ואני בטוח שאתם תדרשו מאיתנו תשובות טובות, ובצדק.

אבישי ברוורמן: אנשי האוצר, עופר, אני רוצה לשמוע מתי יוקם הצוות שאמור לקיים משא ומתן עם הארגונים היציגים של העובדים.

<עופר מרגלית: הצוות שאמור לקיים את המשא ומתן אמור להיות מוקם בימים הקרובים.

<עופר מרגלית: מי שיוביל אותו זה - - -

<אחיה גינוסר: האם זה אותו צוות שחתם על הרפורמה לפני כמה חודשים?

נחמן שי: הם גם ידועים כמי שנותנים כספים באופן חופשי ופתוח.

אבישי ברוורמן: עופר, הימים הקרובים זה לפני פסח, כן?

<משה שגב: נחמן, כמו שאתה מכיר, אותם צוותים הם גם הצוותים שייעצו לוועדה.

<רינה חכמון: יש את הרפורמה.

<קריאה: זה אותו שצוות שעשה גם - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, הדברים האלה יימשכו הלאה.

אבישי ברוורמן: השאלה האחרונה שלי - - -

<קריאה: חמש שנים ישבנו במשא ומתן - - -

אבישי ברוורמן: אני יודע, אני הייתי גם יושב-ראש ועדת הכספים - - -

<רינה חכמון: אז בשביל מה לפתוח עוד פעם הכול מחדש?

<רינה חכמון: מה קרה?

<קריאה: מדברים כאילו מתעסקים פה בתרנגולות, "לשלוח הביתה", לזרוק ככה 2,000 משפחות.

<קריאה: "לא נורא, אני אהיה בסביון, אעשה את ליל הסדר בסביון".

<קריאה: כולנו נהיה שם, תהיה מלחמה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני יכול לסגור את הדיון הזה - - -

<קריאה: חמש שנים רפורמה.

<קריאה: עשינו הסכם.

<קריאה: ככה בקלות לזרוק 2,000 משפחות.

<רינה חכמון: נורא נחמד, מילים מאוד יפות.

<רינה חכמון: אבל יש עובדים פה, יש אנשים שעובדים - - -

<קריאה: לא, זה שטויות, הכול - - -

אבישי ברוורמן: אני יכול לנהל את הדיון הזה?

אבישי ברוורמן: תאמין לי שאני דואג לעובדים.

אבישי ברוורמן: אני פעלתי למען העובדים ואני פועל למען העובדים.

אבישי ברוורמן: אז בואו נעשה את העבודה בוועדה.

אבישי ברוורמן: הקריאות האלה כרגע לא ישפיעו.

אבישי ברוורמן: אדוני השר, מה לוחות הזמנים?

אבישי ברוורמן: במושב הבא אנחנו מקדישים לך את כל הזמן, אז מה לוח הזמנים שלך?

גלעד ארדן: השאיפה היא שבשבועיים הקרובים יופץ תזכיר ממשלתי מטעם משרד התקשורת, והוא יגיע, בשאיפה, להצבעה בממשלה לקראת פתיחת המושב הבא של הכנסת, ואז הוא יגיע ממש בתחילת המושב לקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: ואז לכל הנציגים יהיה את המקום והדברים...

אבישי ברוורמן: המטרה שלנו היא להגיע לפתרון שאני מקווה שיהיה לו את חוכמת השולחן ואת שלושת העקרונות שאמרנו, כולל כבוד לעובדים, אלה שנשארים ואלה שיוצאים.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון עם לזר צנדקוביץ', יו"ר ועד ההנדסה של קול ישראל, ואחריו חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אבישי ברוורמן: בבקשה, אדוני.

<לזר צנדקוביץ': כבוד יושב-ראש הוועדה, אני אקרא את מה שכתבתי:

<לזר צנדקוביץ': כבוד שר התקשורת והשר הממונה על רשות השידור, גלעד ארדן, חברי כנסת נכבדים, אורחים ואנשי ועדת לנדס, שלום רב.

<לזר צנדקוביץ': אני לזר צנדקוביץ', יו"ר הוועד הארצי בתחום ההנדסה בקול ישראל.

<לזר צנדקוביץ': אני עובד ברשות השידור מעל 40 שנה.

<לזר צנדקוביץ': אני מייצג את העובדים מתוך אהבה וכבוד למקום העבודה, שהיה עבורי אוניברסיטה ובית.

<לזר צנדקוביץ': מכובדיי, הערכתי נתונה לכם, לפועלכם, אך אני משוכנע ללא כל צל של ספק כי הדוח המהודר שהפיקה חבורת האנשים המוכשרים עשוי להוביל לרצף של קטסטרופות ולשאת השלכות הרות אסון.

<לזר צנדקוביץ': כבוד השר, אני מצטט מדבריך: "אנחנו מתחילים תהליך שאי אפשר להפריז בחשיבותו, של הצלת השידור הציבורי וחיזוקו.

<לזר צנדקוביץ': זה יקרה באמצעות סגירת רשות השידור והקמת גוף שידורים חדש בישראל".

<לזר צנדקוביץ': המשא ומתן על הרפורמה ארך שש שנים, והיה מושתת על דיאלוג ארוך ומתיש לכל הצדדים.

<לזר צנדקוביץ': הדוח של ועדת לנדס נוסח תוך פחות מחצי שנה, שלושה חודשים בוועדת המשנה, כאשר אותם אנשים שחתמו על הרפורמה היו אמונים על הטקסט שפסל את אותה רפורמה עצמה.

<לזר צנדקוביץ': מה קרה בדרך?

<לזר צנדקוביץ': כיצד התהפכו להן הדעות וההבנות שהושגו בדיאלוג שארך שש שנים?

<לזר צנדקוביץ': נראה שזה הרבה יותר קל ופשוט לסגור, לפרק, להרוס, לפנות את כל העובדים ממשרותיהם, לומר קדיש ולהתחיל מחדש.

<קריאה: הוא יפטר בדואר, הוא יפטר.

<קריאה: הוא יפטר - - -

<לזר צנדקוביץ': רגע, אל תפריע לי.

<קריאה: את כולם יפטרו - - -

<לזר צנדקוביץ': אל תפריע לי עכשיו, אל תפריע.

אבישי ברוורמן: אדוני, פעם נוספת ואתה יוצא החוצה.

אבישי ברוורמן: כל אחד ידבר פה, כל אחד יציג את דעתו, אבל לא יפריע.

<לזר צנדקוביץ': ...

<לזר צנדקוביץ': אלא שאיננו עוסקים כאן בפינוי-בינוי.

<לזר צנדקוביץ': למעשה, בתחילת ההסכמים על הרפורמה יצרנו קווי מתאר – ואני מצטט את אריה גולן – "מעין תמ"א 38".

<לזר צנדקוביץ': הייתי שותף לעבודה, יחד עם צוות של ההסתדרות, האוצר, ההנהלה והוועדים.

<לזר צנדקוביץ': אני יודע שזה קשה, אבל מידת הקושי של תהליך לא יכולה להיות הקריטריון של ביצועו.

<לזר צנדקוביץ': אנו עוסקים באנשים, זה לא אמור להיות קל.

<לזר צנדקוביץ': במשך השנה האחרונה רשות השידור, על עובדיה, תוצרתה ואופן מימונה, עברו דה-לגיטימציה ודמוניזציה, כאשר גופי התקשורת המסחריים מנפקים חדשות לבקרים דיווחים אובייקטיביים לכאורה על סיאוב שפושה במסדרונות רשות השידור, וכל זה כחלק מהשטחה פופוליסטית של מורכבות המצב.

<לזר צנדקוביץ': רשות השידור הינה האוניברסיטה הגדולה של התקשורת בארץ: מיטב השדרים, הכתבים, העורכים והמפיקים יצאו ממנה – לערוצים, לתחנות הרדיו ולכל מקום.

<לזר צנדקוביץ': מדוח לנדס עולה תמונה של הפיכת העובדים לחפצים, בדיוק כמו בשוק הפרטי, דבר שיוביל לרידוד רמת השידור ויבטל את הערך התרבותי העצום שיש לערוצי שידור ציבוריים.

<לזר צנדקוביץ': בכל העולם - - -

אבישי ברוורמן: לזר, אני מאוד מעריך אותך, אבל תודה רבה.

<לזר צנדקוביץ': עוד חצי דקה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<לזר צנדקוביץ': בכל העולם מתחילים להבין עד כמה חשוב לזכור את זכותו הבסיסית של האדם העובד לביטחון תעסוקתי.

<לזר צנדקוביץ': זו בדיוק הזכות שמטווחת – מטווחת – בדוח לנדס, שיהפוך את העובדים למסה אנושית חסרת צורה; לחפצים שנמדדים על ידי הפעמון ומושלכים הצדה, ללא אפשרות להגן על עצמם.

<לזר צנדקוביץ': בין 1,700 ל-2,000 עובדים, כ-8,000-7,000 משפחות, עומדים לשלם מחיר כבד אל מול הבחירה בפתרון הקל.

<קריאה: "לא נורא", גם במקומיות כל האנשים הלכו הבית.

אבישי ברוורמן: אדוני, צא החוצה בבקשה, צא החוצה.

<קריאה: למה לא? יש פה תרנגולות, זה העניין, מתעסקים ב...

<קריאה: באיזה אנשים מתעסקים?

<קריאה: כל המקומיות עובדים - - -

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אתם רוצים לפוצץ את הישיבה?

אבישי ברוורמן: הלוא אתה יודע שאני בא גם לעזור לכם, אז אתם מפריעים לעצמכם?

<קריאה: לעזור?

<קריאה: איזה לעזור?

אבישי ברוורמן: על מה הוא מדבר?

אבישי ברוורמן: הרי הוא מפריע ללזר לדבר.

<לזר צנדקוביץ': מפריע.

<לזר צנדקוביץ': מר לנדס, אני מבקש לצטט משפט מהספר שכתבת, מהפתיח: "אני מצהיר בזאת כי ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, שללא תמיכתו ורוח המפקד שלו...".

<לזר צנדקוביץ': אני חושב שרוח המפקד היא אחרת ממה שאתה אמרת בדוח הזה, ואני רוצה להשמיע אותה.

אבישי ברוורמן: לסיכום, לזר.

<לזר צנדקוביץ': (משמיע הקלטה) "(קריין): קול ישראל מירושלים, שלום רב.

<לזר צנדקוביץ': .. (גלעד ארדן): אני מיומי הראשון בתפקיד הבנתי: אין מנוס אלא לסגור את רשות השידור... (יאיר לפיד): היות והרשות הזאתי הלכה לעולמה, אז אנחנו רק באנו לחתום על תעודת הפטירה.

<לזר צנדקוביץ': .. (גלעד ארדן): אני מיומי הראשון בתפקיד הבנתי: אין מנוס אלא לסגור את רשות השידור...

<לזר צנדקוביץ': אין מנוס אלא לסגור את רשות השידור... (יאיר לפיד): אז אנחנו רק באנו לחתום על תעודת הפטירה.

<לזר צנדקוביץ': ..

<לזר צנדקוביץ': תעודת הפטירה.

<לזר צנדקוביץ': ..

<לזר צנדקוביץ': תעודת הפטירה.

<לזר צנדקוביץ': ..

<לזר צנדקוביץ': תעודת הפטירה.

<לזר צנדקוביץ': .. (קריין): שוק הדעות החופשי של נשמת אפה של הדמוקרטיה עלול לגווע – אל תיתנו לזה יד".

<לזר צנדקוביץ': בזה סיימתי, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, בכנסת לא מוחאים כפיים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש: כל אחד בצמצום.

אבישי ברוורמן: אחריו: אחיה גינוסר, יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים, אחריו: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו: עורך דין ברוך אסקרוב, מוועד עיתונאי הרדיו.

אבישי ברוורמן: ניצן, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: קודם כול, אני מצטרף למחאה שלך – הבעת אותה בעדינות, אני אגיד אותה יותר בבוטות – על הנוהג הזה בזמן האחרון בכנסת שכל יו"ר ועדה חוטף לעצמו נושא בלי קשר לנושא הדיון.

ניצן הורוביץ: הנושא כאן הוא ועדת כלכלה, ומה שעושה ועדת הכספים הוא לא ראוי.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין.

ניצן הורוביץ: לי נמאס, בתור מי שנמצא כאן ובתור מי שמכיר הרבה אנשים ברשות השידור, מזה שמציגים את העובדים – ומדובר ב-1,800 עובדים – כאויבי העם, טפילים, עלוקות – שאלה מילים ששמעתי, שהן פשוט בלתי נסבלות.

ניצן הורוביץ: אני למשל, כשאני קם בבוקר אני שומע יומן הבוקר, אני שומע אחר כך "סדר יום" עם קרן נויבך, אני שומע מוזיקה טוב ב-88, אני חוזר ליומן הצהריים, אני אוהב את "רגעי קסם", אני אוהב את יומן החוץ ואת יומן הכסף, אני גם רואה תכניות בטלוויזיה החינוכית, אני רואה סרטי תעודה בערוץ הראשון, ותכניות של פוליטיקה, ולא רק תכניות בישול ערב אחרי ערב בפריים טיים בערוצים המסחריים.

ניצן הורוביץ: אני אוהב את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: אני יודע שזה פופוליסטי להגיד לבטל את האגרה, כי הציבור שונא את זה.

ניצן הורוביץ: אבל מה, הציבור אוהב לשלם מע"מ?

ניצן הורוביץ: הציבור אוהב לשלם מס הכנסה?

ניצן הורוביץ: הציבור אוהב לשלם ביטוח לאומי?

ניצן הורוביץ: גם הטענה הזאת, "למה הציבור צריך לראות דברים שהוא לא רואה?

ניצן הורוביץ: " – הרי הציבור מממן במדינת ישראל תיאטרון, תזמורות נוער, מוזיאונים, גם אם רובו לא הולך לשם.

ניצן הורוביץ: כי זה חלק מהאחריות הציבורית שלנו.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, כששר האוצר אמר "אנחנו חתמנו על תעודת הפטירה של רשות השידור", במין צהלה – זה דבר דוחה בעיניי.

ניצן הורוביץ: אולי כשיבוא המשיח תהיה תחיית המתים, אבל מי שהרגו אותו והוא מת, לא יחיה.

ניצן הורוביץ: ומה החזון שלנו לשנים הקרובות?

ניצן הורוביץ: גוף הרבה יותר קטן, דל, עם תקציב הרבה יותר קטן, עם עובדים לא מאוגדים, בלי הסכמים קיבוציים, כן עם קשר לפוליטיקה, כי הרי המימון יהיה ישירות מתקציב המדינה.

אבישי ברוורמן: ניצן, לצמצם, כי יש לנו רבע שעה.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני, בשורה התחתונה, בוודאי שיש בעיות ברשות השידור, כמו שיש, אגב, בכל גוף שלגביו אנחנו מגיעים לוועדת הכלכלה; והבעיות ברשות השידור הן לאו דווקא יותר קשות מבעיות בגופים אחרים שאתה מטפל בהם.

ניצן הורוביץ: יש מה לתקן, אפשר לעשות הבראה.

ניצן הורוביץ: למשל, היה ניסיון רציני של רפורמה, שלא צלח, לאו דווקא בגלל העובדים, שהסכימו שם לצמצומים ופרישות חסרות תקדים.

אבישי ברוורמן: ניצן...

ניצן הורוביץ: במקום ללכת בנתיב הזה, אבישי, מעמידים גיליוטינה ועורפים את הראש.

ניצן הורוביץ: והדבר הזה הוא מזיק, הוא פסול, אבישי, ואתה צריך להתגייס לצדנו כדי לעצור את המהלך הזה.

<קריאות: כל הכבוד.

אבישי ברוורמן: רבותיי, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אחיה גינוסר, יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אבל אני מבקש בקצרה, כאילו אתה מדבר עכשיו אצל אריה גולן ויש לך דקה אחת.

<אחיה גינוסר: אני מבטיח שאני אדבר בקצרה.

<אחיה גינוסר: אני רוצה להזכיר לכולם שבאמת נחתמה כבר רפורמה ברשות השידור, רפורמה שנחתמה עם הנהלת רשות השידור, בהשתתפותו הפעילה של משרד האוצר.

<אחיה גינוסר: הרפורמה נחתמה, והאמירה שהרפורמה לא צלחה היא בסך הכול החלטה של אדם אחד: חוסר ההצלחה של הרפורמה זה החלטתו של השר, שהחליט פתאום לעשות בחינה מחדש.

<אחיה גינוסר: לדבריו "החלטתי לבחון לעומק".

<אחיה גינוסר: האמירה הזאת "החלטתי לבחון לעומק", כאשר אנחנו שומעים עכשיו את ההקלטה של לזר, "מיומי הראשון בתפקיד חשבתי שצריך לסגור את רשות השידור" – אני חושב שהדברים האלה עומדים בסתירה ל"בחינה לעומק".

<אחיה גינוסר: אני רוצה לומר כמה דברים לגופו של עניין.

<אחיה גינוסר: ההחלטה של ועדת לנדס שצריך לסגור את רשות השידור כדי להקים אותה מחדש, לדעתי זאת החלטה ברוטלית, החלטה כוחנית, בריונית, זאת החלטה פחדנית, החלטה שאיננה מוכנה להתמודד כמו שהתמודדו לפניהם: עם משאים ומתנים, עם הידברות.

אבישי ברוורמן: לסיום.

<אחיה גינוסר: עוד דבר.

<אחיה גינוסר: השר התייחס על קצה הלשון לגבי הסלקציה שהולכת להיות: את מי ייקחו לרשות השידור החדשה.

<אחיה גינוסר: מיהם האנשים הטובים האלה ששר האוצר התבטא "את הטובים ניקח"?

<אחיה גינוסר: מיהם הטובים האלה?

<אחיה גינוסר: הימניים?

<אחיה גינוסר: השמאלנים?

<אחיה גינוסר: הנחמדים?

<אחיה גינוסר: הרעים?

<אחיה גינוסר: האשכנזים?

<אחיה גינוסר: הספרדים?

<אחיה גינוסר: מיהם העיתונאים הטובים ומי מחליט מי זה עיתונאי טוב בכלל?

<אחיה גינוסר: איזו מין חוצפה זה להגיד דבר כזה, "אנחנו נחליט מי העיתונאים הטובים"?

<אחיה גינוסר: מי אתם שתחליטו מי הם העיתונאים הטובים.

מיקי רוזנטל: אורך הלשון יקבע.

אבישי ברוורמן: אחיה, תודה.

<אחיה גינוסר: עוד דבר אחד.

אבישי ברוורמן: מילה אחרונה.

<אחיה גינוסר: מילה אחרונה.

<אחיה גינוסר: בדוח יש התייחסות לאגרה, שלפיה האגרה היא כמובן מעין גיבנת על גבנו, אנחנו מושמצים בגלל האגרה, בעיקר בגלל הגבייה של האגרה.

<אחיה גינוסר: כמובן שהדוח מתייחס באהדה ובהבנה לאגרה הנגבית בסתר, זאת שאנשים לא יודעים שהיא נגבית.

<אחיה גינוסר: אז יש לי הצעה: גם את יתרת האגרה אפשר לגבות בסתר.

<אחיה גינוסר: אפשר לגבות אותה באמצעות ביטוח לאומי, באמצעות חברת החשמל ובעוד עשרות דרכים שאף אחד לא ידע, כמו שאף אחד לא יודע שברכב יש מס נוסף.

<אחיה גינוסר: וככה אפשר לקיים רשות שידור נפלאה.

אבישי ברוורמן: אחיה, תודה.

<אחיה גינוסר: כמובן שאנחנו לא מתנגדים שהחינוכית תעבור אלינו ואנחנו לא מתנגדים שיהיה ערוץ טוב בערבית, שאגב, מתוקצב על פי הדוח הזה באגורות, כשבכלל לא מובן איך אפשר לקיים ערוץ בערבית באגורות - - -

אבישי ברוורמן: אחיה, זמנך עבר.

<אחיה גינוסר: אני מודה לכבוד היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: נחמן שי, דקה וחצי-שתיים, כי יש לי בדיוק עוד עשר דקות לסיים.

נחמן שי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני קודם כול רוצה להודות לשר ולרם, שהתמודדו עם הנושא הזה וממשיכים להתמודד איתו.

נחמן שי: אני חושב שהכוונות שלכם טובות, אבל אני חושב שהדרך לגיהינום הזה רצופה בכוונות טובות, ואני חושש שזה מה שיקרה גם לתכנית הזאת.

נחמן שי: אני עבדתי ברשות השידור לפני 45 שנה, אני מכיר את המקום הזה מצוין, גם אחר כך מעוד כמה וכמה צמתים.

נחמן שי: ואני אומר לכם שלא אתן לסגור את רשות השידור.

נחמן שי: לא אתן לסגור את רשות השידור.

נחמן שי: אני מכיר את כל המצוקות של המקום, ויש מהן רבות: החל מהניהול, דרך הדרג הציבורי, דרך העובדים, דרך התכנים, דרך האגרה ועוד.

נחמן שי: לא חסרות נקודות שחורות, אבל הן לא יכולות להעיב על האור שהיה ויהיה בבית הזה.

נחמן שי: הרצון לסגור הוא מהלך של ייאוש.

נחמן שי: אבל אי אפשר לסגור, לסגור זה בריחה.

נחמן שי: זה לא פתרון, זה בריחה, כי אחרי הסגירה לא יקום שום דבר אחר, לא יקום, אי אפשר.

נחמן שי: אני לא נתקלתי בשום מערכת ציבורית במדינת ישראל שסגרו אותה כדי להקים אותה מחדש, לא נתקלתי בזה.

נחמן שי: אני רוצה לומר מהם שלושת הקווים האדומים שלי: אחד - -

מיקי רוזנטל: ברפאל רוב העובדים עברו לגוף החדש.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא מה שאתה מבטיח, אף אחד לא מבטיח את זה, זה היה סיפור אחר אם הייתם מבטיחים את זה.

אבישי ברוורמן: מיקי, אתה יודע שאני אוהב אותך, אבל - - -

מיקי רוזנטל: אני מתנצל.

נחמן שי: - - אחד, המשך השידור הציבורי.

נחמן שי: זה תנאי שלא יעבור.

נחמן שי: לא יכול להיות שייפסק השידור הציבורי אפילו לשנייה אחת במדינת ישראל.

נחמן שי: דבר שני, השידור הזה צריך להיות עצמאי, לא פוליטי.

נחמן שי: עצמאי לא רק בתכנים אלא גם באופן כלכלי.

נחמן שי: לא ייכנס כסף מהאוצר לרשות השידור, מפני שיחד איתו ייכנס כל הרעל של הפוליטיקה לתוך רשות השידור, שהוא כבר קיים, אבל הוא יהיה הרבה יותר.

נחמן שי: והדבר האחרון זה עובדי הרשות: לא יכול להיות ש-2,000 איש ילכו הביתה כאילו הם לא קיימים.

נחמן שי: הם אנשים, הם לא סחורה שעוברת לסוחר.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

אבישי ברוורמן: עורך דין ברוך אסקרוב, בבקשה.

<ברוך אסקרוב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

<ברוך אסקרוב: זו אחת הזירות החשובות ביותר לגורל המתווה של השידור הציבורי, ואני כבר אקדים ואומר: הממלכתי-ציבורי.

<ברוך אסקרוב: זה מדהים אותי שבכנסת ישראל, בממשלת ישראל, המילה "ממלכתי" נעדרת מהדוח, נעדרת מהתפיסה, נעדרת מהחוק.

<ברוך אסקרוב: מדינת ישראל היא עדיין מדינה בהיבנות, מדינה שעוד רוצים לתת לה מתווה, לשידור שלה – ו"ממלכתי" איננה.

<ברוך אסקרוב: אלה דברי פתיחה.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה לומר שיש מה לתקן, ועוד איך.

<ברוך אסקרוב: אבל תחילה, מאחורי הוועדה יש בני אדם, וצריך לשמוע אותם, אבל גם מאחורי קול ישראל והטלוויזיה הישראלית יש בני אדם, וצריך לשמוע גם אותם.

<ברוך אסקרוב: וזה לא קיבל ביטוי בכלל.

<ברוך אסקרוב: אני ביקשתי להופיע והתקבלתי.

<ברוך אסקרוב: ההאזנה לדברים הייתה נדירה.

<ברוך אסקרוב: אבל זה שנציג עובדים אחד ואחר מבקשים ומתקבלים, זה לא מיסוד של הידברות כמו שצריך.

<ברוך אסקרוב: הרי מדברים פה על מתווה השידור הציבורי – זה לא קיבל ביטוי.

<ברוך אסקרוב: ושוב, העובדים אינם נספרים, לא נוסתה סגירה-פתיחה; במע"צ הייתה פתיחה-סגירה, לא סגירה-פתיחה.

<ברוך אסקרוב: זה לא נוסה מעולם, וזה ינוסה על בשרנו, ינוסה על בשר השידור הציבורי שהמאזינים מקבלים.

<ברוך אסקרוב: זה כבר לא קפיטליזם חזירי, זה קפיטליזם קניבלי, ובחסות הממשלה.

<ברוך אסקרוב: זה לא ייאמן.

<ברוך אסקרוב: במקום חוף מבטחים, קבר אחים תעסוקתי.

אבישי ברוורמן: ברוך, משפט אחרון.

<ברוך אסקרוב: אני חותר למשהו קונסטרוקטיבי.

<ברוך אסקרוב: שבועיים מאז הדוח – ואקום מנהיגותי.

<ברוך אסקרוב: איש לא קורא לעובדים, לא אומר להם שמשורטט איזה הליך של הידברות, וזה עוד במשרד התקשורת.

<ברוך אסקרוב: איפה התקשורת עם אנשים?

<ברוך אסקרוב: איפה התקשורת עם בני אדם?

אבישי ברוורמן: ברוך, ברוך, ברוך - - -

<ברוך אסקרוב: כבוד היושב-ראש, צריך לעצור, להסביר, להידבר ולתקן.

<ברוך אסקרוב: רשות השידור דורשת תיקון, המתווה דורש תיקון, וצריך להעלות את זה על פסים של הידברות.

<ברוך אסקרוב: עד אז אנחנו נאלצים להתנגד.

<ברוך אסקרוב: סגירה, פתיחה, מוות קבוצתי תעסוקתי, לא עלינו – חובתנו ושליחותנו להילחם גם עבור ציבור המאזינים והצופים.

<ברוך אסקרוב: ואני חוזר ואומר: כאן זו הזירה אחת החשובות ביותר, שמפגישה את כולם וכופה את ההידברות.

<ברוך אסקרוב: צר לי שזו הידברות בכפייה.

<ברוך אסקרוב: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ברוך, תודה.

אבישי ברוורמן: הזירה היא כאן, בפרלמנט, השר מקשיב, כולם מקשיבים, יהיה לנו פה את כל הדברים - - -

<ברוך אסקרוב: בזכות הזימון שלך, לא בזכות זה שזומַנּוּ אל השר.

אבישי ברוורמן: זו רק פתיחה, יהיו דיונים ממושכים ומעמיקים, ברוח זה שכולם רוצים להגיע לפתרון.

גלעד ארדן: יש לי הערה.

גלעד ארדן: צודק ברוך שהמסקנות של ועדת לנדס צריכות להיות מוצגות לעובדים ולארגונים היציגים שלהם, ואנחנו מתכוונים לעשות זאת ממש בימים הקרובים.

גלעד ארדן: באשר לטענה של "קודם סגירה ואחר כך פתיחה", הרי שזה נתון בידיים של חברי הכנסת, כי אני קבעתי שהמתווה שיבוא בחקיקה הוא כזה שבו הדברים צריכים לקרות בו-זמנית ולא תהיה הפסקה לרגע של השידור הציבורי.

גלעד ארדן: אני חושב שניתן לעגן את - - -

<ברוך אסקרוב: כבוד השר, הערה חשובה: כתוב שם שסיכוי גבוה שאחרי הסגירה תהיה פתיחה.

<ברוך אסקרוב: "סיכוי גבוה".

<ברוך אסקרוב: תורת הסיכויים?

גלעד ארדן: לא כתוב בשום מקום דבר כזה.

<ברוך אסקרוב: בדוח כתוב, מר לנדס, באותיות בולד.

אבישי ברוורמן: ברוך, אתה שמעת מה שאמר השר?

אבישי ברוורמן: הוא אמר שהכנסת מחוקקת, והחוק הוא זה שיקבע.

אבישי ברוורמן: יושבים פה חברי כנסת, וכולנו רוצים להגיע לפתרון הזה, נקודה.

<רם לנדס: גם בהמלצות מדובר על פתיחה, וסגירה אחרי זה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נמצא את הדרך המתאימה.

אבישי ברוורמן: משה שגב, יושב-ראש ועד ההנדסה, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני רק מבקש בקצרה.

<משה שגב: אני קראתי את כל 292 העמודים של הדוח הזה כולל הנספחים, וכמי שניסח את הסכם הרפורמה הקודם, אנחנו רואים שיש פשוט קופי-פייסט של הרפורמה שנחתמה.

<משה שגב: שנחתמה בדמנו.

<משה שגב: אנחנו אכלנו הרבה קש עד שהוצאנו את הרפורמה הזו לפועל, עד שחתמנו עליה, מול אותם פקידי אוצר.

<משה שגב: ומה שמציעים בעצם זו אותה רפורמה, רק בלי העובדים.

<משה שגב: אדוני היושב-ראש, יש פה חוצפה: לקחו ועדות מייעצות לוועדת לנדס, שעמדו בראשן רם בלניקוב ואילן לוין, כאשר אותו אילן לוין – חילקתי לכם פה מסמך – מפציר במנכ"ל רשות השידור דאז שאוי ואבוי לה לרשות השידור אם לא תלך לרפורמה המוצעת שנחתמה.

<משה שגב: אז אותו אילן לוין בא וממליץ לבטל את המלצות הרפורמה וללכת לרפורמה חדשה?

<משה שגב: מה קורה פה במדינה?

<משה שגב: קונים פה דברים בכסף?

<משה שגב: אז עכשיו יֵשבו מולנו פקידי האוצר החדשים על הרפורמה החדשה שמציע לנדס, ובעוד שנתיים יבואו ויגידו, באמתלה של חברה פרטית וכסף פרטי, לבטל את הכול?

אבישי ברוורמן: תודה.

<משה שגב: רגע, שנייה, עוד דבר אחד.

<משה שגב: אתם צריכים להבין, נעשה פה מעשה חמור בהצהרה של השר ושל שר האוצר על ביטול האגרה.

<משה שגב: אתם צריכים להבין, האזרחים הפסיקו לשלם אגרה; כיום אין כסף ברשות השידור.

<משה שגב: הסיפור של סגירת רשות השידור הולך לבוא פה על הפנים של כולם תוך חודשיים.

<משה שגב: זה צעד פופוליסטי זול, שהציבור קנה אותו בוודאי בשמחה, הרי אף אחד מאיתנו לא אוהב לשלם מסים.

<משה שגב: אבל אתם תצטרכו להידרש לעניין של מאיפה להביא את הכסף שאין היום.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ישראל חסון, שלושה משפטים ואני סוגר.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, מאחר שאנחנו עוסקים פה בנושא מאוד אמוציונלי, לקראת הדיונים הבאים של הוועדה אני רוצה, אני מבקש, אם אפשר, לפנות בעניין הזה לממ"מ.

ישראל חסון: יש פה כמה תהליכים שנקטעים: התחלנו ברפורמה שממשלת ישראל חתמה עליה ועברנו לוועדה שלפי הבנת השר נדרשה על מנת לקבל החלטות.

ישראל חסון: הרצף הזה שבו ממשלה חותמת וממשלה שנייה מחליטה לעשות משהו אחר, לא יכול לעבור כרצף סביר בבניין הזה.

ישראל חסון: אבל אנחנו כבר עומדים פה.

ישראל חסון: אני לא יודע מה הפער בין הרפורמה לבין הוועדה.

ישראל חסון: בעצם הדיון צריך להתקיים על הפער בין הרפורמה לבין הוועדה, רק על הקטע הזה – הרי הרפורמה היא דבר מוסכם.

ישראל חסון: אני מבקש, אם אפשר, שהנהלת הוועדה תפנה לממ"מ, שיעשו לנו ממסך מהיר על הדלתא בין הרפורמה לוועדה, כי על זה הדיון.

איתן כבל: לגדוע עוד עצים בשביל עוד דוח?

ישראל חסון: איתן, על זה הדיון.

<רם לנדס: חבר הכנסת, זה מופיע בדוח.

ישראל חסון: רם, אני מבקש לקבל את זה מהגורם שבעיניי הוא הגורם שצריך לתת לי את הנתונים, משום שבאופן אובייקטיבי ההמלצות שלך יכולות להטות.

ישראל חסון: אני חס וחלילה לא אומר שאתה מטה, אבל אני רוצה לקבל את זה מהגורם האובייקטיבי שעומד לרשות הכנסת.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני ביקשתי מהשר להמתין עוד מספר דקות, כי יש פה עוד הרבה מאוד חברי כנסת ואנשים שרוצים להתבטא.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני אסיים את הדיון עוד כמה דקות, אני רוצה לתת שתי מילים ליושב-ראש רשות השידור אמיר גילת, ומי מחברי הכנסת שחושב שהוא חייב להתבטא, אני אתן לכל אחד פה את ה-30 שניות.

נחמן שי: תן לשלי.

אבישי ברוורמן: איתן רשום - - -

נחמן שי: איציק.

אבישי ברוורמן: בסדר, נחמן, כשתהיה יושב-ראש מפלגת העבודה תחלק את התפקידים.

אבישי ברוורמן: גם לזה תגיע.

נחמן שי: גם לזה תזכה.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שכן.

שלי יחימוביץ': נחמן, זו הכרזה על התמודדות?

גלעד ארדן: זו חלוקה טובה: נחמן יחזור להיות יו"ר רשות השידור ו - -

נחמן שי: ואתה תגיש בג"ץ להעביר אותי מתפקידי.

גלעד ארדן: - - ואז תהיה הפרדה בין הפוליטיקה לתקשורת, כמו שנחמן הציע.

מיקי רוזנטל: תהיה חלוקה אחרת: אתה תדאג לאגרה, אנחנו נדאג לעובדים, זה יהיה הסידור.

גלעד ארדן: את חופש הביטוי שלי אני שומר לעצמי, כמו שאני לא פוגע בשלך.

גלעד ארדן: אז אל תחליט לי על מה אני מדבר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אמיר, היית יושב-ראש רשות השידור, אני זכיתי להכיר אותך עוד בחיפה.

אבישי ברוורמן: ..

אבישי ברוורמן: סבלת פה כל כך הרבה זמן, מה יש לך להגיד להגנתך?

<אמיר גילת: אדבר טלגרפית ובקצרה.

<אמיר גילת: ברור לכולם שרשות השידור במתכונת הנוכחית לא יכולה להמשיך להתקיים ולו גם יום אחד, או, בפועל, עוד חודשיים נוספים – ואני לא ארחיב על זה כרגע, כי אנחנו בישיבת פתיחה.

<אמיר גילת: אנחנו שומעים בחוץ, בפלטפורמות השונות, את הקריאה המתנגדת לסגירת השידור הציבורי, לקבורת השידור הציבורי.

<אמיר גילת: אני חושב שלאף אחד אין כוונה לחסל את השידור הציבורי, לקבור אותו, ואנחנו שומעים את זה גם מהשר וגם ממה שקראתי בדוח לנדס וגם ממה שמעתי אותו היום.

<אמיר גילת: יש פה בלבול מושגים בין השידור הציבורי לבין רשות השידור במתכונתה הנוכחית.

<אמיר גילת: אני אומר שבצורה הזאת אנחנו לא יכולים להמשיך, וזה ברור לכולם.

<אמיר גילת: צריך לעשות רפורמה כזו או אחרת, ואנחנו אומרים את זה מהיום - - -

<אריה גולן: זה לא רפורמה, זה חיסול, אמיר.

<אמיר גילת: רק שנייה, יש לי דקה, אז תנו לי.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אנחנו בזמן פציעות.

<אמיר גילת: ברור שרשות השידור לא יכלה להמשיך במתכונת הנוכחית.

<אמיר גילת: רפורמה כזו או אחרת תהיה הכרחית, וכל הדיון הזה - - -

<אריה גולן: זה לא רפורמה, זה חיסול.

<אמיר גילת: אבל אני באמצע משפט.

<אמיר גילת: אין חילוקי דעות לגבי הצורך בהתייעלות, לגבי הצורך בשדרוג טכנולוגי, איש לא יכול להתנגד - - -

<משה שגב: שידור טכנולוגי כבר מזמן - - -

אבישי ברוורמן: רגע.

<משה שגב: באמת, אנחנו החלוצים בתחום ה-HD.

אבישי ברוורמן: משה, אתה יודע כמה זמן יהיה לך איתנו ביחד?

אבישי ברוורמן: אפילו עוד יימאס לך לראות את הפרצוף שלי.

אבישי ברוורמן: אמיר, מילה אחרונה.

<אמיר גילת: אי אפשר להתנגד לחדר חדשות מאוחד וכו' וכו', חלק מהדברים כבר מוסכמים.

אבישי ברוורמן: לסיכום.

<אמיר גילת: לסיכום, לב העניין הוא לא השידור הציבורי - - -

<קריאות: מי שהביא את רשות השידור לאן - - - שיישא באחריות.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, לא להפריע.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, שקט.

אבישי ברוורמן: אמיר, מילה אחרונה.

<אמיר גילת: ולכן לב העניין הוא לא השידור הציבורי אלא רשות השידור והעובדים.

<אמיר גילת: ולא בכדי הדיון עכשיו התנקז לנושא העובדים ולא לנושא הטכנולוגי או נושא הערוץ הערבי וכו' וכו'.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: הדיון עכשיו הוא רק ספתח.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מחברי הכנסת לדבר בקצרה, אתן גם מילה לרותם אברוצקי, ואז אני אסכם.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הראשון הוא איתן כבל, ואחר כך שלי יחימוביץ', איילת שקד, שמולי, בוז'י הרצוג – כל אחד בקצרה.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אני אומר את הדברים בקצרה.

איתן כבל: אני מאוד תומך בכל מהלך שיציל את השידור הציבורי.

איתן כבל: הדוח כפי שהוא מונח, עם כל הבעייתיות שיש בו – ויש בו בעייתיות - - -

אבישי ברוורמן: מיקי, אתה רוצה להוסיף?

מיקי רוזנטל: יש פה מספיק חכמים - - -

אבישי ברוורמן: מיקי, עוד פעם אתה.

אבישי ברוורמן: ..?

<קריאה: הוא נעלב ממך.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מר כבל.

איתן כבל: אני אומר את זה לכל העובדים: הדבר הראשון שצריך להתמודד איתו זה נושא העובדים, ואני אומר זאת בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים.

איתן כבל: לא יכולה לצאת כאן לא רפורמה ולא שום דוח אם נושא העובדים לא יבוא באופן הכי רציני.

איתן כבל: וזה לא פופוליסטי מה שאני אומר, זה בצורה הכי ברורה והכי חד-משמעית.

איתן כבל: ואני יודע משיחותיי עם השר שהעניין של ציבור העובדים מונח לפניו והוא זה שיכתיב יותר מכול, לפי דעתי, את כל הסיפור הזה.

איתן כבל: כי אם לא, אני אומר לכם, אפשר לעשות הרבה פרצופים – המקום הזה גם ככה הוא על כרעי תרנגולת כבר הרבה מאוד זמן.

<קריאה: מפטרים אותנו - - -

איתן כבל: סליחה, אני מדבר שוטף, אל תעזור לי, אני מכיר בדיוק מה קורה.

איתן כבל: דבר שני, חייבת להיות תשובה ברורה לנושא המימון.

איתן כבל: אי אפשר להוציא את הפוליטיקה מצד אחד ולהכניס את הפוליטיקאים מצד שני.

איתן כבל: נושא נוסף זה מי ממנה.

איתן כבל: גם כאן צריך שתהיה סגירה הרמטית, ברורה וחד-משמעית.

איתן כבל: ודבר נוסף, אדוני היושב-ראש, ואני אומר את זה לשר ואני אומר את זה לכם: בסוף בסוף, המפולת הגדולה היא לא בגלל העובדים, שאף אחד פה לא יתבלבל; זה ניהול כושל מתמשך, והדבר הראשון שצריך לעשות, לאלתר, אתמול, ואני חוזר ואומר את זה כאן, זה להקים ועדה קרואה עד שהדוח הזה יצא מן הכוח על הפועל.

איתן כבל: אי אפשר מצד אחד להוציא תחת ידכם דוח כזה קשה וכזה דרמטי, ומצד שני שכל אחד מההנהלה, שמוביל את רשות השידור לאבדון, ימשיך ולו יום אחד.

איתן כבל: מי שייתן להם להמשיך ולו יום אחד, הוא זה שיהיה אשם.

אבישי ברוורמן: תודה, מר כבל.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, ואחרי זה חברות הכנסת שלי יחימוביץ' ואיילת שקד.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני אתייחס לשתי נקודות.

איציק שמולי: קודם כול, מה שהדוח עושה טוב זה שהוא נותן לנו תמונה מלאה לגבי היקף הבעייתיות, יש יאמרו "הריקבון", של כל העניין הזה של השידור הציבורי.

איציק שמולי: אבל, מר לנדס, אני לא מקבל את האמירה שלך שאין פה עניין של הנהלות ושאי אפשר להתייחס רק למה שקורה.

איציק שמולי: זה גם מתחבר למה שאמיר אמר.

איציק שמולי: אמיר, אתה דיברת כאילו אתה מישהו מהאו"ם, וזה קצת - -

<אמיר גילת: קטעו אותי באמצע, אני מוכן להמשיך.

איציק שמולי: - - וזה קצת חורה.

איציק שמולי: צריך להדגיש את מה שהדגישו גם קודמיי: אדוני השר, אי אפשר להציע את הרפורמה הגדולה הזאת בלי לתת את המענה בכל מה שקשור לעובדים.

איציק שמולי: בכלל, יש פה אולי עוול מאוד גדול: מי שהביא את רשות השידור.

איציק שמולי: ..

איציק שמולי: אמנם, מר לנדס, כנראה שזו לא רק הנהלה אחת, אבל לא העובדים הם אלה שהביאו את רשות השידור לעברי פי פחת, אלא ההנהלות של רשות השידור ומי שמינה את אותן ההנהלות.

איציק שמולי: ומשפט אחרון.

איציק שמולי: הרי הייתה פה עוד מטרה, שלא דיברו עליה בדיון הזה: לשים חומות בין השידור הציבורי לבין הפוליטיקאים.

איציק שמולי: אני חושב שהחומה שאתם יצרתם היא חומה שהיא לא מספיק גבוהה.

איציק שמולי: אני ישבתי במועצה להשכלה גבוהה בוועדה באותו מבנה כפי שאתה הצעת, ועדה שגם בה השר ממנה את חברי הוועדה.

איציק שמולי: להגיד שבמבנה כזה אין לשר השפעה פוליטית על מה שקורה בתוך הוועדה, זה דבר שהוא פשוט לא נכון.

<אחיה גינוסר: הם חיזקו את הקשר לפוליטיקה.

<אחיה גינוסר: חיזקו.

אבישי ברוורמן: איציק, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אחיה, אתה לא בזכות דיבור.

<משה שגב: אדוני היושב-ראש, רק דבר אחד:

<משה שגב: לפני שאתה מפזר את הישיבה אני מבקש מכם לצאת החוצה לגן הוורדים לראות את ההפגנה שאנחנו עושים שם, כל עובדי רשות השידור.

<משה שגב: תלכו ותראו באיזה אנשים איכותיים מדובר.

אבישי ברוורמן: משה, אני יודע.

אבישי ברוורמן: אני אלך ואפגוש.

אבישי ברוורמן: עכשיו חברות הכנסת שלי יחימוביץ ואיילת שקד, ואחרון הדוברים יהיה יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואז אני אסכם.

אבישי ברוורמן: רותם, אתה תדבר בדיונים הבאים.

<יוני בן מנחם: כבוד היושב-ראש, אנחנו מוזמנים לוועדה לביקורת המדינה.

אבישי ברוורמן: אני מבין, לכן אני רק רוצה לסכם, תחכו עוד שתי דקות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לדבר בקצרה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, חברת הכנסת יחימוביץ'.

שלי יחימוביץ': אני לא שמעתי את ההקלטה של לזר צנדקוביץ' של הדברים של השר, אבל למרות שההקלטה שודרה והדברים נאמרו, אני מאמינה בידיים הנקיות של השר, של הוועדה, ושל רם לנדס, שאני מכירה את עבודתו המקצועית ועבדתי איתו כמה שנים.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שכוונותיהם של כולם היו טובות.

שלי יחימוביץ': אבל יש כמה דברים שהם פשוט זועקים ככתובת אש.

שלי יחימוביץ': אחד: מימון ממשלתי במקום אגרה.

שלי יחימוביץ': מאיפה מגיע מימון ממשלתי?

שלי יחימוביץ': הוא מגיע מהכיסים של האזרחים בדיוק באותה מידה.

שלי יחימוביץ': אז צבעתם אותו אחרת, אז מה עשיתם?

שלי יחימוביץ': הרווחתם רגע של פופולריות באמצעות ביטול מס?

שלי יחימוביץ': הרי אנשים לא אוהבים מסים.

שלי יחימוביץ': אם עכשיו יבוא ראש הממשלה ויודיע שהוא מבטל את מס הכנסה, הציבור ימחא לו כפיים; אבל לא יהיה לנו צבא, לא יהיו לנו בתי ספר ולא יהיו לנו בתי חולים.

שלי יחימוביץ': והעיקר: אתם רוצים להקטין את התלות בין הפוליטיקאים לבין העיתונאים?

שלי יחימוביץ': הרי זה הדבר הכי מגביר תלות שאפשר.

שלי יחימוביץ': ברגע שמימון של שידור ציבורי מגיע מתקציב ממשלתי ומדי שנה יש על זה מקח וממכר בתקציב, זאת השפעה ישירה, קריאה לחנופה, לריצוי, לשליטה.

שלי יחימוביץ': והדבר הזה הוא מאוד מסוכן.

שלי יחימוביץ': משפט כלכלי, אדוני היושב-ראש:

שלי יחימוביץ': אין מקור תקציבי לתכנית הזאת בנייר שהוגש.

שלי יחימוביץ': האגדה כאילו הקרקע שעליה נמצאים מתקני רשות השידור היא זו שתממן את אותה רפורמה – הרי מי כמוכם יודע שאין דבר כזה, צד ההכנסה הוא לא בצד ההוצאה, וגם אם ייפול עכשיו מטר יהלומים באמצע החצר של רשות השידור, אי אפשר לקחת את הכסף הזה ולהשתמש בו לרפורמה, זה לא קיים במתמטיקה התקציבית, פשוט מרמים אתכם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אבישי, עוד מילה, אני חושבת שיש לי פריבילגיה בתור מי שגדלה ברשות השידור.

שלי יחימוביץ': באמת, גדלתי ברדיו, וכל האתוס העיתונאי, חיסיון מקורות, הגינות – את כל הדברים הבסיסיים, שהם גם מוסריים, לא רק עיתונאיים, קיבלתי במקום הזה, שנשאר טוב כשהיה.

שלי יחימוביץ': כל הזמן אומרים שהדבר הזה נמחק, לא קיים יותר, אסון, קטסטרופה – אבל רבים עדיין מאזינים, בוודאי לקול ישראל.

שלי יחימוביץ': הבוקר הדלקתי ב-7:00 בבוקר את הרדיו כדי לשמוע את אריה גולן, ולא שמעתי.

שלי יחימוביץ': היה שקט ואחר כך הייתה מוזיקה.

שלי יחימוביץ': זה ממש על קוצו של יו"ד, כי באמת יש כאן תורה שלמה.

שלי יחימוביץ': אני עבדתי גם ברשות השידור וגם בחדשות ערוץ 2, ואני יודעת מה זה שליטה והתערבות בוטה של פוליטיקאים, ואני יודעת מה זה שליטה והתערבות בוטה של בעלי הון.

שלי יחימוביץ': ספגתי את שניהם.

שלי יחימוביץ': במדינה מתוקנת צריך שידור ציבורי שלא יהיה תלוי בבעלי ההון בכלל, ושידור מסחרי שיכול באופן חופשי לכסח פוליטיקאים.

שלי יחימוביץ': בלי האיזון הזה אין לנו דמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': שידור ציבורי זה לא איזה פריבילגיה ופינוק, זה דבר שהוא חיוני למדינה מערבית מודרנית.

שלי יחימוביץ': וברגע שהשידור הציבורי הזה ייסגר, לא יקום שידור ציבורי אחר, אין סידור כזה, הוא לא קיים.

שלי יחימוביץ': לסיום, עוד שני דברים קטנים.

שלי יחימוביץ': יש דבר אחד שחייב להיפסק מיד, וזה אווירת הפחד והחשבון מצד ההנהלה כלפי העובדים: המלשינונים, ההתערבות בליין-אפ, גדיעת ראשם של אלה שמתבלטים וקידום אנשים בינוניים.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה הוא רעה חולה והוא חייב להיפסק כאן ועכשיו ובאופן מיידי – לא יודעת איך, אבל זה צריך להיגמר.

שלי יחימוביץ': יש עובדים אמיצים, שעל חוט השדרה שלהם מחזיקים שידור הגון, אבל יש כאלה שמתקפלים ונעלמים מפני הלחץ הזה.

שלי יחימוביץ': ומשפט סיום: מה זה לפטר 2,000 עובדים?

שלי יחימוביץ': מי העובדים האלה?

שלי יחימוביץ': הם עשירי הארץ?

שלי יחימוביץ': הם בעלי הון?

שלי יחימוביץ': זה מעמד ביניים קלאסי, מקור פרנסתן של 2,000 משפחות, מכל סוגי המקצועות: עיתונאים, טכנאים ועוד אלף ואחד מקצועות.

שלי יחימוביץ': קלות הראש הזאת, "נפטר 2,000 עובדים, ניקח את הטובים" – מי יחליט מי הטובים?

שלי יחימוביץ': שר האוצר יחליט מי הטובים, כי הוא שולט בתקציב של רשות השידור?

שלי יחימוביץ': זהו, עד כאן, אבל יש לי עוד הרבה דברים להגיד.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שקד, בבקשה.

<לזר צנדקוביץ': אין היום מספיק מקומות עבודה לעובדים בתקשורת – מעריב נסגר, ערוץ 10 חדל פירעון - - -

אבישי ברוורמן: לזר, תודה.

איילת שקד: אני אעשה את זה ממש בקצרה, כי אני יודעת שאין זמן - - -

יצחק וקנין: מזל שאי אפשר להאשים בזה את החרדים.

אבישי ברוורמן: איציק, אתה פה?

אבישי ברוורמן: מיכאלי, אתה פה?

אבישי ברוורמן: אני מאשים אתכם.

יצחק וקנין: רק אמרתי שאי אפשר להאשים בזה את החרדים.

<קריאות: נמצא איך.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני חייב לסיים.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שקד, בבקשה.

איילת שקד: אני רק אגיד שלפני שבוע נקלעתי לשיחה בין שני שרים שאמרו אחד לשני שאין סיכוי שהרפורמה הזאת תצא לפועל, כי כבר היו כל כך הרבה ניסיונות, וכל שנה מנסים – ואף פעם זה לא יוצא.

איילת שקד: הם ממש התערבו על זה שלא יקרה שום דבר.

איילת שקד: אני, מההיכרות שלי עם השר ארדן, דווקא די בטוחה שתהיה רפורמה, ואני חושבת שגם ברשות השידור יודעים שצריכה להיות רפורמה.

איילת שקד: כלומר, השאלה היא לא האם צריכה להיות רפורמה, אלא השאלה היא איזו רפורמה.

<קריאות: אבל כבר הוסכם על רפורמה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, בבקשה, אני חייב לסיים.

יצחק וקנין: אבל זה דווקא טוב לאחים של לפיד.

יצחק וקנין: אלה האחים של לפיד, אתה מבין?

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: איילת, בבקשה.

איילת שקד: אני יכולה להעיד מההיכרות שלי, שידיו של שר התקשורת נקיות והוא כן רוצה לפעול לטובת אזרחי ישראל, והרפורמה תעוצב כאן בכנסת.

איילת שקד: אין הצעת חוק ממשלתית שנכנסת לכנסת ויוצאת כמו שהיא הגיעה, תמיד יש שינויים, ועובדים ביחד עם חברי הכנסת.

איילת שקד: וכל חברי הכנסת, כולם בלי יוצא מן הכלל, שמאל, ימין, ליברלים, סוציאליסטיים, כולם חושבים שאין תחליף לשידור הציבורי וחייבים באמת לקיים אותו והוא הכרחי לדמוקרטיה - - -

<קריאה: - - - של ארדן בסביון, ומאיפה הוא קונה ברמת אביב ג' בתים?

<קריאה: אנחנו נעשה רפורמה - - -

אבישי ברוורמן: בבקשה, בבקשה.

איילת שקד: אני חושבת שיש כאן דווקא הזדמנות לעובדים ולהנהלה להקים איזשהו צוות פנימי שיעבוד עם חברי הכנסת.

איילת שקד: כמו שכשעושים רפורמות לדברים של שוק פרטי יש לוביסטים, תקימו צוות שלכם שיעבוד עם חברי הכנסת.

איילת שקד: סך הכול, חברי הכנסת כאן הם אנשים רציניים שעושים עבודה יסודית, ואפשר ביחד - -

<קריאות: איזה עבודה יסודית?

איילת שקד: - - אפשר ביחד, על בסיס הרפורמה הזאת, לעשות בה שינויים כך שתהיה נכונה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אחרון הדוברים: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר שתי הערות נוספות.

יצחק הרצוג: בגלל שיש פה הרבה אנשים שיש להם היסטוריה במעורבות בתהליך של ניסיון להציל את רשות השידור – הרי זה עוד דוח, דוח 14 או 15 - - -

אבישי ברוורמן: דוח 14.

יצחק הרצוג: אני רוצה להתמקד בשני דברים.

יצחק הרצוג: אחד, ראש הממשלה רוצה להמשיך לשלוט ברשות השידור, נקודה.

יצחק הרצוג: אנחנו העברנו ב-2009-2008 שני מהלכים דרמטיים: החוק שאיתן כבל הוביל אותו ואני הבקעתי אותו לשער, כלומר, לקחתי את התפקיד ממנו, והעברנו את זה בקריאה ראשונה – חוק שבנה מבנה היררכי מתאים, ניתק את הרשות מהפוליטיקה.

יצחק הרצוג: ואז נכנס ראש הממשלה לתפקידו ושם על זה "הולד", כי הוא החליט שהוא רוצה לשלוט ברשות, ולא רצה לשמוע מהחוק הזה בכלל.

יצחק הרצוג: דבר שני, הייתה רפורמה, שנעשתה בדם, יזע ודמעות.

יצחק הרצוג: העובדים חתמו.

יצחק הרצוג: אני אומר לך, איילת, העובדים חתמו על הסכם, 700 עובדים הסכימו לפרוש, הביאו כסף, ההסתדרות – כולם היו שותפים לזה.

יצחק הרצוג: אז מי ערב שהיום מישהו בכלל יכול להאמין למה שאומרת המדינה?

יצחק הרצוג: יבוא עכשיו לנדס, יבוא השר ארדן, אבל ברגע המתאים או שפקיד באוצר יתקע לו את זה או פקיד במשרד המשפטים יתקע לו את זה, או שהממשלה – כמו שהוא עשה לו עם פיקוד העורף, עם השר להגנת העורף.

יצחק הרצוג: ולכן זה הכול עורבא פרח.

יצחק הרצוג: בינתיים, לראות את החיוך המרייר של שר האוצר, שאומר "הוצאתי תעודת פטירה לרשות השידור, זרקתי את העובדים לכל הרוחות" – אלה דברים שהם לא מקובלים בעליל, והם סכנה אמתית לדמוקרטיה.

יצחק הרצוג: על זה המאבק ועל זה צריך להיות הדיון בהמשך.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: 30 שניות לרותם אברוצקי.

<רותם אברוצקי: אני מבקש דבר אחד: אתה יודע, זה הדוח ה-14 שהוגש בעניין רשות השידור, היו כבר 13 דוחות.

<רותם אברוצקי: מי הזמין את הדוחות האלה?

<רותם אברוצקי: המערכת הפוליטית.

<רותם אברוצקי: היא כל פעם קיבלה דוח, קראה, הבינה כמה המצב קשה-קשה-קשה-קשה וחולה – והבעיה העיקרית היא ההתערבות הפוליטית.

<רותם אברוצקי: ואז אנחנו מגיעים לרגע הזה.

<רותם אברוצקי: קצת יותר צנעה, קצת יותר ענווה מצד שר האוצר, מצד שר התקשורת.

<רותם אברוצקי: אבל אין בהם את הדבר הזה.

<רותם אברוצקי: הם מדברים על הפרדה בין המערכת הפוליטית לרשות השידור העתידית.

<רותם אברוצקי: אין הפרדה, יש כאן פשוט עבודה בעיניים.

<רותם אברוצקי: והדבר הכי-הכי גרוע: אנחנו מדברים על הנהלת רשות השידור הנוכחית.

<רותם אברוצקי: השר הזה, השר ארדן, קיבל לפחות עשרה מכתבים בעניין הדחת ההנהלה, והוא לא עשה דבר.

<רותם אברוצקי: הוא שותף לפשע ברגע זה.

<רותם אברוצקי: יש הנהלה שנוהגת בעובדי רשות השידור כמו ארגון טרור, כמו ארגון פשיעה.

<רותם אברוצקי: אותם צריך לסלק מיד, עכשיו, וזה צריך לקרות עכשיו, עכשיו, משום שהאנשים האלה מסוכנים.

<רותם אברוצקי: ישב לידי קודם מנכ"ל רשות השידור, והוא ברח מכאן.

<רותם אברוצקי: הוא ידע שאם אני אדבר, יותר טוב לו לא להיות כאן.

<רותם אברוצקי: מדובר באדם שמנהל את רשות השידור כמו האבא הרוחני שלו, יוסף ג'ו בראל.

<רותם אברוצקי: אנחנו מדברים על טרוריסטים.

<רותם אברוצקי: פעם יוסף בראל רצה להפחיד את העובדים, אז הוא הרים סיכה מהשולחן ואמר "סיכה נופלת, אני יודע".

<רותם אברוצקי: יענו, מה הוא בעצם רצה להגיד?

<רותם אברוצקי: "אני יודע הכול, יש כאן מלשינים, יש כאן מיקרופונים".

<רותם אברוצקי: ואני אגיד לך עוד משהו: האנשים האלה גם מגינים על סוטים ועבריינים; ולא אוסיף פרטים – מי שבקי בפרטים יודע איך הם חיבקו את משה נסטל

<רותם אברוצקי: באום ואיך נגמרה הפרשה הזו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מסכם.

אבישי ברוורמן: אני מודיע בצורה מאוד ברורה כי הוועדה בראשותי תקיים דיונים מעמיקים וממושכים ככל שיידרשו, כל אחד יוכל להופיע ולומר את דברו, ואני מקווה, כמו שאמר השר, שהצעת החוק תונח מיד בתחילת מושב הקיץ של הכנסת.

אבישי ברוורמן: הוועדה תסדיר, במושב הזה אני מקווה, את הגוף המשדר העתידי, תוך דאגה רבה ומתן מענה לעובדים.

אבישי ברוורמן: גם בנושא התקציב אנחנו ניכנס לעניין בצורה הברורה ביותר, כך שהדבר יהיה נכון וגם יבטיח את עצמאות השידור הציבורי.

אבישי ברוורמן: אני חוזר לשלושת העקרונות שהכנסת תחוקק.

אבישי ברוורמן: השר ארדן הסביר שיש הצעת חוק ממשלתית; יש בוועדת הכלכלה חברי כנסת יוצאים מהכלל, והמטרה היא להגיע לפתרון שיהיו לו את שלושת הקריטריונים הבאים: הרשות החדשה שתיבנה תהיה בלתי תלויה, מאוזנת תקציבית ויעילה; העובדים – ואני לא רוצה להגיד איכותיים או לא איכותיים – יישארו במערכת ולא ייפגעו; וכל העובדים הפורשים יפרשו בכבוד הראוי.

אבישי ברוורמן: נעבוד ביחד, ואני מאמין שנגיע לפתרון שכולנו נהיה גאים בו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.