ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 235, 2014-03-06 11:30

אבישי ברוורמן: בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר - - -

<תמר פינקוס: אפשר יהיה להדליק מזגן קצת?

אבישי ברוורמן: האמת, אני מרגיש שחם היום.

<לאה ורון: רק אם את רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.

<לאה ורון: כי אם לא, את יכולה לגשת אלינו בשקט ולהסדיר את זה.

אבישי ברוורמן: לאה.

אבישי ברוורמן: לאהל'ה.

יעקב אשר: לאה תמיד פותחת את הישיבה כדי שכל אחד יבין מי בעל-הבית פה.

<לאה ורון: ברור.

אבישי ברוורמן: רבותי, אין אנשים שאני כל כך מחבב ומעריך כמו עורכת-דין תמר פינקוס, שמפעם לפעם אפילו לדיונים שותה אתי קפה ב"הנרייטה".

אבישי ברוורמן: אם לפעמים אני עוצר אותה כשהיא ב-passion שלה, לא עוצרת באדום, רק בהקשבה לעיתים, זה בא מתוך אהבה, מה שאומרים: חוסך שבטו שונא חברו.

<קריאה: שונא בנו, אבל.

אבישי ברוורמן: היא לא הבת שלי.

<תמר פינקוס: הוא לא רוצה להגיד בנו בגלל הגיל.

אבישי ברוורמן: רבותי, בוקר טוב לכל הנציגים.

אבישי ברוורמן: באתי ליום כזה, לא אני תכננתי, אבל זה יצא בדיוק שתהיה לנו טרילוגיה.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על עורך-דין מאירי, שהוא לפעמים יושב במרכז, לפעמים בצד, ביום שלישי סיימנו אחרי חצות את חוק המזון.

יעקב אשר: זה היה כשהוא ישב בדיוק במקום הזה.

<תמר פינקוס: הוא לא זז, אני זזתי.

<ערן מאירי: אני ישבתי שם.

<ערן מאירי: אז תעבור לשם, תעשה טובה.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אני יודע, אתמול עשינו חוזה היסטורי, אחרי 15 שנה, אף אחד לא האמין, ואני אמרתי שזה יקרה, והעברנו את ביטול ההסכם של הפטור החקלאי למשווקים חקלאיים, ועשינו את זה בהסכמת החקלאים, תוך שמירת החקלאים, וזה עבר.

אבישי ברוורמן: ואני ציפיתי כבר שהיום יהיה "השילוש הקדוש", שהיום באמת נעביר את כל מה שצריך לגבי הצעת חוק הגנת הצרכן, כי כל החוקים האלה הם חוקים צרכניים ברורים.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אני רוצה לומר: החוק הזה כל כך חשוב לי, לחבר כנסת אשר ולאחרים, ולכן אני רוצה להעביר אותו בכל הכוח ובמהירות.

אבישי ברוורמן: אני גם אומר לכם שהבוקר הייתי באיזו תחנת טלוויזיה - -

<שמואל בורסי: ראינו.

אבישי ברוורמן: - - בנושא של המזון ובנושא של החקלאות.

אבישי ברוורמן: אבל אז עלה גם הנושא הזה, ועמדתי מול מירב כהן שהיא המנכ"לית של "אמון הציבור".

<ברכה גור אריה: מה זה "אמון הציבור"?

<ברכה גור אריה: לא הבנו את זה.

<שלמה אלמגור: מה זה "אמון הציבור"?

<שלמה אלמגור: מכוח מי היא עובדת, לפי איזה חוק היא עובדת?

אבישי ברוורמן: אדוני.

<שלמה אלמגור: לא, אני שואל אותך.

אבישי ברוורמן: אני פה הבעל-בית, לא אתה.

<שלמה אלמגור: לפרוטוקול אני שואל.

אבישי ברוורמן: לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אני הבעל-בית כאן.

<שלמה אלמגור: בסדר, תחליט.

<שלמה אלמגור: מצדי, גם בשנייה אחת.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: ועמד מולי אדם בשם ישראל כסיף שאמא שלו היא בת 82, היא חוקרת בכירה במכון וייצמן, ובאמצעות השיווק הזה, הטלמרקטינג, לקחו ממנה כבר מאות אלפי שקלים.

אבישי ברוורמן: היא שוכבת חולה, בעלה שהיה גם איש בכיר בתעשייה האווירית צריך לרוץ על יד המיטה.

אבישי ברוורמן: היא כתבה, וראיתי את המכתבים, אישה מלח הארץ, בעדינות.

אבישי ברוורמן: הלא יש לנו תופעה שהיא כל כך נפוצה היום, מי שרוצה ילך לראות את הסרט "נברסקה", שלדעתי היה צריך לקבל את פרס האוסקר ולא קיבל.

יעקב אשר: איחרת בכמה ימים.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: "נברסקה" זה בדיוק על אדם בן 87, שמקבל שהוא זכה במיליון דולר, בקשקוש הזה שהוא זכה, והוא הולך.

אבישי ברוורמן: סרט מדהים, אחד הסרטים הטובים שראיתי בשנים האחרונות.

<אתי בנדלר: גם מי שלא צופה בסרטים, צריך לראות את זה.

אבישי ברוורמן: צריך לראות את זה.

אבישי ברוורמן: פשוט נפלא.

יעקב אשר: אני אקרא את הספר.

אבישי ברוורמן: פשוט נפלא.

אבישי ברוורמן: ורבותי, באמצעות שיווק אגרסיבי לוקחים הרבה מאוד אנשים, חלקם מבוגרים, חלק גדול מבוגרים, שרוצים תשומת לב, ומאחורה יש איזה מפתה סדרתי, מכניס אותם לאיזה Cul-de-sac כזה, שהם הולכים והורסים אותה.

אבישי ברוורמן: ולכן חובתנו, אמרתי, בטרילוגיה: מזון, פטור מהגבלים חקלאיים, אני תכננתי היום לגמור את החוק הזה ולהעלות אותו לקריאה.

אבישי ברוורמן: זה ברור לי גם שהדבר הזה יעבור במהירות, מכיוון שזה נכון.

אבישי ברוורמן: במקביל גם החלטתי שבפתיחת המושב הבא – לאה, אני מודיע לך – אכנס כינוס מיוחד לכל הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אני קורא גם לשר אורבך, שאני יודע שהוא מטפל בנושא הזה, השר לאזרחים ותיקים.

אבישי ברוורמן: נביא גם כן אנשים שנפגעים, ואנחנו נעשה קריאה ציבורית לעשות סדר בנושא הזה באמצעות הרשות לסחר הוגן, באמצעות אחרים, עם ענישה מאוד מאוד גבוהה, כי אני זוכר את פרשת "איקיוטק" שהייתה פה לאחרונה.

<קריאה: היא לא נגמרה.

אבישי ברוורמן: היא לא נגמרה עוד.

אבישי ברוורמן: ומה קורה?

אבישי ברוורמן: אנשים עושים כסף גדול, ואז שוכרים עורכי-דין עם המשרדים המפוארים ביותר, שופט בית-המשפט העליון לשעבר וינוגרד עמד פה בדברים האלה, והם ממשיכים.

אבישי ברוורמן: והאדם הפשוט שעמל כל חייו ויש בו תמימות מסוימת, נופל טרף לעקרבים ולסרטנים האלה שמוצצים את דמו.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו נעשה לזה פה בפטיש גדול, מדינת ישראל צריכה לעשות לזה סוף.

אבישי ברוורמן: זה לא פשוט, אבל צריך לעשות לזה סוף.

אבישי ברוורמן: לכן נקיים על זה דיון מיוחד מעבר למה שאנחנו עושים היום.

אבישי ברוורמן: לגבי הדיון היום, מי הנציג של האוצר?

אבישי ברוורמן: איפה סגן הממונה על התקציבים יוני רגב?

אבישי ברוורמן: לא בא?

<עמית צור: אני עמית, אני נציג הממונה על השכר.

אבישי ברוורמן: אתה עודכנת ממנו?

אבישי ברוורמן: מתי עודכנת ממנו לאחרונה?

יעקב אשר: חבל, אדוני, שדווקא בפקטור הזה עכשיו חסר לנו.

יעקב אשר: הוא השחקן הראשי עכשיו.

אבישי ברוורמן: רגע, סליחה.

<עמית צור: אני מעודכן אתו.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, אני מתחיל את הנושא.

אבישי ברוורמן: מתי הישיבה, גב' ורון, האחרונה בנושא?

<לאה ורון: מתי הייתה הישיבה?

אבישי ברוורמן: מה היה התאריך?

אבישי ברוורמן: לפני חודש, חודש וחצי?

<לאה ורון: 18 בפברואר 2014.

אבישי ברוורמן: 18 בפברואר, על נושא שילובם של העובדים, המפקחים הפועלים בתפקידים שונים במשרד הכלכלה, שילובם ברשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.

<אתי בנדלר: או במשרד הכלכלה, לאו דווקא ברשות.

אבישי ברוורמן: או במשרד הכלכלה, הועלה על ידי כבר בישיבת הוועדה הראשונה בהצעת החוק, עוד בתאריך 28 באוקטובר 2013.

אבישי ברוורמן: אני בעד לתת את כל הגיבוי למלחמה למען הצרכנים, אבל להבדיל מאנשים אחרים במערכת הפוליטית, לי חשוב מאוד גם לשמור על העובדים.

אבישי ברוורמן: ולא מדובר פה על אלה שמקבלים שכר עתק, שיושבים גם בוועדים גדולים לעתים, וחלקם לא הגונים או פחות הגונים.

אבישי ברוורמן: מדובר פה באנשים שסך הכול משכורתם מאוד מאוד - - -

<שלמה אלמגור: 7,000 שקל.

אבישי ברוורמן: 7,000 שקל.

אבישי ברוורמן: ולכן בסיום הישיבה, ב-28 באוקטובר 2013, ביקשתי כי שר הכלכלה והמנכ"ל יקיימו הידברות עם העובדים ועם נציגי ההסתדרות עובדי המדינה לגמור את זה.

אבישי ברוורמן: צר לי.

אבישי ברוורמן: ביקשתי את זה גם בישיבה האחרונה.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: הכרזת את זה בכל ישיבה.

אבישי ברוורמן: על דברים גדולים ישבו אתי פה בלילה, על מיליארדים.

אבישי ברוורמן: עוד מעט ניכנס פה לנמלים וניכנס לגז.

אבישי ברוורמן: יושבים אתי כולם.

אבישי ברוורמן: וכשאני אומר: אני גומר – אני סוגר, כי לא מעניין אותי, מה שטוב לציבור, טוב לי.

אבישי ברוורמן: אני לא עושה שום חישוב פוליטי לאיפה אגיע מכאן.

אבישי ברוורמן: אתמול בלילה צלצלתי לשר בנט והבוקר צלצלתי לשר בנט, ואתמול בלילה צלצלתי לאריאל יעקובי, יושב-ראש עובדי המדינה, והבוקר, ולסגן הממונה על התקציבים יוני רגב, וביקשתי עד 11:30 להביא לי את הסיכום, כי סך הכול יש ויכוח, קצת פחות קצת יותר, לגמור את זה כאן.

אבישי ברוורמן: אני הולך להעלות את הצעת החוק, אני רוצה להתקדם איתה כמה שיותר, כולה או חלקה למליאת הכנסת לפני צאתה לפגרה ב-19 במרץ 2014.

אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה לגמור את העניין של העובדים.

אבישי ברוורמן: אתה יכול לדווח מה?

אבישי ברוורמן: דיברתי פעמיים עם השר בנט, הוא הבטיח לי.

אבישי ברוורמן: דיברתי עם אריאל, הוא הבטיח לי.

אבישי ברוורמן: יוני רגב הבטיח לי.

אבישי ברוורמן: כמה זמן צריך לחכות בשביל לסגור דבר כזה?

אבישי ברוורמן: רק בשביל הדרמות?

<עמית צור: משרד האוצר הוא לא צד למגעים האלה.

<עמית צור: זה אתה צריך לשאול את משרד הכלכלה.

יעקב אשר: הוא הצד.

יעקב אשר: מה פירוש הוא לא צד?

אבישי ברוורמן: רגע, רבותי.

אבישי ברוורמן: דיברתי עם יוני רגב, יוני רגב יודע.

אבישי ברוורמן: מדוע עכשיו משרד הכלכלה - - -

יעקב אשר: משרד הכלכלה יכול לסגור את זה בלי משרד האוצר?

יעקב אשר: בלי הממונה על השכר?

אבישי ברוורמן: האוצר כבר מוכן.

אבישי ברוורמן: דיברתי גם עם אמיר לוי.

אבישי ברוורמן: האוצר מוכן להתקדם, אני יודע שהוא מוכן להתקדם.

אבישי ברוורמן: אני אומר לאנשי משרד הכלכלה: אני לא רוצה לשמוע, קודם כול, את הדיון – זה לא שייך, זה לא שייך.

אבישי ברוורמן: ראיתם איזה רפורמות העברתי אתמול ושלשום, למרות כל הלחצים של השחקנים הכי גדולים במשק, של שרים, של כל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אבל פה בשביל 40 עובדים על פרוטות?

אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור את זה.

אבישי ברוורמן: ואני לא יכול לשמוע את זה – שר הכלכלה זה ואריאל יעקובי זה.

אבישי ברוורמן: אם זה היה באמת, אפשר היה לסגור את זה, שלושה אנשים יושבים חצי שעה וגומרים את הסיפור הזה.

אבישי ברוורמן: למה לדחות את זה?

אבישי ברוורמן: זאת בעיית המשילות של מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: זו לא בעיה שיצביעו פה, תהיה דרמה בשבוע הבא – 2%, 3%.

אבישי ברוורמן: זו בדיוק דוגמה שאני דורש כבר מאוקטובר שיישבו שלושה אנשים ויגמרו את זה.

אבישי ברוורמן: קצת פחות, קצת יותר.

אבישי ברוורמן: אני מפא"יניק, אולי האחרון בבית הזה – ויתור זה כוח, גמישות זו עוצמה.

אבישי ברוורמן: אז אני רוצה לשמוע ממישהו במשרד הכלכלה, מדוע לא גומרים את זה עכשיו?

<משה לביאן: אדוני היושב-ראש, כפי שהונחינו בישיבות הקודמות, ניהלנו משא ומתן, הצגתי בפניך בישיבה הקודמת, היו לנו שלוש פגישות במהלך שלושת החודשים האחרונים.

<משה לביאן: לפני שבועיים הייתה פגישה נוספת אחרי הישיבה האחרונה שהייתה כאן בכנס.

<משה לביאן: , ישבנו, התעדכנו מהאוצר, ואנחנו אמורים להיפגש עוד פעם אחת ב-22 בחודש, נציג ההסתדרות יושב משמאלי.

אבישי ברוורמן: 22 בחודש.

אבישי ברוורמן: מה התאריך היום?

<משה לביאן: כן, אני רק רוצה להעיר הערה נוספת.

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: אבל למה אי-אפשר להקדים את זה?

יעקב אשר: מה קרה?

יעקב אשר: מה יש ב-22 בחודש שאין היום?

אבישי ברוורמן: אני שואל אתכם: למה לא יכלו, כשצריכים אותי על הדברים הגדולים אומרים לי הכול.

אבישי ברוורמן: למה לא יכלו לשבת אתמול בלילה שלושה אנשים ולגמור את זה?

יעקב אשר: נכון.

אבישי ברוורמן: על כל הדברים הגדולים מבקשים ממני, ישבתי פה עד 01:00 בלילה בשביל לגמור.

אבישי ברוורמן: למה שלושה אנשים לא יכולים לשבת?

אבישי ברוורמן: זה מין איזה דבר מסובך כל כך?

אבישי ברוורמן: זה איזה פרויקט גדול?

אבישי ברוורמן: אני יודע, הלא יש פה ויכוח, אם כמו שהרשות מאמינה ל-70% מהדברים או לא.

אבישי ברוורמן: עוד קצת, פחות קצת, גומרים את הסיפור הזה.

אבישי ברוורמן: מה זה, כל הנמלים?

אבישי ברוורמן: זה זלזול במערכת הפוליטית מבחינתי בכנסת, זה זלזול בכנסת.

אבישי ברוורמן: שלושה אנשים יכולים לשבת חצי שעה ולגמור את זה.

אבישי ברוורמן: הלא אני יודע, זה לא סיפור מסובך כל כך.

אבישי ברוורמן: ואני גם נוזף בכל הגופים, ממש נוזף.

אבישי ברוורמן: זה חוצפה.

אבישי ברוורמן: מ-28 באוקטובר שלושה אנשים לא יכולים לשבת ולגמור.

אבישי ברוורמן: על מה?

אבישי ברוורמן: על אשדוד?

אבישי ברוורמן: על נמל חיפה?

אבישי ברוורמן: על מה?

אבישי ברוורמן: על 40 עובדים שיתווכחו עוד קצת על 7,000, פחות מ-7,000?

אבישי ברוורמן: ואז יכולים לבוא אנשים ולהגיד: אנחנו לא דואגים לצרכנים.

אבישי ברוורמן: יש מישהו, רונן, שדואג יותר לצרכנים ממה שאני עושה בכנסת הזאת?

<רונן רגב כביר: אדוני היושב-ראש יודע יפה מאוד כמה אנחנו מעריכים את העבודה שלו, אני לא צריך להכביר מילים.

<רונן רגב כביר: אנחנו רק מבקשים שהלחץ שבסופו של דבר יכריע יהיה הלחץ של הקשישה שמאושפזת כרגע, כי היא זאת שעומדת על הפרק ואת הבשורה צריך להביא לה, לא לשום טייקון.

<רונן רגב כביר: היא זאת שצריך כרגע לשים בראש סדרי העדיפויות.

<אבי אבירם: תעביר אלינו את כל התלונות האלה, וזה היה מטופל אתמול, לפני שהיא נכנסה לתקשורת.

<ברכה גור אריה: למה לא העברתם את התלונות אלינו?

<ברכה גור אריה: לפני שהיא הייתה מאושפזת.

אבישי ברוורמן: סליחה.

אבישי ברוורמן: רונן, אני מבקש ממך גם, תקשיב אלי מה שאני אומר לך.

אבישי ברוורמן: אני אמרתי לך: אני בעד הצרכנים כמוך, לא אשווה בינינו, אוקיי?

אבישי ברוורמן: אבל לי יש את האחריות.

אבישי ברוורמן: ואני מצפה גם ממך, שיהיה חשוב לך גם 40, שלא יפגעו בהם.

אבישי ברוורמן: גם זה חשוב.

<רונן רגב כביר: חשובים מאוד העובדים, אבל אין שום קשר להצעת החוק.

<לאה ורון: רגע, תאפשר למר לביאן לסיים.

אבישי ברוורמן: עכשיו, מר לביאן, אני דיברתי גם אתמול עם השר בנט, גם הבוקר דיברתי וגם עם אריאל יעקובי פעמיים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מכם: לכו תגמרו את זה הלילה – היום.

אבישי ברוורמן: אני מתחיל לקרוא את החוק הזה, אני רוצה להתקדם.

אבישי ברוורמן: מה התאריך היום?

<לאה ורון: 6 במרץ.

אבישי ברוורמן: למה צריך לחכות ל-22?

אבישי ברוורמן: למה לא תשבו מחר?

אבישי ברוורמן: למה לא תשבו מחר?

אבישי ברוורמן: בבקשה, תתחילי בהקראת החוק.

<תמר פינקוס: להמשיך.

<תמר פינקוס: אנחנו ממשיכים, לא מתחילים.

<אבי אבירם: אדוני היושב-ראש, למה לקרוא את החוק?

<אבי אבירם: למה אתם רותמים את העגלה לפני הסוסים?

<רונן רגב כביר: מה קשורה העגלה הזאת לסוסים שאתם מדברים עליהם?

אבישי ברוורמן: רונן, אתה לא בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: אני מתקדם עם החוק, אני קורא את החוק הזה.

אבישי ברוורמן: אני מתקדם אתו.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן, נציג העובדים.

<שלמה אלמגור: שלמה אלמגור.

אבישי ברוורמן: אני מכיר את שלמה, אוהב אותו ומעריך אותו.

אבישי ברוורמן: אבל זה כואב לי, האצבע שלי, אני כבר לא מצביע על זה.

אבישי ברוורמן: אני מצביע גם, אמרתי לידידי, והוא יודע כמה אני אוהב אותו, אריאל יעקובי, לשר בנט אני מצביע, אני מצביע לדברים האלה, וגם כשהאוצר צריך אותי, באמצע הלילה מעירים אותי.

אבישי ברוורמן: ששלושתם ביחד יגידו לי שזה חשוב החוק הזה ויגמרו אותו, כמו שהיה בכל הדברים האחרים.

<שלמה אלמגור: אדוני, קודם כול, אני גם מעריך אותך על רצונך לעזור לצרכנים.

<שלמה אלמגור: יישר כוח.

<שלמה אלמגור: זה הפתיח של הדברים שלי.

<שלמה אלמגור: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת על המחירים, שהייתה איתם בעיה, הבן עם האמא בטלוויזיה היום בבוקר.

<שלמה אלמגור: אני רוצה קודם כול להדגיש בפניך: התלונה לא נמצאת אצלנו.

<תמר פינקוס: היא מטופלת, אדוני, היא מטופלת.

<שלמה אלמגור: היא לא נמצאת אצלנו.

<שלמה אלמגור: באחריות אני אומר.

<תמר פינקוס: נכון.

<תמר פינקוס: היא מטופלת.

<שלמה אלמגור: אל תפריעי לי.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין פינקוס, מר אלמוזנינו בזכות דיבור.

יעקב אשר: אלמגור.

אבישי ברוורמן: אלמגור.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, אני כבר בדואר התחלתי עכשיו.

<שלמה אלמגור: מהעצבים, אני יודע.

אבישי ברוורמן: זה הסיפור הבא.

יעקב אשר: אלמוזלינו זה מפלגת העבודה, אדוני.

אבישי ברוורמן: לא לא, מה פתאום.

אבישי ברוורמן: על הדואר יהיה קרב גדול, על הנמלים יהיה קרב גדול.

אבישי ברוורמן: זה - -

יעקב אשר: אפשר לגמור את זה.

אבישי ברוורמן: - - מה, 40 עובדים ב-7,000 שקל.

אבישי ברוורמן: צריך חודשים להיאבק על זה?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<שלמה אלמגור: כבודו, אני מודיע, וזה לפרוטוקול, שהתלונה לא נמצאת אצלנו.

<שלמה אלמגור: גב' פינקוס לקחה תלונות של מכר מרחוק ולא מעבירה לברכה שהיא האחראית על המכר מרחוק, והתלונה הייתה על מכר מרחוק.

<שלמה אלמגור: זה שמחכים ולא מטפלים בתלונה עד שבן-אדם מקבל אירוע מוחי – חמור ביותר.

<שלמה אלמגור: חמור ביותר.

<שלמה אלמגור: ואני מסכים אתך, ואני מסכים לעצבים שלך ולכעס שלך.

אבישי ברוורמן: תודה.

<שלמה אלמגור: אני אומר לך.

<שלמה אלמגור: ויישר כוח גדול על זה.

<אבי אבירם: תקריא את מה ש - - -

<שלמה אלמגור: זה אתה תקריא, אני לא רואה טוב.

<שלמה אלמגור: אני צריך לעבור ניתוח בעין.

אבישי ברוורמן: שלמה, אתה רוצה את המשקפיים שלי?

<שלמה אלמגור: לא, באמת, אני צריך לעבור בשבוע הבא ניתוח.

אבישי ברוורמן: של קטרקט?

יעקב אשר: שתהיה רפואה שלמה.

<שלמה אלמגור: לא ניתוח קטרקט, כבר יש לי קטרקט.

<שלמה אלמגור: אני צריך לעבור ניתוח ממש.

אבישי ברוורמן: בהצלחה.

<שלמה אלמגור: תודה רבה.

<שלמה אלמגור: אני רוצה באמת להגיד, קודם כול, שאם החוק הזה יעבור, אדוני היושב-ראש, קוברים אותנו.

<שלמה אלמגור: ולפני שיגמרו אתנו, אתה שאלת למה לא יושבים שלושה אנשים.

<שלמה אלמגור: כן ישבנו שלושה אנשים.

<שלמה אלמגור: ישבנו המנכ"ל לנג, אני ואריאל יעקובי, ונדמה לי גם דורון.

<שלמה אלמגור: באמת אריאל יעקובי, ייאמר לזכותו, מנסה לגמור את זה.

<שלמה אלמגור: עובדה שהוא הזמין את המנכ"ל.

<שלמה אלמגור: הייתה החלטה סופית, שורה תחתונה, שהמנכ"ל ימצא פתרון מול האוצר, לא יודע מול מי, לגבינו ונגיע להסכמה עם תמר פינקוס ועם הרשות, ואם כן אז הכול יבוא על מקומו בשלום.

<שלמה אלמגור: מאז, אני לא זוכר באמת את התאריך, מאז שישב אתנו עד היום לא קיבלנו שום תשובה, לא לכאן, לא לכאן ולא שום דבר.

אבישי ברוורמן: כואב הלב.

<שלמה אלמגור: אתה מבין?

<שלמה אלמגור: אז לגבי השאלה שלך אם כן, אריאל יעקובי ייאמר לזכותו, כן עשה את הפגישה וכן היה אכפת לו.

<שלמה אלמגור: בינתיים מי שמעכב זה הנהלת המשרד.

<שלמה אלמגור: וצר לי על זה.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

<אבי אבירם: אני רוצה להשלים את הדברים.

אבישי ברוורמן: בבקשה, השם לפרוטוקול.

<אבי אבירם: השם שלי אבי אבירם.

אבישי ברוורמן: תפקידך?

<אבי אבירם: אני חבר ועד העובדים.

<אבי אבירם: אני בשטח, אני עובד חוקר בחוק הגנת הצרכן.

<שלמה אלמגור: רגע, אני רוצה להשלים קצת.

<שלמה אלמגור: תן לי עוד שני משפטים.

אבישי ברוורמן: כן, בבקשה.

<שלמה אלמגור: אני מודה לך, אדוני, שאפשרת לי.

<שלמה אלמגור: לגבי חוק הגנת הצרכן, אין בזה בהילות, עיצומים, לא עיצומים.

<שלמה אלמגור: עיצומים, אדוני, אתה מביא, בלי חקירה, בלי כלום, אני שם לך 100,000 שקל.

<שלמה אלמגור: מה תעשה?

<שלמה אלמגור: הפלילי יותר חשוב.

<שלמה אלמגור: אני בא אליך, אתה יש לך - - -

<רונן רגב כביר: מה אתה מדבר שטויות?

אבישי ברוורמן: אתה רוצה שאוציא אותך?

אבישי ברוורמן: אין לו זכות לדבר?

אבישי ברוורמן: אחר כך תגיד שהוא אמר שטויות.

<רונן רגב כביר: אני מתנצל.

<שלמה אלמגור: קודם כול, תתנצל שאמרת לי שטויות.

<שלמה אלמגור: גם כשתדבר, אגיד לך יותר גרוע.

אבישי ברוורמן: לא לא.

<שלמה אלמגור: כל אחד צריך לשמור על כבוד חברו.

אבישי ברוורמן: היו דיונים יותר סוערים פה.

אבישי ברוורמן: ואני ביקשתי: כל אחד - - -

<שלמה אלמגור: אני גם לא יודע מי אתה בכלל.

<ברכה גור אריה: זה "אמון הציבור", חמוד.

<שלמה אלמגור: אתה "אמון הציבור"?

אבישי ברוורמן: רגע, רבותי.

<שלמה אלמגור: לפרוטוקול אני אשאל עליך: מי אתם בכלל?

אבישי ברוורמן: אני מבקש שיהיה פה כבוד הדדי.

אבישי ברוורמן: כל אחד יכול לדבר אצלנו.

<שלמה אלמגור: אתם גוף מסחרי.

<שלמה אלמגור: אתה תגיד ליושב-ראש אם אתם גוף מסחרי או לא.

אבישי ברוורמן: שלמה.

<שלמה אלמגור: זה לפרוטוקול.

<שלמה אלמגור: אני מבקש שיעשה חקירה.

אבישי ברוורמן: טוב.

<שלמה אלמגור: שאתם מפנים את הצרכנים לבוא אליכם.

<שלמה אלמגור: מי אתם?

<שלמה אלמגור: להרוויח כסף?

אבישי ברוורמן: שלמה.

<שלמה אלמגור: אתם רוצים להרוויח כספים?

<שלמה אלמגור: לא אנחנו ולא תמר פינקוס מרוויחים פה כסף.

אבישי ברוורמן: רבותי, אסגור את הישיבה.

אבישי ברוורמן: אני הולך לסגור את הישיבה הזאת.

<שלמה אלמגור: לא, הוא לא יכול להגיד לי שטויות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש, היו פה דיונים יותר סוערים, אני רוצה שתלמדו ממר מאירי.

אבישי ברוורמן: הקמעונאים הגדולים יכולים להתקיף אותי בתקשורת, לעשות מה שהם רוצים, אבל מאירי, כשהוא עומד מולי, נותן כבוד לכל אחד, מקשיב לכל אחד, לא מפריע לאף אחד.

אבישי ברוורמן: דברי חכמים בנחת נשמעים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<ערן מאירי: כבודו, רק מילה אחת.

<ערן מאירי: אני לא יודע מה אנחנו עושים פה היום.

<שלמה אלמגור: רק רגע, בבקשה, אתם מפריעים לי.

יעקב אשר: אתה לא בעסק, זה נכון, בקטע הזה.

<שלמה אלמגור: באמת, אתם מוציאים אותי מהרצף של המחשבה.

אבישי ברוורמן: תתרכז.

אבישי ברוורמן: תתרכז.

<שלמה אלמגור: עד שהחוק יעבור, אם יעבור, יש את החוקים הקיימים של הגנת הצרכן לפעול בנושאים שהיה בטלוויזיה היום.

<שלמה אלמגור: שיביאו לנו את זה, ואם זה לא ייעשה, אני אומר, מכריז פה לפני כולם: אנחנו מוותרים על הכול ומצדי גם שיפטרו אותנו, אם אנחנו לא נעשה את זה.

<שלמה אלמגור: ואנחנו הבאנו למעצרים, הבאנו להכניס אנשים לבתי-סוהר.

<אבי אבירם: דירות נופש.

<שלמה אלמגור: דירות נופש, דודי שמש, הכול.

<שלמה אלמגור: ו-450,000 שקל קנס בגלל שהתובעת שלנו טלי קינן, שתהיה בריאה, הגישה כתב אישום, ו-450,000 שקל קנס, ו-180,000 ו-200,000, חברות תעופה וכו' וכו' אנחנו מטפלים.

<שלמה אלמגור: להגיד שהצרכן מקופח זה שקר.

אבישי ברוורמן: תודה.

<שלמה אלמגור: ברשותך, אתה שאלת, אמרת יותר נכון, לגב' פינקוס, לעורכת-דין פינקוס, ואני מכבד אותה, אמרת שהיא תראה לך מה הם עשו במשך ארבע שנים.

<שלמה אלמגור: אני רוצה לשאול אם היא באמת הביאה לך את זה.

<שלמה אלמגור: אנחנו מביאים לך את זה עכשיו, אנחנו מביאים לך מה אנחנו עשינו.

אבישי ברוורמן: קיבלנו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: גם יעבור לכל חברי הכנסת.

<שלמה אלמגור: חצי דקה אני מסיים.

<לאה ורון: הועבר לכל חברי ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שעורכת-דין פינקוס, שלמה, העבירה לי את כל החומר והעברתי את זה לכל חברי הכנסת, מה שאתם תעבירו גם יעבור לכל חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<שלמה אלמגור: אוקיי.

<שלמה אלמגור: באמת באמת אין לי שום דבר נגד הרשות – אין לנו, אני מתכוון, רוצים לעשות.

אבישי ברוורמן: להיפך.

<שלמה אלמגור: שיעמדו בהסכם שהיה לנו – ההסתדרות, הרשות וכולם שם, שיעמדו בהסכם, שהעבודה שלנו לא תיפגע.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<שלמה אלמגור: ויש פה עורך-דין נכבד, דוד, שהוא גם רואה אותנו בעבודה, הוא בא אלינו, למרות הכול, הוא רואה את העבודה שלנו.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: שלמה, תודה לך, בהצלחה בניתוח, ומי עוד מוסיף?

<אבי אבירם: אבי אבירם, לא?

אבישי ברוורמן: אבי, אמרת כבר.

אבישי ברוורמן: כן.

<דורון קרני: דורון קרני מהסתדרות עובדי המדינה.

אבישי ברוורמן: דורון, תמסור, באמת, אני אומר הלא - - -

<דורון קרני: אני יודע.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור.

אבישי ברוורמן: הבטיח לי גם השר בנט, הבטיח לי אריאל והבטיח לי אמיר לוי ויוני רגב, שגומרים את זה.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אני מתחיל בהקראה, אבל אני רוצה שלא ידחו את זה, אני רוצה שיגמרו.

אבישי ברוורמן: לא אגמור את כל החוק הזה היום, אגמור את כל החוק הזה היום רק כשכל העסק הזה גמור.

אבישי ברוורמן: אז אין שום סיבה שהיום בערב לא תשבו.

<דורון קרני: קודם כול, נעשה מאמצים כמובן לסגור את זה מה שיותר מהר.

<דורון קרני: אבל יחד עם זאת, מה שחשוב לי להעיר, בקשר עם הדברים שעולים פה, אני חושב שגם מי שלא מצוי יכול להבין את החשש של העובדים.

<דורון קרני: אני רוצה לספר משהו.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<דורון קרני: שהתברר לי רק עכשיו, לפני הישיבה.

<דורון קרני: מסתבר שיצא איזשהו מסמך מתמר פינקוס למשרד האוצר, שאומר שהעובדים לא עובדים.

<דורון קרני: מה זאת אומרת העובדים לא עובדים?

<דורון קרני: הם כרגע, וזה הוויכוח, הם לא עובדי הרשות.

<דורון קרני: הרי זאת השאלה.

<דורון קרני: מי שיכול להגיד אם הם עובדים או לא זה לא תמר פינקוס, עם כל הכבוד לה, זה הממונים המחוזיים במשרד התעשייה, במשרד הכלכלה היום, שיכולים להגיד אם הם כן עובדים או לא עובדים, משום שזה ההסדר שעליו דובר עד היום ואותו אנחנו רוצים לשנות, יש הסכמה שנשנה אותו.

אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש, מר קרני - - -

<דורון קרני: רק שנייה.

<דורון קרני: אני רוצה שגם תהיה פה איזושהי נכונות של כל הצדדים.

<דורון קרני: זה לא רק העובדים, זה גם הרשות וזה גם משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אתה שמעת מה שאמרתי.

<דורון קרני: לא, אני שמעתי פה זמירות, אדוני, שלא עולות בשולחן הזה, עולות במסדרונות, הזמירות האלה לא מוצאות חן בעיני ואני כן רוצה להתקדם.

<דורון קרני: ולכן אני רוצה שגם תצא קריאה מהוועדה, ממך, לכל הצדדים, בעיקר לממונה על השכר, כי נראה לי שמי שישים את המקל הכי גדול זה הממונה על השכר.

אבישי ברוורמן: תודה, דורון.

אבישי ברוורמן: תיכף אתן לחבר הכנסת אשר, ואני אומר את זה עוד פעם: דיברתי עם אמיר לוי, מבחינתי אמיר לוי ויוני רגב, ייתכן שהכדור אצלכם.

יעקב אשר: לא ייתכן, זה - - -

אבישי ברוורמן: הבטיח לי שסוגרים את זה.

<אתי בנדלר: אין כאן נציג שלו בכלל, יש כאן רק נציג של הממונה על השכר.

אבישי ברוורמן: אז אני אומר לכם: הדבר הזה, אם יימשך ולא ייסגר, מערכת היחסים בין ועדת הכלכלה לבינכם תיפגם, כי כשאני נותן מילה כל דבר אני סוגר.

אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה שתעמדו במילה שלכם לגמור את הסיפור הזה.

אבישי ברוורמן: וזה מה שהובטח לי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: גב' פינקוס, רצית להגיד משהו?

<שלמה אלמגור: כבוד היושב-ראש, הצעה קטנה, באמת.

<שלמה אלמגור: אם התלונה שהייתה היום בבוקר תעבור אלי, אני מתחייב תוך שעתיים לגמור את זה.

<שלמה אלמגור: תמר פינקוס תעביר את זה אלי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן.

<תמר פינקוס: אני רוצה להעיר כמה דברים.

<תמר פינקוס: קודם כול, לגבי השמועות על מכתב שהוצאתי שעובדים לא עובדים.

<דורון קרני: לא שמועות, המכתב כבר קיים.

אבישי ברוורמן: מר קרני, היא בזכות דיבור.

<תמר פינקוס: אני רוצה להעיר: בעקבות דיון בוועדה לביקורת המדינה והחלטה של הוועדה לביקורת המדינה לא להעביר סכומים למשרד התמ"ת בגין עבודה או אי עבודה, זה לא משנה, נדרשנו להגיש דוח, האם העובדים שיתפו פועלה עם הרשות לגבי תוכניות העבודה?

<תמר פינקוס: המסמך שלי הוא מסמך מפורט, כי מאז שהרשות ישנה תוכניות העבודה של הרשות שהיו צריכות להתבצע על-ידי העובדים במחוזות לא בוצעו, נדרשנו להגיש וזה פורט.

אבישי ברוורמן: תודה.

<תמר פינקוס: לא דובר באופן כללי שלא עובדים - -

אבישי ברוורמן: בסדר, אנחנו לא ניכנס לזה.

<תמר פינקוס: - - דובר על מילוי של תוכניות עבודה.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול.

<תמר פינקוס: דבר שני אני רוצה לומר, אני לחלוטין חושבת שצריך להסדיר את מצבם של העובדים.

<תמר פינקוס: יחד עם זה, מצבם בעקבות החוק לא נפגע אלא מועצם, כי מי שיצטרך לאכוף את זה זה אותם עובדים שהיום יושבים כאן ואומרים: אנחנו נפגעים בעקבות החוק, והיא הנותנת שהם אפילו לא מבינים מה העוצמה של החוק הזה.

<תמר פינקוס: התפקיד של החוק הזה זה לא לגרור חקירות פליליות ועוד דיונים בבית-משפט.

אבישי ברוורמן: אלא?

<תמר פינקוס: אלא מיד למגר את התופעה.

<תמר פינקוס: ובעיה של כאלה מקרים, שאגב מטופלת אצלנו גם האישה הזאת פלוס עוד ארבעה מקרים כאלה, משום שזו הגדרה רוחבית.

אבישי ברוורמן: אם זה מטופל, אני אומר לכם, תמר - - -

<תמר פינקוס: קיבלנו את התלונה לפני שבוע.

אבישי ברוורמן: אה, שבוע רק?

<תמר פינקוס: כן, לפני שבוע, כי קודם ניסה האיש לעשות את זה בכוחות עצמו ובאמצעות עורך-דין.

<תמר פינקוס: קיבלנו את זה לפני שבוע.

אבישי ברוורמן: נעקוב אחריכם בטיפול.

<תמר פינקוס: אני רוצה לומר שאילו היום היו עיצומים כספיים, זה לא היה נפתר רק כלפי האישה הזאת אלא רוחבית.

<תמר פינקוס: הבעיה היא לא להחזיר כסף לאישה הזאת אלא להפסיק את התופעה.

<תמר פינקוס: להחזיר כסף זה לחוד ולמגר את התופעה - - -

אבישי ברוורמן: תמר, זה ברור לחלוטין לכל מי שיושב פה, אנחנו רוצים למגר את התופעה הזאת.

<תמר פינקוס: נכון.

אבישי ברוורמן: מבחינתי עם פטיש גדול.

<תמר פינקוס: ולכן ברגע שיהיה הסכם על הסעיף הזה, זה יכול היה להתקיים כבר לפני שבוע ולא היינו צריכים - - -

אבישי ברוורמן: זה ברור.

אבישי ברוורמן: תקשיבי, הלא השאלה פה, ומה שלא מצא חן בעיני בהערה שלך, רונן, שהלא ברור לחלוטין שאני כבר מזמן הייתי גומר את זה.

אבישי ברוורמן: ואם זה תלוי בי, הלא היא הרחמנית, אני מאמין בפטישים עוד יותר גדולים, אני בעד פטיש גדול למען יראו וייראו.

אבישי ברוורמן: אני רק מבקש פה, דחיקת הרגליים שזה לא את, זה פה הבן הממונה או האוצר, לסגור את הדבר הזה כדי שנוכל לעשות את זה.

יעקב אשר: אדוני, רשות דיבור.

אבישי ברוורמן: בבקשה, ואני מתקדם להקראה.

<שלמה אלמגור: רגע, כבודו.

אבישי ברוורמן: לא, די.

אבישי ברוורמן: לא, מספיק.

<שלמה אלמגור: אני מתחנן אליך.

אבישי ברוורמן: לא.

<שלמה אלמגור: מתחנן, רק שתדע, לפרוטוקול אני רוצה להגיד את זה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<שלמה אלמגור: בשבועיים האחרונים לפי חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים וגם הגנת הצרכן, עשינו מעל 600 ביקורות.

אבישי ברוורמן: בסדר, אמרת.

<שלמה אלמגור: רגע, נתפסו 15 תפיסות של עשרות אלפי נפצים וכו' וכו'.

<אבי אבירם: זיקוקים.

<שלמה אלמגור: זיקוקים ולייזרים.

אבישי ברוורמן: לקראת פורים?

<שלמה אלמגור: באמת עשינו, ואנחנו עוד ממשיכים, בשיתוף משטרת ישראל.

אבישי ברוורמן: יישר כוח.

<תמר פינקוס: זה לא שייך לחוק הגנת הצרכן.

<שלמה אלמגור: אמרתי.

<שלמה אלמגור: זה שייך לחוק פיקוח על מצרכים ושירותים.

<שלמה אלמגור: אבל כן עשינו גם לפי חוק הגנת הצרכן.

אבישי ברוורמן: סליחה, עורכת-דין פינקוס, למה את צריכה תמיד להכניס מרורים?

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: למה את צריכה לריב סתם?

אבישי ברוורמן: מה יוצא לך מהריב הזה?

<תמר פינקוס: כי זה לא העיצומים הכספיים.

אבישי ברוורמן: מה זה משנה?

אבישי ברוורמן: את צריכה לריב?

יעקב אשר: רק רגע, אבל אם בן-אדם רוצה להציג דברים שהוא - - -

<שלמה אלמגור: רגע, אם היא אומרת ככה, שהיא תגיש את העובדות שלה, אני מגיש את העובדות שלי.

אבישי ברוורמן: מספיק.

יעקב אשר: אדוני, רשות דיבור.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר, ואני מתחיל להקריא את החוק.

אבישי ברוורמן: אם אני יכול ללמד אותך, עורכת-דין פינקוס, דבר אחד.

אבישי ברוורמן: לפעמים אומרים דברים לא – על כל דבר צריך להגיב?

<תמר פינקוס: נכון.

<תמר פינקוס: סליחה.

אבישי ברוורמן: תודה.

יעקב אשר: במיוחד אם את אמורה לעבוד איתם בשיתוף פעולה.

<שלמה אלמגור: ציינתי בהתחלה שזה לפי חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.

<שלמה אלמגור: ככה אמרתי.

אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת אשר ואני מתחיל בהקראה.

יעקב אשר: אני בזכות דיבור.

<שלמה אלמגור: מה זה השטויות האלה?

יעקב אשר: אולי דווקא אקח את הסיום, גב' פינקוס.

יעקב אשר: אני חושב שמיוחד מאחר שכנראה תצטרכו לעבוד ביחד באיזושהי צורה, אז יכול להיות שצריך - -

אבישי ברוורמן: ליצור אווירה טובה.

יעקב אשר: - - טיפה ליצור אווירה טובה.

אבישי ברוורמן: אני מוכן לקחת אתכם למסיבה ביחד לעשות אהבה.

יעקב אשר: לא צריך מסיבה.

<שלמה אלמגור: בוא תשב, אדוני היושב-ראש, אתה - - -

אבישי ברוורמן: אני מבטיח לכם: החוק הזה ייגמר מהר מאוד.

אבישי ברוורמן: כשהוא נגמר, חבר הכנסת אשר, אני לא יודע אם בבני-ברק, אבל אזמין לפה את כולכם, את הצוות של העובדים, עם תמר, עם כולכם, נשב ביחד, נעשה איזה ארוחה טובה, נברך.

יעקב אשר: בלי זיקוקים אבל, בלי זיקוקים.

אבישי ברוורמן: ונתחיל לעבוד לאהבת חינם במקום הריבים.

<לאה ורון: והעיקר שאני לא מבשלת אותה.

אבישי ברוורמן: כן, אתי מבשלת יותר טוב.

יעקב אשר: טוב, אדוני היושב-ראש, אני קודם כול - - -

<שלמה אלמגור: כאילו אני לא יודע מה זה הגנת צרכן, מה זה הפיקוח - - -

אבישי ברוורמן: שלמה.

<שלמה אלמגור: אני 30 שנה פה.

אבישי ברוורמן: שלמה, אני אוציא אותך.

<שלמה אלמגור: לפנייך אני פה.

<שלמה אלמגור: כשאת היית עוד במשטרה.

אבישי ברוורמן: שלמה, אני אוציא אותך.

<שלמה אלמגור: תוציא אותי.

אבישי ברוורמן: שלמה, אתה רוצה לצאת?

<שלמה אלמגור: אני אצא.

<שלמה אלמגור: מה אכפת לי?

אבישי ברוורמן: שלמה, תירגע.

יעקב אשר: שב.

<שלמה אלמגור: היא מלמדת אותי.

יעקב אשר: אתה מפריע לי עכשיו לדבר.

<קריאה: שלמה, תן לאשר לדבר.

יעקב אשר: טוב, אדוני היושב-ראש, קודם כול, כמו שידוע לך, ואנחנו די רואים את הדברים עין בעין, גם אני מברך כמובן על החוק.

יעקב אשר: אין שום ספק שהעצמה של אפשרות הטיפול המהיר, אני יודע את זה, אני מכיר את זה גם כראש רשות, שהיו נושאים שהיו טיפולים משפטיים והיו נושאים שהיו מנהליים, שהם הרבה יותר מהירים מצד אחד.

יעקב אשר: אגב, הנוסחה המנצחת בדבר הזה זה balance נכון לפי כל מקרה ומקרה.

יעקב אשר: יש מקרים שדווקא ההליך המשפטי יכול להגיע לתוצאות לטווח ארוך מאוד, אבל צריך את שני כלי הנשק הללו.

יעקב אשר: חד-משמעית, אין ויכוח על זה, אין ויכוח בינינו כמעט על הרבה דברים, אולי על הערות כאלה ואחרות.

יעקב אשר: אבל אני אומר דבר אחד: עד היום במדינת ישראל מי שפעל בעניין הזה היו אותם עובדים במשרד התמ"ת, באותם אמצעים שהיו להם.

יעקב אשר: וכמובן שהיום הדברים מתעצמים עם החוק החדש, זו בעצם מהותו גם של החוק הזה.

יעקב אשר: אבל אי-אפשר לבוא ולזלזל ולשכוח ולהמעיט בערכם של האנשים שעשו את העבודה ועושים את העבודה ויעשו גם הלאה.

יעקב אשר: ולכן לאורך כל הדרך אמר היושב-ראש, וקיבל על כך גיבוי מחלק גדול מחברי הוועדה, שהנושא הזה של העובדים צריך לבוא על פתרונו.

יעקב אשר: בהסכמה, בהבנה, צריך לבוא על פתרונו, לא יכולה להיות גרירת הרגליים הזאת.

יעקב אשר: וכשיושבים כאן נציגים, והאוצר אומר: אני לא בטוח שאני בכלל חלק מהחתונה הזאת, הרי כולנו יודעים שמשרד הכלכלה, עם כל הכבוד, לא יכול לגמור שום דבר בלי שיהיה לו את האישור מהממונה על שכר, ממשרד האוצר וכו'.

יעקב אשר: ולכן אני מצטרף לבקשה של היושב-ראש.

יעקב אשר: אני חושב שאפשר לעשות דיון מרתוני, כמו שישבו כאן אנשים עד 01:00 בלילה כדי לסיים חוק, לעשות דיון עוד היום או מחר, כמובן עד כניסת השבת, לא מעבר לכך, ולנסות להביא את ההסכם הזה.

יעקב אשר: ואז, הגב' פינקוס, אפשר יהיה באמת גם להעביר את החוק, גם להתחיל.

יעקב אשר: החוק הזה הרי יש לו הרבה נגזרות ניהוליות גם כן, הרבה דברים שתתחילו להוציא את זה מה שנקרא אל השטח.

יעקב אשר: לא צריך רעש, יחסי עבודה לא טובים לא יעזרו שום דבר, כי הרי זה לא רק העניין לחוקק את החוק, זה גם לפעול בו אחר כך.

יעקב אשר: ואם זה ימשיך הלאה באותה אווירה שנמצאת כרגע, הוא גם לא ייושם בסופו של דבר בצורה הנכונה.

יעקב אשר: אז אנא מכם, תגמרו את העניין הזה, והחקיקה תוכל להיגמר ולרוץ קדימה.

יעקב אשר: הבטחנו ואמרנו לאורך כל הדרך: אנחנו רוצים להסדיר את מעמדם ואת שילובם של העובדים בעניין הזה בלי לפגוע בהם ובלי לפגוע במה שהם עשו כל השנים הללו.

יעקב אשר: הם עמדו בחזית העבודה הזאת לפני שבא החוק החדש עם הרעיונות הברוכים שלו.

יעקב אשר: אי-אפשר להגיד: זהו, delete, מוחקים, עכשיו בוא נלך, "ויקם מלך חדש על מצרים".

יעקב אשר: לכן אני ביחד עם היושב-ראש, עומד על כך - -

<שלמה אלמגור: אי-אפשר.

<שלמה אלמגור: זה החיים שלנו.

יעקב אשר: אתה מפריע לי, אתה מפריע לי.

יעקב אשר: - - עומד על כך שהדברים האלה צריכים להיגמר בו זמנית.

יעקב אשר: אנחנו לא רוצים לעכב את הדבר הזה.

יעקב אשר: הדבר תלוי בידכם, משרדי הממשלה – משרד התמ"ת, משרד האוצר, וההסתדרות מהצד של העובדים והעובדים, תלוי בכם.

יעקב אשר: שבו בשולחן עגול עוד הערב, תביאו בשורה טובה עוד היום, אפשר יהיה לרוץ עם זה קדימה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אשר.

אבישי ברוורמן: אתה יעקב, אני אבישי בן יעקב, ואבי אלון יעקב, ולכן אני נתלה גם ביעקב, ואני מגיע, כל הצעת הסיכום שלי - - -

יעקב אשר: נתלה באלון גבוה – באילן גבוה.

יעקב אשר: אילן גבוה תרתי משמע כנראה.

<אבי אבירם: אז אני בא בעקבותיכם.

אבישי ברוורמן: אדוני, לא, גמרנו.

<שלמה אלמגור: הוא רוצה למסור.

<אבי אבירם: אני גם כן בעקב.

<שלמה אלמגור: רק למסור את החומר.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אקבל את החומר.

אבישי ברוורמן: אני מתקדם עכשיו.

אבישי ברוורמן: רבותי, זה לא תמר ולא כלום, אני באמת מתכוון למה שאמרתי לגבי השיחות, שהדבר הזה ייגמר.

אבישי ברוורמן: מה שאני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר, כי נסיים היום את הצעת החוק, למעט הסעיף האחרון, כך שבתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון, ההצעה כולה תועלה למליאת הכנסת.

אבישי ברוורמן: ואני מעביר פה עכשיו, אני גומר את כל החוק רק לאחר הפגרה, על מנת להבטיח כי במהלכה, ואני מקווה שזה יהיה היום בלילה או מחר, יסתיימו כל ההליכים בין העובדים למשרד הכלכלה.

<שלמה אלמגור: ואם לא יסתיימו?

<לאה ורון: אם זה יסתיים היום או מחר, אפשר יהיה אולי כן להעביר את זה.

אבישי ברוורמן: ברור.

<אתי בנדלר: את הסעיף האחרון, אני מבינה - - -

אבישי ברוורמן: את הסעיף האחרון אני לא מאשר.

אבישי ברוורמן: אני חוזר עוד פעם, תקשיב, חבר הכנסת אשר.

<אתי בנדלר: לא, הסעיף האחרון שיש לאשר.

אבישי ברוורמן: אני חוזר כדי שהפרוטוקול – אם לא נרשם, אדוני, תרשום: אני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר, כי היום נסיים את הכנת הצעת החוק למעט הסעיף האחרון, כך שבתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף – סליחה, אני יכול לקרוא?

יעקב אשר: כן, היא רק הסבירה לי, אדוני, על שאלה שהייתה לי.

אבישי ברוורמן: שבתחילת הכנס הבא נקיים מיד ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון.

יעקב אשר: אלא אם כן ייגמר היום בערב.

<אתי בנדלר: לא, אז בכל מקרה יהיה צורך בעוד ישיבה.

יעקב אשר: אז אולי נעשה את זה היום?

<אתי בנדלר: מתי?

<אתי בנדלר: אחרי הערב?

אבישי ברוורמן: יעקב, אם הם גומרים את זה עכשיו, אני גומר את זה עכשיו.

אבישי ברוורמן: שלחתי אותם.

יעקב אשר: לא, נגיד שבמוצאי שבת אתה מקבל טלפון: סיימנו.

יעקב אשר: יש אפשרות לרוץ עם זה קדימה?

יעקב אשר: טכנית?

יעקב אשר: אני שואל.

<אתי בנדלר: תהיה עוד ישיבה.

אבישי ברוורמן: יעקב, מבחינתי כן.

אבישי ברוורמן: אדבר עם יולי אדלשטיין, למרות שאין יותר ישיבות, אשב פה בחצי הלילה ואגמור את זה עם מה שצריך.

יעקב אשר: בסדר גמור.

<שלמה אלמגור: מי יישב אתנו?

<שלמה אלמגור: מי, ערוץ 1?

<שלמה אלמגור: שילכו לפי ההסכם הקיים.

אבישי ברוורמן: שלמה, תעשה לי טובה.

אבישי ברוורמן: אתה רק פוגע בעצמך.

אבישי ברוורמן: זה משודר עכשיו הכול.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני פעם שלישית קורא, ואתם יודעים את הסיפור הזה, מאיפה זה בא "פעם שלישית גלידה".

<קריאה: I scream.

אבישי ברוורמן: נכון.

אבישי ברוורמן: זה בא מהנקודה שהבריטים ששלטו פה, כל פעם שהחיילים הבריטים היו רואים אנשים שחולפים מספר פעמים, היו אומרים: third time I see you, I scream – אני אצעק.

אבישי ברוורמן: באו העברים וקראו לזה: שלוש פעמים גלידה.

אבישי ברוורמן: כמו ש-penalty – עונש, שמעו: penalty penalty, העברים שמעו פנדל, קראו פנדל.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אני מציע ביחד עם חבר הכנסת אשר שנסיים את הכנת הצעת החוק, למעט הסעיף האחרון, כך שמיד בתחילת הכנס הבא נקיים ישיבה אחת לאישור הסעיף האחרון.

אבישי ברוורמן: ההצעה כולה תועלה למליאת הכנסת רק לאחר הפגרה, אלא אם כן הדבר יסתיים הלילה ואז אעלה את זה בשלושה ימים הבאים.

אבישי ברוורמן: כל זה על מנת להבטיח כי במהלכה יסתיימו כל ההליכים בין העובדים למשרד הכלכלה.

אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את הישיבה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: לקרוא את החוק, אני רוצה להתקדם כמה שיותר עם החוק.

<שמואל בורסי: רגע, אבל איזה סעיף אנחנו קוראים?

<אתי בנדלר: הסעיף האחרון שאושר היה 22ד רבתי, שעסק בהפרה בנסיבות מחמירות ואושר, ועכשיו צריכים להתחיל עם סעיף 22ה – הודעה על כוונת חיוב.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: קדימה, מי קורא?

<דוד ימין: אני, אדוני, עורך-דין ימין דוד.

אבישי ברוורמן: עורך-דין דוד.

אבישי ברוורמן: איזה עמוד?

<דוד ימין: 13.

אבישי ברוורמן: כן.

<שלמה אלמגור: אין בפנינו את – שנבין מה הוא אומר.

<שלמה אלמגור: הוא אומר סעיף 2א.

אבישי ברוורמן: סליחה רגע.

אבישי ברוורמן: סליחה, שלמה, אתה לא יכול להפריע לדיונים.

<שלמה אלמגור: לא, אבל אני רוצה גם - - -

אבישי ברוורמן: שלמה, תקשיב רגע, אני מבקש ממך.

<שלמה אלמגור: טוב, לא צריך.

<שלמה אלמגור: אני מקבל ממך.

<שלמה אלמגור: יאללה, מה שאתה אומר קדוש.

<שלמה אלמגור: יאללה, עזוב.

<לאה ורון: מר אלמגור, אנחנו מפרסמים את הנוסחים באתר הוועדה.

<לאה ורון: אנחנו לא משכפלים ומכינים חומרים לכל המוזמנים.

<שלמה אלמגור: סליחה, אז אני טעיתי.

<שלמה אלמגור: אני לא חבר כנסת.

<לאה ורון: רק דקה.

<לאה ורון: לא, אני לא מדברת על חברי כנסת.

אבישי ברוורמן: שלמה, אתה מבין יותר מכולם פה.

אבישי ברוורמן: אתה לא מספיק גדול להיות כל כך צנוע.

<לאה ורון: אנחנו מצפים שהאנשים יביאו את הנוסחים.

<לאה ורון: כמובן שמי שלא הביא, אנחנו במקרה שלך מוכנים לספק לך את הנוסח.

<לאה ורון: יש לנו מספיק ניירות.

אבישי ברוורמן: גם זוג המשקפיים שלי יותר חזקים – גם אתן לך.

<דוד ימין: אני חוזר להקריא: סעיף (ב), סעיף קטן (2): סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו, בהתאם להוראות סעיף 22יא; להגיד כמה מילים?

<תמר פינקוס: אדוני רוצה שנסביר?

<אתי בנדלר: ודאי שצריכים להסביר.

<דוד ימין: מאה אחוז.

<דוד ימין: סעיף 22ה זה הסעיף שבו אנחנו מתחילים להסביר את התהליך של העיצום הכספי.

<שלמה אלמגור: דוד, מה אומר סעיף 22י?

<שלמה אלמגור: אני לא יודע מה הוא אומר.

אבישי ברוורמן: רגע, שלמה, או שאתה מפריע לי לגמור את הדברים האלה או לא.

<שלמה אלמגור: לא צריך.

<שלמה אלמגור: נו, יאללה, בסדר.

אבישי ברוורמן: לא, זה לא רציני מה שאתה עושה.

<שלמה אלמגור: אני לא מדבר.

<שלמה אלמגור: אני גוזר שתיקה.

אבישי ברוורמן: לא, אתה יכול לשאול שאלות ענייניות אחרי שהוא קורא, אם יש לך דבר מסוים.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, זה לא רציני.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<דוד ימין: סעיף 22ה מתחיל להסביר איך התהליך המנהלי קורה בפועל, לגבי מה קורה כאשר אנחנו רוצים להוציא הודעה בדרך להטלת עיצום כספי.

<דוד ימין: השלב הראשון הוא אחרי שהממונה מקבל את כל החומר שנבדק ואספו החוקרים, והוא מגיע ליסוד סביר להניח כי נעברה הפרה בניגוד להוראות חוק זה.

<דוד ימין: הוא צריך לשלוח לאדם או לחברה שהפרה, או לכאורה הפרה בשלב הזה, הודעה על כוונת חיוב.

<דוד ימין: סעיף קטן (ב) מפרט מה יהיו הדברים שאותם צריך לפרט בכוונת חיוב, שכמובן זה כולל את מהו המעשה או המחדל, מהו הסכום.

<דוד ימין: מפורטת שם הזכות לטעון טענות ויפורטו השיעורים של התוספת מה יקרה אם הוא ימשיך או יחזור על ביצוע ההפרה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: הערה של עורך-דין מאירי.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לפני כן להזכיר.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (א), כפי שקרא אותו עורך-דין ימין, מדובר על כך שהיה לממונה יסוד סביר להניח כי עוסק הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה המפורטות בסעיף 22ג, שאותו אישרה כבר הוועדה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לחזור ולהזכיר, שבישיבה שבה אישרה הוועדה את סעיף 22ג, הוחלט כי בנוסף להפרות המנויות בהצעת החוק שפורסמה ברבים, כולל באתר הוועדה, יוספו הפרות נוספות על סעיפים שלא נכללו כאן, וביניהם סעיפים 14ז, 14ח, 13ד1, פלוס תיקונים נוספים לחוק הגנת הצרכן שהוועדה אישרה לאחרונה, הן בקשר לטכנאים, הן בקשר ליחידות נופש ולחדרי כושר.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, כל סעיף שהוועדה אישרה לגביו חובה שתחול על עוסק, הפרתה – ניתן יהיה להטיל בגינה עיצום כספי לפי סעיף 22ג.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: מי שלא יודע, גם לפני שבוע שחררנו, פעם שעברה לא הצליחו, היו לחצים, כל אלה שחתמו עם "קלאב הוטל", ברגע שהם לא רוצים – הם משוחררים.

אבישי ברוורמן: הוצאנו את כל העבדים האלה לחופשי.

אבישי ברוורמן: כן, עורך-דין מאירי.

<ערן מאירי: יש לי רק הערה לגבי מסירת ההודעה.

<ערן מאירי: לגבי חברה שיש לה מאות סניפים, כדוגמת "שופרסל", אני מבקש שההודעה תינתן במשרדה הרשום של החברה, כפי שנמסרים כתבי בית-דין.

אבישי ברוורמן: מקובל.

<תמר פינקוס: אין לנו בעיה עם זה.

<תמר פינקוס: זה גם היום הולך ככה כשיש חקירה.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: בבקשה, רשמנו.

<ערן מאירי: פשוט לפעמים זורקים איזה הודעה בסניף.

אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי, מקובל.

<תמר פינקוס: מקובל, אין לנו טענות.

אבישי ברוורמן: סליחה.

אבישי ברוורמן: נציגת - - -

<אביטל בגין: משרד המשפטים.

<אביטל בגין: בהמשך למה שאמרה - -

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, כן.

<אביטל בגין: - - היועצת המשפטית של הוועדה, אני רוצה רק לבקש, שהצעת החוק שעברה לאחרונה בהקשר של יחידות נופש, קובעת סעיף תחולה על חוזים שנכרתו ערב יום התחילה, זאת אומרת לפני מועד התחילה של הצעת החוק.

אבישי ברוורמן: אתי, זה בסדר?

<אתי בנדלר: אני צריכה לשמוע מה היא מציעה.

<אביטל בגין: ואני רוצים לבקש שהעיצום הכספי יחול גם במקרים האלו, על חוזים שנכרתו - - -

<תמר פינקוס: ערב קודם.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: לי זה היה די ברור.

<אתי בנדלר: הוועדה אישרה הוראות מעבר שיחולו הן על חוזים בקשר לחדרי כושר או לפעילויות ספורט.

אבישי ברוורמן: תופס.

<אתי בנדלר: והן בקשר ליחידות נופש, אם אדוני זוכר את כל פרשת "קלאב הוטל".

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<תמר פינקוס: בחדרי כושר זה סויג לעתיד.

אבישי ברוורמן: כן, בניגוד לחדרי כושר.

אבישי ברוורמן: צודקת.

<תמר פינקוס: חדרי כושר עשינו קביעת תחולה.

<תמר פינקוס: בניגוד לחדרי כושר, בדירות נופש, למה שנחתם קודם, אנחנו מבקשים שזה יחול רטרואקטיבית.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: מי גברתי?

<שלמה אלמגור: לפי הפרסומים בעיתון - - -

<אלה צ'רטוק: עורכת-דין צ'רטוק.

<שלמה אלמגור: "קלאב הוטל", הם אמרו שכל אחד יכול לבטל.

אבישי ברוורמן: מה פתאום?

<שלמה אלמגור: אני אומר לך.

<שלמה אלמגור: קראתי בעיתון.

<תמר פינקוס: אבל שילכו לעיתון.

אבישי ברוורמן: שלמה, תקשיב.

אבישי ברוורמן: או שאתה רוצה לנהל את הישיבה ולצטט את העיתונים או שתבין מה קרה פה.

אבישי ברוורמן: וזה אני מזמין אחרי הניתוח, אקח אותך לארוחה ואספר לך.

אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה להתקדם.

יעקב אשר: שמת לב כמה ארוחות כבר סגרת היום במסגרת הדיון הזה?

אבישי ברוורמן: מה אני יכול לעשות?

<תמר פינקוס: זה הכול על אותה ארוחה.

אבישי ברוורמן: אבל יכניסו אותי ל"שופרסל"?

אבישי ברוורמן: אני יכול לקנות שם עוד?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין - - -

<אלה צ'רטוק: עורכת-דין צ'רטוק, התאחדות התעשיינים.

<אלה צ'רטוק: אנחנו חושבים שעל מנת ליצור ודאות, יש להגביל בזמן את התקופה להפעלת סמכותו של הממונה למתן הודעת החיוב, כך שלא ניתן יהיה לחייב עוסק אם חלפה שנה מהמועד בו התגלה דבר ההפרה, או חלפו שלוש שנים ממועד ביצועה.

<אלה צ'רטוק: זה קיים בחוקים אחרים, ואני חושבת שעל מנת ליצור ודאות זה חשוב מאוד.

אבישי ברוורמן: אתי, שמעת אותה?

אבישי ברוורמן: אתי, לא שמעת אותה.

<לאה ורון: הגברת פינקוס תתייחס.

<לאה ורון: היא אמרה שצריך לקבוע את הזמן מהיום שחלפה ההפרה ועד משלוח ההודעה, שלא יחלפו שנה-שנתיים.

<אלה צ'רטוק: שלא תהיה אפשרות שאחרי כמה שנים - - -

יעקב אשר: שלא יהיה מצב שהייתה הפרה ואחרי שנה - - -

אבישי ברוורמן: עורכת-דין צ'רטוק אומרת דברים מאוד נבונים.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין, על מה את מבססת.

<אתי בנדלר: הרי בסופו של דבר, אם יש הפרה, כל הפרה אפשר להגיש בשלה כתב אישום.

<אתי בנדלר: האופציה שאתם מעדיפים, כך אני הבנתי, זה עיצום כספי בשל הפרה ולא הגשת כתב אישום בשל עבירה על הוראות החוק, נכון?

<אלה צ'רטוק: אנחנו רוצים ליצור איזשהו מצב של ודאות.

<אתי בנדלר: אני מתחילה מהסוף.

<אתי בנדלר: נניח שהוועדה תאשר התיישנות קצרה יותר, הרי אתם לא משנים את חוק העונשין, אז ניתן יהיה להגיש כתב אישום.

<אתי בנדלר: אז מה השגתם?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין ממשרד המשפטים, מה את אומרת?

יעקב אשר: זו לא שאלה של התיישנות, יש פה שאלה אחרת.

<תמר פינקוס: זה התיישנות.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין.

אבישי ברוורמן: סליחה.

יעקב אשר: כי אם לא פניתם ולא עשיתם שום דבר, אז השעון לא מתחיל לתקתק.

יעקב אשר: יש פה עניין יותר מנהלי, יותר פרקטי.

יעקב אשר: כאילו הגיעה אליכם תלונה, לא טיפלתם משום מה, מישהו הזניח אותה, ואחרי שנה אתם מגיעים ומעוררים את העניין הזה.

יעקב אשר: זה לא עניין של התיישנות.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין.

<אביטל בגין: החלטת הממונה היא החלטה מנהלית שכפופה להסדר הכללי שחל על החלטות מנהליות, ויש הנחיות לגבי שיהוי וסבירות של החלטת הממונה.

<אביטל בגין: זה לא נכון לעשות רק בפרספקטיבה הצרה פה איזושהי הוראת התיישנות חריגה.

<אביטל בגין: זה משהו שהוא רוחבי.

אבישי ברוורמן: ולכן את תומכת בהצעה של הממשלה, ולא של עורכת-דין צ'רטוק.

<אביטל בגין: כן.

אבישי ברוורמן: תודה.

<לאה ורון: לא, אבל אולי תאמרי לוועדה מה נאמר בהוראות הכלליות ביחס לחובת ההודעות המתייחסות לעבירה שנעשתה.

יעקב אשר: קחי את הסיפור הזה: הגיעה תלונה, לא טופלה, ואחרי שנה הם מקבלים את התלונה הזאת.

<אביטל בגין: אני מבינה את הצורך בליצור ודאות, אבל השאלה של שיהוי היא לא שאלה חותכת כמו בהליך אזרחי או בהליך פלילי שבו יש מועד מסוים.

<אביטל בגין: זו בהחלט עילה מוצדקת, אם הממונה לא עשה דבר במשך תקופה לא סבירה, בא ערעור שאפשר להגיד פה לבית-המשפט: הדבר אינו מוצדק בשים לב לכך שהממונה חדל מלפעול במשך תקופה מסוימת.

<אביטל בגין: מעבר לכך, הממשלה בכוונתה להסדיר - - -

אבישי ברוורמן: זה לא טרטור?

<אלה צ'רטוק: זה טרטור.

<אלה צ'רטוק: זה יקר.

אבישי ברוורמן: זה לא טרטור מוגזם?

<אביטל בגין: בהצעת חוק סדרי מינהל, השאלה הרוחבית של התיישנות בכלל בהליכים מנהליים נבחנת.

<אביטל בגין: זה לא נכון לעשות את זה דווקא פה.

אבישי ברוורמן: אגיד לך מה הבעיה.

אבישי ברוורמן: הרי כל פעם אומרים: יש פה עודף טרטור - - -

יעקב אשר: אני חושב, אדוני היושב-ראש, אם מדברים על התיישנות במה שנקרא מינהלי, זאת אומרת, אם יצא מצב שמישהו ברשות, בשוגג או במזיד או לא יודע מה, סתם התעצל ולא עשה את מלאכתו נאמנה, ועברה שנה, אז תתכבד הרשות ותלך גם על הליך יותר ארוך שאולי הוא הליך משפטי, ושמה גם יבואו טענות השיהוי.

יעקב אשר: אבל הליך מנהלי הוא הליך פרקטי, הוא הליך שאתה הולך לעשות משהו מהרגע להרגע.

יעקב אשר: איזה זכות יש לך לעשות משהו אם שנה לא עשית?

יעקב אשר: חייב להיות כאן בונוס וקונוס לשני הצדדים.

<אביטל בגין: אני מסכימה אתך שההליך נועד - - -

אבישי ברוורמן: תמר, יש לך איזה פתרון?

<אביטל בגין: יש גם הנחיית יועץ שמתייחסת להליכי שיהוי למשל בגבייה שבעוד היא אומרת, למרות שתהליכי גבייה יכולים להיות שבע שנים, זה יקוצר לשלוש שנים.

<לאה ורון: לא שמעתי.

<לאה ורון: יש הנחיית - - -

<אביטל בגין: לדוגמה בתחום הגבייה יש הנחיית - - -

אבישי ברוורמן: אני מתייחס אליו כל כך טוב.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע למה אני אוהב את השלמה הזה.

אבישי ברוורמן: אוקיי, הלאה, כן.

<אבי אבירם: אני מדבר, אבי אבירם.

אבישי ברוורמן: רגע, לא אתה.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

<אביטל בגין: יש הנחיית יועץ שמתייחסת להליכי גבייה למשל, ואומרת:

<אביטל בגין: למרות שלכאורה מדובר בשבע שנים, לא מוצדק שהרשות תפעל אחרי שלוש שנים.

<אביטל בגין: בכל מקרה, לעניין התקופה, אנחנו לא יכולים כרגע, זה משהו שצריך להיבחן בשים לב לטיב ההפרות, לחשוב על ראיית הרוחב.

<אביטל בגין: זה לא משהו שאפשר כרגע מבחינתנו לסכם אותו פה בוועדה כשזה לא מקובל עלינו.

אבישי ברוורמן: טוב.

אבישי ברוורמן: אתי.

<אתי בנדלר: להשלמת התמונה, הטענה הזאת עלתה במספר חוקים שדנו בעיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: עורכת-דין כספי מזכירה לי שבחוק ניירות ערך ובחוק דירוג חברות אשראי הוכנסה הוראה כזאת.

<אביגל כספי: הצעת חוק.

<אתי בנדלר: הצעת חוק, נכון.

<אתי בנדלר: בהצעת חוק דירוג חברות אשראי, שהוועדה אישרה אבל עדיין לא הספקנו להניח אותה על שולחן הכנסת, "נכללת" סעיף בהצעת החוק - - -

יעקב אשר: נכלל.

<אתי בנדלר: בהצעת החוק נכלל סעיף.

<אתי בנדלר: טוב, אתחיל לישון, אז אתחיל גם לדבר בצורה יותר רהוטה.

יעקב אשר: את רואה, אני למדתי ליבה ואת לא, ותראי מה קרה.

<אתי בנדלר: איפה הסעיף הזה?

אבישי ברוורמן: אתה מבלבל את היועצת המשפטית שלנו.

אבישי ברוורמן: אני לא מצליח ואתה מצליח.

<אתי בנדלר: היה לרשות יסוד סביר להניח כי בוצעה הפרה ובכוונתה להטיל על המפר עיצום כספי לפי פרק זה, תימסר למפר הודעה על כוונת הרשות כאמור (בפרק זה – הודעה על כוונת חיוב), ובלבד שטרם חלפו שלוש שנים ממועד ביצוע ההפרה.

<אתי בנדלר: דהיינו, סייג כזה התקבל.

<אתי בנדלר: אני מניחה שגם יאושר, כשהכנסת תצביע על הצעת החוק הזאת בדירוג חברות אשראי והוא קיים בחוק ניירות ערך.

<אתי בנדלר: לעומת זאת, הטענה הזאת עלתה במספר חוקים, לרבות בהצעת חוק ההגבלים העסקיים, כשהוועדה דנה בתיקון החוק והוסיפה את פרק העיצומים הכספיים, וגם בחוקים נוספים, והוועדה לא הסכימה לכלול סעיף כזה.

אבישי ברוורמן: לכן המלצתה של עורכת-דין בנדלר ליושב-ראש הוועדה היא - - -

<אתי בנדלר: אני מציעה לקבל במקרה הזה את עמדת משרד המשפטים.

אבישי ברוורמן: למרות שאומרים שיש פה בעיה, שכל פעם מרחיבים אותנו ושולחים אותנו ומטרטרים אותנו.

<אביטל בגין: בהחלט מקובל עלינו, אם עורכת-הדין פינקוס תסכים אתי, שזה משהו שיכול להיכנס במסגרת ההנחיות שיפורסמו לגבי האכיפה, משהו שיתייחס עם איזושהי גמישות לגבי פרסום גם של התקופות.

יעקב אשר: תוציא הודעה לפרוטוקול בעניין הזה.

אבישי ברוורמן: אז בוא ננסח את זה.

אבישי ברוורמן: בבקשה שיירשם לפרוטוקול מה שאמרה עורכת-דין בגין.

<אתי בנדלר: עורכת-דין פינקוס, הממונה על הגנת הצרכן, מתחייבת לכלול בהנחיות שיפורסמו בהתאם לאחד הסעיפים שעדיין לא הגענו אליהם.

<תמר פינקוס: קראנו, אני חושבת.

<תמר פינקוס: כבר אושר.

<אתי בנדלר: קראנו את זה?

<אתי בנדלר: אישרנו את זה?

<תמר פינקוס: אני חושבת שכן.

<תמר פינקוס: אישרנו את זה כשדיברנו על תקנות הפחתה.

<אתי בנדלר: סעיף שיחייב לקבוע הנחיות בהסכמת או באישור היועץ המשפטי לממשלה, לכלול באותן הנחיות הוראה או כלל לפיו - - -

<אביטל בגין: ההנחיות שמנוסחות בחוק הן הנחיות לגבי ההתראה וההתחייבות.

<אביטל בגין: אני מתייחסת להנחיות כלליות לגבי האכיפה - - -

<תמר פינקוס: כן כן, ההנחיות האלה מאושרות.

<תמר פינקוס: קודם כול, תקנות ההפחתה, כשדיברנו על תקנות הפחתה וזה אושר - - -

<אתי בנדלר: זה לא קשור לתקנות הפחתה.

<תמר פינקוס: אני יודעת.

<תמר פינקוס: אבל באותו הסעיף הוספה ההתחייבות שלי, שאת ההנחיות שיאושרו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה אעלה באותו מועד יחד עם תקנות ההפחתה.

<תמר פינקוס: אני יודעת שזה לא בתקנות הפחתה, תאמינו לי.

<תמר פינקוס: זה כבר אושר.

<אתי בנדלר: אז אני רוצה להבין, באיזה הנחיות תיכלל ההוראה?

<תמר פינקוס: בהנחיות שלי של איך תיעשה אכיפה באותן הנחיות, יאושרו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה על-פי חוק ויועלו לאתר הרשות.

<תמר פינקוס: אין לזה קשר לתקנות ההפחתה.

אבישי ברוורמן: אז זה נרשם.

<תמר פינקוס: זה גם ישנו בחוק העיצומים הכספיים שאושר - - -

אבישי ברוורמן: רגע, אבל מה ההתחייבות?

<לאה ורון: בדיוק.

<לאה ורון: אבל מה ייאמר בהנחיות?

<תמר פינקוס: ההנחיות מתי יכולה להיות התראה.

<לאה ורון: זאת אומרת, מועדים?

<תמר פינקוס: ומועדים, ומתי לא יגישו, ותוך כמה זמן צריך לסיים תיק, ואיך זה יתנהל.

<תמר פינקוס: ממש עניין של אכיפה פרופר.

<אביטל בגין: את התקופה אני לא חושבת שאפשר לקבוע כעת, כי למשל שלוש שנים זה יותר מדי להפרות פה.

אבישי ברוורמן: בטח.

<אביטל בגין: ולכן אני חושבת שראוי לבחון את זה בהמשך.

<אביטל בגין: בהנחיות זה יכול להשתנות.

<תמר פינקוס: נכון.

אבישי ברוורמן: לכן אני מבקש שתעבירי את זה לוועדה.

<תמר פינקוס: את מה?

אבישי ברוורמן: את מה שאת עושה שם, עותק של ההנחיות האלה.

<לאה ורון: עותק של ההנחיות שיאושרו על-ידי היועץ המשפטי.

<תמר פינקוס: לא, הנחיות כאלה שהן הנחיות פרופר משפטיות.

אבישי ברוורמן: בסדר, נו, אז מה?

<אביטל בגין: כבר הייתה לנו ישיבה שבה אדוני ביקש להביא את ההנחיות לאישור הוועדה.

אבישי ברוורמן: לא לאישור, לידיעה.

<לאה ורון: הוא לא מבקש לאישור.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לדעת אם היא מבצעת את מה שאנחנו אמרנו.

<אביטל בגין: זה יפורסם לציבור ובוודאי - - -

<תמר פינקוס: אני גם התחייבתי בעבר שזה יפורסם באתר לפני כניסת החוק.

<תמר פינקוס: זה עבר באותו סעיף של תקנות הפחתה, שההנחיות יפורסמו לפני שהחוק ייכנס לתוקף.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מצביע על החוק.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<שמואל בורסי: רגע.

אבישי ברוורמן: לסעיף הזה?

<לאה ורון: רגע.

<לאה ורון: על אף שהן מפורסמות באתר, בבקשה להעביר אותן לוועדה, ואנחנו נעביר אותן לחברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: כדי שאנחנו לא נצטרך להסתכל באתר.

<תמר פינקוס: מה, את ההנחיות?

<לאה ורון: כן, עותק מההנחיות שאת תקבלי את אישור היועץ המשפטי לממשלה לגביהן.

<תמר פינקוס: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<שמואל בורסי: ברשות החברים הנכבדים, אנחנו מייחסים להנחיות האלה חשיבות מכרעת, כי ההנחיות האלה הן למעשה החלק האופרטיבי של יישום התיקון לחוק.

<שמואל בורסי: ויכולה להיות להן - - -

אבישי ברוורמן: רגע, אנחנו זה "מרב מזון כל בע"מ"?

<שמואל בורסי: נכון.

<שמואל בורסי: אני מניח שיצטרפו אלי גם חברים נוספים.

אבישי ברוורמן: "אנחנו" זה לא "שופרסל".

<ערן מאירי: אני מצטרף לחברי.

<שמואל בורסי: "שופרסל" מצטרפת.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אפשר להשתמש ב"אנחנו" גם בלי "שופרסל".

<שמואל בורסי: גם איגוד לשכות המסחר מצטרפת.

<שמואל בורסי: אני מבקש שיירשם: גם איגוד לשכות המסחר, גם "שופרסל", עם עוד מאמץ קטן יצטרפו נוספים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: כן.

<שמואל בורסי: עם כל הכבוד לעורכת-דין תמר פינקוס, לממונה, אני חושב שזה נושא מאוד כבד שההשלכות שלו הן מאוד רציניות.

<שמואל בורסי: ועם כל הכבוד ליועץ המשפטי לממשלה, אני חושב שמאחר שאנחנו עסקינן בנושא צרכני שנדון פה בשולחן ועדת הכלכלה, ועדת הכלכלה צריכה להיות גורם נוסף מאשר, שיאזן - -

<תמר פינקוס: הסעיף הזה כבר אושר.

<שמואל בורסי: סליחה, לא הפרעתי לך, תמר.

<שמואל בורסי: - - שיאזן בין הדרישות של הרשות לבין האינטרסים של מי שעלול להיפגע מאותן הנחיות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<שמואל בורסי: ואני רוצה להזכיר לכם, אני נותן לכם את הדוגמה, אנחנו נגיע לזה, כי בתוך הסעיף הזה יש לי עוד מה לומר.

אבישי ברוורמן: למה שנגיע, נגיע.

<שמואל בורסי: אני רוצה להסביר.

<שמואל בורסי: אנחנו עוסקים בחוק שהוא מאוד גורף, מאוד גורף.

<שמואל בורסי: מאחר שהגוף לצערי לא עושה הבחנה, הדוגמה שאדוני נתן בבוקר, ואני ראיתי את הכתבה בבוקר שהייתה מצוינת, דרך אגב, ואני מסכים עם כל מילה של אדוני.

<שמואל בורסי: בהחלט זה ראוי היה לכל גינוי, כפי שנעשה.

<שמואל בורסי: אבל עדיין ההבחנה בין מקרה כזה למקרה שבו - - -

<שלמה אלמגור: תגיד על-ידי מי נעשה, על ידינו או על-ידי הרשות.

<שלמה אלמגור: תגיד.

<שמואל בורסי: סליחה, אתה קוטע את מחשבתי.

<שמואל בורסי: עדיין, ההבחנה בין מקרה כזה לבין מקרה שבו חסרה מדבקה על קופסת שימורים, זה יום ולילה, זה מזרח ומערב.

אבישי ברוורמן: זה ברור.

<שמואל בורסי: ולכן אנחנו מדברים - - -

יעקב אשר: כשנגיע לסעיף הזה, נדבר על זה.

<שמואל בורסי: כבר דנו בזה, זאת הבעיה.

יעקב אשר: בסדר, אבל זה ברור.

<שמואל בורסי: בקנס כבר דנו בפעם הקודמת, יעקב.

<שמואל בורסי: זה הזמן לדון בזה, כי אני חושב שצריך לחזור ולשקול את זה מחדש.

<שמואל בורסי: הנושא של הקנס, אדוני הפחית את הקנס ל-23,000 שקלים.

<שמואל בורסי: והסעיף הזה, אני רוצה להסביר, אדוני הפחית את הקנס, לפי מיטב זכרוני, מ-25,000 שקלים ל-23,000 שקלים ביחס לתאגיד, וביחס לבעל עסק פרטי מ-10,000 ל-8,000.

<שלמה אלמגור: אחרי שנה אתם סוגרים את העסק.

<שמואל בורסי: רגע, אם זכרוני אינו מטעה.

<שמואל בורסי: הסעיף הזה, סעיף 22ה(ב) מדבר גם על אפשרות של הממונה להוסיף תוספת על העיצום בהפרה חוזרת.

<שמואל בורסי: זאת אומרת, אנחנו צריכים להבין ולתחום את המסגרת.

<שמואל בורסי: כאשר בא מפקח, ובכוונה אני רוצה להמחיש, כאשר בא מפקח ל - - -

אבישי ברוורמן: אני מקשיב לכל מילה שלך, אבל אתה לוקח את כל הבורסה.

אבישי ברוורמן: כן.

<שמואל בורסי: כאשר בא המפקח לרשת שיווק.

אבישי ברוורמן: מאירי, אם היינו שוכרים אותו לפי זמן, השכר שלו היה יותר גבוה משלך.

אבישי ברוורמן: כן.

<ערן מאירי: מפרגן לו.

<שמואל בורסי: אנחנו חברים, מפרגנים אחד לשני.

<שמואל בורסי: זה הלקוח צריך לשמוע.

<שמואל בורסי: כאשר בא מפקח לסניף של רשת שיווק, ורואה לפניו קירות של עשרות אלפי מוצרים, ומן הסתם, גם אם הרשת תעשה את כל הצעדים שעולים על הדעת, עדיין יהיו מספיק מקרים בכל נקודת זמן שיהיו מוצרים ללא הטבעת מחירים, מסיבות שונות של טעויות אנוש.

<שמואל בורסי: טעויות, לא כוונה בזדון.

<שמואל בורסי: ובמצב דברים כזה נמצא את עצמנו בקנסות פשוט דמוניים, דמיוניים, שהדעת לא יכולה לסבול.

<שלמה אלמגור: תסגור את העסקים, תסגרו אותם.

<שלמה אלמגור: עסקים ייסגרו, אדוני היושב-ראש.

<שמואל בורסי: כי קנס מהסוג הזה בגין טעות אנוש, ואני לא מדבר על עבירות טלמרקטינג או על עבירות שנעשות בזדון - - -

אבישי ברוורמן: טוב.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<שמואל בורסי: לכן צריך להיות האיזון.

<שמואל בורסי: והאיזון הזה חייב להיות באמצעות - - -

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<שמואל בורסי: רגע, רגע, רק שנייה.

אבישי ברוורמן: אדוני, אתה לא יכול את כל הזמן שלי לקחת, אני צריך להתקדם.

<שמואל בורסי: עוד דבר.

<שמואל בורסי: אבל זה נושא כל כך כבד.

<שמואל בורסי: האיזון הזה חייב להיות בהנחיות מבוקרות על-ידי הוועדה.

אבישי ברוורמן: תודה.

<שמואל בורסי: עכשיו, אני - - -

אבישי ברוורמן: די.

אבישי ברוורמן: לא לא.

<שמואל בורסי: אני רוצה להתייחס להוראות החוק.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אני רוצה להסביר לך.

<שמואל בורסי: הוקרא כאן סעיף.

אבישי ברוורמן: עכשיו תקשיב.

אבישי ברוורמן: לא, אני רוצה לתת לך.

אבישי ברוורמן: ישבתי אתמול בדיון החקלאי, היו פה המון נציגים, המון דברים.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים פה פיליבסטר.

אבישי ברוורמן: יש לך דקה, דבר דקה.

אבישי ברוורמן: אין לך, אז אל תגיד.

<שמואל בורסי: זה לא פיליבסטר.

אבישי ברוורמן: לא אתן לך לדבר פה כל כך הרבה זמן.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אבישי ברוורמן: אז תגיד במשפט אחד מה שיש לך להגיד.

<שמואל בורסי: זה לא פיליבסטר.

אבישי ברוורמן: לא, כי אני צריך להתקדם.

אבישי ברוורמן: משפט.

<שמואל בורסי: אני רוצה להסביר.

<שמואל בורסי: בסעיף (2) באותו סעיף קטן נאמר שהממונה בעצם קובע את התקופה לתשלום העיצום הכספי.

<שמואל בורסי: באיזה אופן נקבעת התקופה?

<שמואל בורסי: האם תוך שבוע?

<דוד ימין: הוא לא קובע.

<דוד ימין: הוא מציין את המועד לתשלום.

אבישי ברוורמן: אדוני, תודה רבה.

<שמואל בורסי: עכשיו, סעיף (4).

אבישי ברוורמן: כמה זמן אתה רוצה לדבר עוד?

<שמואל בורסי: עוד דקה.

אבישי ברוורמן: אני לוקח את הזמן.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<שמואל בורסי: מאה אחוז.

<שמואל בורסי: סעיף (4) אומר: שיעור התוספת על העיצום הכספי בהפרה נמשכת או בהפרה חוזרת.

<שמואל בורסי: כאשר אנחנו מדברים על תוספת, התוספת צריכה להיות מוגבלת באמת אך ורק לעבירות שנעשות בזדון או בידיעה, ולא עבירות שהן תוצאה של טעויות אנוש, דוגמת המדבקות, דוגמת סימון מחירים.

אבישי ברוורמן: זמנך עבר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<שמואל בורסי: חצי דקה נשארה עוד.

<שמואל בורסי: רגע, תמר, עוד חצי דקה.

<תמר פינקוס: אני רוצה להגיד: קודם כול, לעניין של גובה הקנסות, בתקנות הפחתה כבר דנו, כבר הייתה הצבעה.

<תמר פינקוס: אז אמרתי ואני חוזרת: את אותן הטענות העלה אז עורך-דין בורסי, בדיוק את אותו הדבר על השאלה כבדת המשקל.

אבישי ברוורמן: סיימנו אותם.

<תמר פינקוס: סיימנו.

<תמר פינקוס: ועניתי שצריך להפסיק להלך אימים על כולם, ולא על כל פריט.

<תמר פינקוס: ואמרתי שזה יופיע בנוהל.

<תמר פינקוס: ואנחנו חוזרים על זה היום שוב ומבזבזים את זמנם של האנשים על אותם דברים עצמם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יעקב אשר: יהיה פירוט בנוהל על העניין הזה?

<תמר פינקוס: בוודאי.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: יהיה פירוט.

יעקב אשר: ולא איזה משהו דרקוני.

<שמואל בורסי: יעקב, אבל הנוהל לא יהיה מבוקר על-ידי הוועדה.

<שמואל בורסי: זאת הבעיה.

<שמואל בורסי: היא תכניס מה שהיא רוצה.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין.

<שמואל בורסי: על כל שני מוצרים יקבלו 50,000 שקל.

<שמואל בורסי: רשתות יתמוטטו.

<שמואל בורסי: רשתות יתמוטטו, רבותי.

אבישי ברוורמן: רשתות יתמוטטו, המשק יתמוטט, אסון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: פעם אחרונה, הרשתות יתמוטטו.

<דוד ימין: להמשיך להקריא?

<תמר פינקוס: עוד לא הצבעתם.

אבישי ברוורמן: רגע, רצית איזה הערה.

<תמר פינקוס: אנחנו גמרנו.

<דוד ימין: אם רוצים להצביע, אז זה בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי, מי בעד?

<לאה ורון: רגע, יש עוד דוברים.

<לאה ורון: גם עורכת-דין רבינוביץ מאיגוד לשכות המסחר.

<שוש רבינוביץ: חצי דקה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין ליבוביץ.

<שוש רבינוביץ: רבינוביץ.

אבישי ברוורמן: ליבוביץ, רבינוביץ, ברקוביץ – אותו דבר.

אבישי ברוורמן: כן, זו בדיחה הייתה.

<שוש רבינוביץ: הסעיף שמדבר על הנהלים זה סעיף 22כג, ודאי נגיע אליו, אבל הסעיף מדבר על זה שהממונה יוציא נהלים לפי סעיפים 22יג ו-22טז.

<שוש רבינוביץ: 22יג זה עניין של התראה מנהלית, ו-22טז זה עניין של ההתחייבות להימנע מהפרה.

<שוש רבינוביץ: אם אני לא טועה, אני לא חושבת שבמקום אחר כתוב שהממונה גם חייב להוציא נהלים בקשר למדיניות אכיפה, ואולי כדאי להכניס את זה פה לסעיף הזה, או במקום אחר.

<שוש רבינוביץ: או שאני טועה ואז אבקש הבהרה.

<אתי בנדלר: למיטב זכרוני, את צודקת.

<אתי בנדלר: אין הוראה בחוק שמחייבת את הממונה להוציא מסמך המתייחס למדיניות אכיפה.

<אביטל בגין: אין כזאת הוראה.

<אביטל בגין: משרד הכלכלה פרסם, המשרד להגנת הסביבה מפרסם, הממונה מתחייבת.

<אביטל בגין: איני רואה מה הצורך - - -

<שוש רבינוביץ: היא מתחייבת לפני כניסתו לתוקף של החוק?

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: תמר, נרשם בפרוטוקול שאת מפרסמת לפני כניסת החוק לתוקף.

<תמר פינקוס: אני התחייבתי על זה כשעברו העיצומים הכספיים שלשום.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין רבינוביץ, נרשם.

אבישי ברוורמן: מר לניאדו, בבקשה.

<יהודה לניאדו: עם כל הכבוד, אבל עורכת-דין פינקוס יכולה לפרסם כל דבר, והוא לא יבוקר על-ידי ועדת הכלכלה.

<יהודה לניאדו: אני נמצא פה כנציג של הרעים, הטובים יושבים בצד השני.

<יהודה לניאדו: כולם דואגים לצרכנים, אני דואג לצרכנים לא פחות מכם.

<יהודה לניאדו: אני לא שונא את הצרכנים, אני מתפרנס מהם, אני קם כל בוקר ומשרת אותם.

<יהודה לניאדו: ואני רוצה את טובת הצרכנים, אני רוצה למכור בזול.

<יהודה לניאדו: אין לי אידאולוגיה למכור בזול, בשבילי זה אסטרטגיה.

<יהודה לניאדו: זה במקרה האידאולוגיה שלכם, ואנחנו פשוט באותו צד.

<יהודה לניאדו: אני מאוד מאוד מבקש לא לראות אותנו בצד הרעים.

אבישי ברוורמן: מסכים אתך לחלוטין.

<יהודה לניאדו: אז עם כל הכאב ועם המקרה שדובר עליו קודם, זה לא דומה למקרים של טעויות - - -

אבישי ברוורמן: אין ספק, טעות אנוש.

<יהודה לניאדו: וזה לא מקבל התייחסות, אדוני.

אבישי ברוורמן: למה?

<שמואל בורסי: אין התייחסות.

<יהודה לניאדו: אין התייחסות, כי יכול להיות לכאורה, לפי מה שכתוב בחוק אני יכול לחטוף על טעויות כאלה ואחרות, אני יכול לחטוף.

<תמר פינקוס: פעם עשירית אני מתחייבת.

אבישי ברוורמן: בבקשה, הלאה, רבותי.

<שמואל בורסי: רגע, מה את מתחייבת?

<שמואל בורסי: בוא נשמע.

<תמר פינקוס: שלא על כל פריט.

<תמר פינקוס: בורסי, שמעת את זה ממני, די.

<שמואל בורסי: מה ההתחייבות?

אבישי ברוורמן: תקשיבי אלי.

<תמר פינקוס: אצא לקחת ריטלין.

<יהודה לניאדו: נגמרה לך ההשפעה.

אבישי ברוורמן: לא, ה-passion שלך.

אבישי ברוורמן: אני צריך להכיר את כל בני משפחתך, איך הם חיים.

<תמר פינקוס: בשמחה.

<תמר פינקוס: הם ישמחו שייקחו אותי.

<תמר פינקוס: בעלי אמר שהוא רוצה להתחתן פעם שלישית עם חירשת-אילמת.

<ברכה גור אריה: אני יודעת כמה בעלה מכבד אותה.

אבישי ברוורמן: היא נהדרת.

<תמר פינקוס: אבל עדיין הוא רוצה חירשת-אילמת.

<ברכה גור אריה: לא נכון.

אבישי ברוורמן: תמר, הכול מאהבה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שיירשם לפרוטוקול קבל עם ועולם, שהחשש הזה שמעלה מר לניאדו, עורך-דין בורסי, האיש שמדבר מעט – עורך-דין מאירי, עורכת-דין רבינוביץ שבדקה עושה את כל הנאום של בורסי שלוקח שעה - - -

<תמר פינקוס: הם כבר נרגעו.

אבישי ברוורמן: מה את אומרת שאת מתחייבת עבור עבירות שהן בעצם איזה טעות אנוש?

<שמואל בורסי: איך אומרים ביידיש?

<שמואל בורסי: גורנישט.

<תמר פינקוס: אני אמרתי: לא מהלכים אימים.

אבישי ברוורמן: אז תסבירי מה קורה.

<תמר פינקוס: לא על כל פריט ולא על כל דבר יוטל עיצום כספי ולא יתרוששו עסקים.

<יהודה לניאדו: אפשר לכתוב את מה שאת אומרת?

אבישי ברוורמן: הכול נכתב בפרוטוקול.

<תמר פינקוס: הדברים האלה יהיו בנוהל.

<תמר פינקוס: אני כבר אומרת את זה מתוך שינה.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול, יבוקר.

אבישי ברוורמן: ואם תראו דבר אחד, אתה בא אלי, לניאדו, גם אבוא לקנות אצלך, בעזרת השם, כל הדברים.

<יהודה לניאדו: אין אצלי הנחות.

<תמר פינקוס: אבל אני לא רוצה שאדוני יתלונן שיש שם, למה אנחנו לא אוכפים כי מצאת פריט אחד.

<שמואל בורסי: לא על זה מתלוננים, על דברים אחרים מתלוננים.

<תמר פינקוס: בורסי, אני מתלוננת עליך.

אבישי ברוורמן: בורסי, אם יהיה מקרה שאתה מרגיש שלא, תאמין לי, יש לי קו ישיר אליה.

<שמואל בורסי: מה, זה הדדי, את עלי, אני עלייך.

<שמואל בורסי: נהדר.

<תמר פינקוס: לא, עלי לא.

<שמואל בורסי: לא, יש לי הרבה מה להגיד, את יודעת.

אבישי ברוורמן: אני מצביע.

אבישי ברוורמן: מי בעד סעיף 22ה?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22ה לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: תמשיך הלאה, עורך-דין ימין.

<תמר פינקוס: אדוני, הסעיף מדבר בעד עצמו.

<תמר פינקוס: כשהעוסק מקבל מכתב על כוונה להטלת עיצום, יש לו 45 יום לטעון את טענותיו, ואם זה לא מספיק הוא יכול לבקש עוד 45 יום, והממונה יהיה רשאי להאריך את המועד.

<שמואל בורסי: הערה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין צ'רטוק.

אבישי ברוורמן: האם יש לי זכות למשל לא לתת לבורסי, אלא להקצות את הדברים לפי משך הזמן שאנשים מדברים?

אבישי ברוורמן: ולכן הוא בעצם מקבל קנס על אורך הדברים שלו.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין צ'רטוק.

<שמואל בורסי: אני חושב שאני רק מועיל ורק עוזר.

<שמואל בורסי: ותודו לי אחר כך.

<שמואל בורסי: האמן לי, תודו לי.

אבישי ברוורמן: אנחנו מודים לך כל הזמן.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורכת-דין צ'רטוק.

<אלה צ'רטוק: אדוני, אני חושבת שעל מנת שזכות הטיעון תהיה אפקטיבית, יש להעניק למפר את הזכות לעיין בכל המידע שעמד לעיני הממונה שעה שהוא קיבל את ההחלטה בדבר ההפרה.

<אלה צ'רטוק: זו חובה שנגזרת גם מחובת השקיפות, חובת ההנמקה של הרשות המנהלית, ואנחנו חושבים שצריך להוסיף את זה כאן בסעיף הזה.

<תמר פינקוס: הסעיף הקודם מסביר בדיוק מה החומר - - -

<אלה צ'רטוק: זו זכות העיון במידע שנמצא בפני הממונה שעה שהוא מקבל את ההחלטה בדבר מתן ההודעה על כוונת החיוב.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: שמעתם את ההערה?

<תמר פינקוס: כן.

אבישי ברוורמן: רגע, רק יש עוד הערה קצרה של 30 שניות לעורך-דין בורסי.

<שמואל בורסי: הסעיף מתייחס למועדים שבהם ניתן בעצם לפנות לממונה והממונה רשאי להאריך את המועדים.

<שמואל בורסי: צריך לדעתי להוסיף גם סעיף שהממונה ייתן את החלטתו, את קביעתו, בתוך כך וכך ימים.

<תמר פינקוס: כבר דנו בזה בפעמים הקודמות.

אבישי ברוורמן: רק תסבירי.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין, אתה רוצה לענות לעורכי-דין צ'רטוק ובורסי ואנחנו נצביע?

<אביטל בגין: השאלה של זכות עיון היא שוב שאלה רוחבית שחותכת את ההסדרים השונים, והיא נכללת או הוצעה להיכלל בחלק מההסדרים שבהם יש הפרות שהן הרבה יותר מסובכות ושיש שיקול דעת לממונה לגבי ההפרה.

<אביטל בגין: פה סוג ההפרות, מה שמאפיין אותן הן בעיקר הפשטות שלהן והעובדה שהן יכולות להיקבע על בסיס פעולת פיקוח פשוטה של הממונה, ולכן אנחנו לא רואים את הצורך פה להעמיד לעיון את החומר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתי, מקובל?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר.

<אלה צ'רטוק: למה למנוע זכות כזאת?

<אתי בנדלר: אומר לאדוני.

<אתי בנדלר: עד היום נדמה לי שזכות עיון, שוב בנושא הזה, קיימת רק בשני חוקים.

<אתי בנדלר: כשהוועדה דנה בהצעת חוק ההגבלים העסקיים, בנוסח הצעת החוק נכלל סעיף שדיבר על זכות עיון.

<אתי בנדלר: כשההצעה נדונה בוועדה, נציגי משרד המשפטים ביקשו למחוק את הסעיף הזה, כי הם אמרו שזכות העיון היום נסמכת על ההלכה הפסוקה והם רוצים שתהיה אחידה בכל החוקים, ולא להכניס דברים ספציפיים שמתייחסים לזכות העיון בחוקים ספציפיים, כי שוב יש להסתכל על זה במבט רוחבי.

<אתי בנדלר: התלבטתי באותו שלב.

<אתי בנדלר: הוועדה הכריעה לקבל את עמדת משרד המשפטים בעניין הזה.

<אתי בנדלר: זה היה בכנסת הקודמת, אם אינני טועה.

אבישי ברוורמן: זה לא היה במושב שלי.

<אתי בנדלר: זה היה בכנסת הקודמת, כי משרד המשפטים ממש הפציר, הייתי אומרת, בפני הוועדה.

אבישי ברוורמן: אבל אני חושב שעכשיו הוא פחות מפציר.

<אביטל בגין: לא, אבל באמת יש הבחנה.

<אביטל בגין: בהצעות חוק האלה נתונות סמכויות ברור מנהלי, שהן שונות מהסמכויות שנתונות פה לממונה, ומאפשרות לאסוף חומר - - -

אבישי ברוורמן: את מציעה לנו אולי, עורכת-דין בגין, פה להתקדם במשהו?

אבישי ברוורמן: עמדה אחרת אולי?

<אביטל בגין: כרגע אני לא מציעה מהוועדה עמדה אחרת, אני מבקשת מהוועדה לא לקבל את ההצעה הזאת.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר?

<אתי בנדלר: יש לי קושי, אומר לאדוני מה הקושי.

אבישי ברוורמן: כי אנחנו יכולים לפסוק אחרת גם.

<אתי בנדלר: לא, אומר לאדוני מה הקושי שלי.

<אתי בנדלר: בדרך כלל אם אני מציפה בעיות, ואדוני יודע שהצפתי הרבה מאוד בעיות בנושא של עיצומים כספיים, והנושא נדון בהרחבה על-ידי ועדה, והחליטה הוועדה כאשר היא החליטה לכאן או לכאן, אני לא נוהגת לפתוח את זה כל פעם מחדש, את הדיון, כי אני חושבת שבאיזשהו מקום יש גם - - -

אבישי ברוורמן: נכון, צריך לקבל הכרעה.

<אתי בנדלר: אלא אם כן באמת מדובר בעניין עקרוני שאין לו מענה, או שהמענה שיש לו נראה לי לא ראוי, ואז אני מציפה שוב את הבעיה.

אבישי ברוורמן: ולכן את ממליצה?

<אתי בנדלר: כרגע זכות העיון, יש הלכה פסוקה במה מותר ובמה אי-אפשר.

<אתי בנדלר: אני לא יכולה לומר שאין מקום לשפר את העניין, אבל אני לא בטוחה שכרגע יש לנו מספיק כלים ומספיק יידע לומר מה מוגן ומה לא מוגן מבחינת זכות העיון, במה ניתן לעיין ואיזה חומרי חקירה הממונה, לצורך העניין הזה, רשאית לא להציג בפני המפר לכאורה.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שאנחנו בשלים כרגע - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי את עמדתך.

<אלה צ'רטוק: אולי לכל הפחות שזה יהיה בנוהל?

אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי, הערה.

יעקב אשר: שזה יבוא לידי ביטוי בנוהל, אולי כן.

<אלה צ'רטוק: לכל הפחות.

אבישי ברוורמן: סליחה, עורך-דין מאירי, בבקשה.

<ערן מאירי: אני חושב שלוועדה הזאת יש היום אפשרות לתקן דברים שלא נעשו עד היום.

<ערן מאירי: אדוני, אם היית אומר למישהו לפני שלושה ימים שרשת תצטרך לפרסם את כל המחירים שלה בכל רגע נתון וזה יהיה, היו חושבים שאנחנו הוזים.

<ערן מאירי: אז אני חושב שאם מגיעים היום למצב שבתחום של העוסקים יש שקיפות וכל דבר צריך לתת היום ללקוח וכולם יודעים את הכול, אני חושב שמהצד השני, הזכות המינימלית של זכות העיון חייבת להיות.

<ערן מאירי: ואני חושב שהוועדה הזאת כבר הראתה שבמקום שהיא רוצה לשנות קצת את הנהלים, ניתן לעשות את זה, ואולי להגיע לאיזושהי אחידות דווקא לכיוון הזה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, עורך-דין מאירי – אני מקשיב לו.

אבישי ברוורמן: שמנו את כל הרגל בצורה ברורה למרות שראיתי כותרת ראשית שאומרת שאנחנו כבר דואגים לתיאום מחירים של כולם, אז אמרתי: מחירים בטח מתאמים גם ככה, אז עדיף לנו שתהיה שקיפות, והיה ויכוח והכרענו.

אבישי ברוורמן: אבל באמת אם יש שקיפות על כל כך הרבה פריטים ואנחנו נכנסים לעולם חדש, שבאמת התחולה של טעויות כאלה יכולה להיות בהסתברות יותר גבוהה, הבסיס האמפירי לטענה של צ'רטוק ומאירי הוא הרבה יותר מוצק.

אבישי ברוורמן: ולכן בדברים האלה הייתי מקשיב לו מאוד.

<אביטל בגין: אפשר?

אבישי ברוורמן: כן.

<אביטל בגין: רק צריך לקחת בחשבון שזכות העיון יש לה את הצד השני, של מתי הרשות יכולה מטעמים טובים, שכולנו חושבים שהם מוצדקים, לא למסור.

<שמואל בורסי: איזו טענה זאת?

<אביטל בגין: אפשר לעיין למשל בחוק חופש המידע, נסיבות שאפשר לקחת מהן רעיונות, מדוע לא נכון למסור מידע על הפרט.

<ערן מאירי: אבל למה להקשות במקום שאפשר להקל?

<ערן מאירי: מה, מסתירים משהו?

<אביטל בגין: כפי שאני מבינה, הוועדה לא מתכננת להצביע היום על כל החוק.

<תמר פינקוס: לא, אנחנו מתכוונים שיצביעו היום, כי אחרת זה יהיה - - - ושזה יירשם לפרוטוקול.

<תמר פינקוס: אל תעשי את זה.

<תמר פינקוס: אל תעכבי את זה יותר.

<שמואל בורסי: לא, זה רעיון טוב.

<שמואל בורסי: אני מסכים איתה.

<שמואל בורסי: תמר, זה רעיון מצוין.

<אביטל בגין: ככל שהוועדה מתכוונת להצביע על זה היום, לא נוכל לקבל זכות טיעון שלא בחנו אותה לעומק ואת החריגים לה.

<אתי בנדלר: אדוני, כיוון שהיושב-ראש הצהיר בתחילת הוועדה, מנימוקים שאינם קשורים בסעיף הזה כמובן, אבל אדוני החליט שהוא לא יאשר את החוק במלואו ובכל מקרה תתקיים עוד ישיבה אחת לאשר לפחות סעיף אחרון, אני מציעה שלקראת אותה ישיבה תגבשו את עמדתכם בעניין הזה.

<אתי בנדלר: גם אנחנו, הייעוץ המשפטי של הוועדה, יבחן את העניין, ובאותה ישיבה נדון בנושא.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לכם, כי אני באמת מסכים - - -

<תמר פינקוס: אני מבקשת אבל להגיד משהו.

אבישי ברוורמן: רק רגע, אתן לך.

אבישי ברוורמן: אבל עורכת-דין פינקוס, את חייבת גם ללמוד להקשיב, כי באמת פתחנו עולם חדש פה.

אבישי ברוורמן: עולם חדש, ההחלטה בוועדת המזון והדרישות, שזה עולם חדש.

אבישי ברוורמן: ולכן בעולם החדש הזה גם אולי צריך כבר להתקדם קדימה, מתקדמים קדימה בשינויים, יש תמיד הצעד הראשון.

אבישי ברוורמן: ואני חושב שהמצב כאן מאפשר התחלה שאולי תהיה גם במקומות אחרים, שבה גם משרד המשפטים יגיד זה הזמן להתחיל כיוון חדש.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<תמר פינקוס: אני רוצה להגיד שני דברים.

<תמר פינקוס: קודם כול, שמעתי את ההחלטה של אדוני שהוא לא מתכוון לסיים היום את החקיקה, ואני מבקשת קודם כול שיירשם בפרוטוקול מפי, שאף כי אנחנו רואים חשיבות מאוד רבה בהסדרת עניינם של העובדים, אנחנו רואים חשיבות רבה לסיים את זה היום ולא להחזיק - - -

אבישי ברוורמן: ברור לי לחלוטין שאתם תלכו גם לתקשורת ותגידו שברוורמן הוא נגד הצרכנים ונגד הכול, במקום שתופיעי בכל מקום ותגידי שאין אדם כמו ברוורמן שנלחם בעד הצרכנים.

אבישי ברוורמן: זה הכול, זה מה שאתם עושים.

אבישי ברוורמן: גם מנסים לשפוך לי את הדם בצורה הזאת.

אבישי ברוורמן: זאת בושה וחרפה.

<תמר פינקוס: אני רוצה להגיד לגופו של עניין - - -

<שלמה אלמגור: היא הפילה את כל האשמה עליך בעיתון.

אבישי ברוורמן: כן, כותרת ראשית.

<תמר פינקוס: ידי לא במעל בכתבה הזאת, אבל אני שמחה לקחת את האחריות עלי.

אבישי ברוורמן: לא, אבל מה שאת עושה עכשיו.

יעקב אשר: מה שעשית עכשיו.

אבישי ברוורמן: מה שאת עושה עכשיו.

<תמר פינקוס: אני רוצה אבל לומר - - -

יעקב אשר: זה רק בגלל שאתם עצלים לגמור את העניין הזה.

יעקב אשר: אתם מזלזלים בעניין הזה.

<תמר פינקוס: אבל זה לא אנחנו.

יעקב אשר: תעלי את זה כלפי מעלה, מה זה לא אנחנו?

יעקב אשר: מה זה לא אנחנו?

אבישי ברוורמן: ההערה שלך מיותרת.

<תמר פינקוס: אני רוצה אבל להגיד דבר נוסף.

אבישי ברוורמן: ההערה שלך מיותרת.

אבישי ברוורמן: ואם את רוצה להתקיף אותי, את יכולה לעשות את זה בכל עיתון.

<תמר פינקוס: אני לא רוצה להתקיף, רציתי שזה יירשם בפרוטוקול, משום שגם אני צריכה שעמדתי הציבורית תישמע בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: ברור.

<תמר פינקוס: אבל אני עדיין חוזרת, מאחר שאדוני - - -

אבישי ברוורמן: לצערי, את יושבת פה, נתתי לך את הגיבוי – לא לך, את לא מעניינת אותי – לצרכנים.

אבישי ברוורמן: מי ששכב פה על הגדר למען הצרכנים – ולקבל מכם אחרי זה דרך עיתונאים האשמה שאני מעכב את זה, שהחוק הזה זה אחד החוקים החשובים לי, שאני נלחם בכל מקום, זו בושה וחרפה.

<תמר פינקוס: אדוני כועס על מי שלא עוול בכפו.

אבישי ברוורמן: לא.

<תמר פינקוס: אבל אני עדיין מוכנה לקחת עלי את האחריות.

<תמר פינקוס: אני רוצה לסיים את המשפט ולומר: מאחר שאדוני אמר שאם יודיעו לו תוך שלושה ימים שזה נגמר, הרי שהבדיקה הזאת, אני לא יודעת אם משרד המשפטים, בניגוד לעניין של ההסכם, יוכל לסיים את זה תוך שלושה ימים, והייתי מבקשת לא לעכב בגלל הסעיף הזה את החוק.

אבישי ברוורמן: לא, גמרנו.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו לא מצביעים על הסעיף הזה, אנחנו ממשיכים הלאה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן, 22ז.

אבישי ברוורמן: הסבר, עורך-דין ימין.

<דוד ימין: סעיף 22 מדבר על האופן שבו הממונה מקבל את ההחלטה בסופו של דבר להטיל עיצום כספי אחרי שהוא קיבל ושמע את טענות המפר.

<דוד ימין: (ב)(1) קובע את עצם מסירת הדרישה לשלם עיצום כספי ואת פרק הזמן לתשלומו.

<דוד ימין: וסעיף (ג) כמובן זה סעיף שהוסף, שונה ממה שהיה בפעם הקודמת שקראנו, שזה דרישת התשלום או בהודעה יהיו נימוקים.

<תמר פינקוס: נימוקי החלטה.

<תמר פינקוס: הם גם מפורסמים אחר כך.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: הערה של עשר שניות.

<שמואל בורסי: פחות.

<שמואל בורסי: הסעיף הוא ארוך עם הרבה תת סעיפים.

<שמואל בורסי: בכל הסעיף הזה חסר, מה שאמרתי גם קודם, חייב להיות מועד למתן החלטה.

<שמואל בורסי: כי אחרת מה שקורה, תמר עמוסה מאוד ויכולים לחכות חצי שנה ושנה עד שתינתן החלטה, ובזמן הזה גם צריך לשלם את הקנסות.

<שמואל בורסי: אני מבקש לקצוב את המועד, ודרך אגב רק עכשיו ב"חוק המרפסות" החדש ראיתי שנקצב זמן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר.

<אתי בנדלר: למתן החלטה לגבי עיצום כספי?

<שמואל בורסי: לא, לא בעיצום - - -

<אתי בנדלר: אה, החקיקה שזורה בהוראות למתן החלטה, לא בעניין של עיצומים כספיים.

<שמואל בורסי: על מנת לקבוע את המסגרת של הזמנים, אפשר לקבוע טווח זמן.

<שמואל בורסי: לא ניתנה החלטה בתוך טווח הזמן, יראו את אי מתן ההחלטה כקבלת הטענות.

<שמואל בורסי: זה חייב להיות.

אבישי ברוורמן: תודה.

<שמואל בורסי: החוסר ודאות הזה הוא בעכרי - - -

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, מה את ממליצה?

<יהודה לניאדו: אפשר לעשות את גם פעם בשעה, כמו בשידורים של ה - - -

<תמר פינקוס: מי שכתב פעם בשעה לא הבין את מה שאמרו פה.

<יהודה לניאדו: את רצית כל שתי דקות, אנחנו נותנים לך שעה.

<תמר פינקוס: אנחנו לא, אבל גם לא כל שעה צריך לדווח.

<תמר פינקוס: ומי שכתב את זה בעיתון לא הבין מה היה בחוק כאן, משום - - - לא כל שעה.

<יהודה לניאדו: בינתיים מי שכותב בעיתון זה הצד השני של השולחן.

אבישי ברוורמן: לצערי, ככה זה.

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שיש כאן טענות יצירתיות שלא חשבנו עליהן מראש.

<אתי בנדלר: אבל אומר דבר כזה: למיטב ידיעתי, ואני חושבת שידיעתי היא טובה בהקשר הזה, באף חוק שמכיל עיצומים מנהליים אין מועד למתן החלטה על-ידי מי שמוסמך לתת עיצומים כספיים.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: זאת ועוד, במקרה הזה הממונה, וזה יגיע באחד הסעיפים האחרים שהיא רוצה להוסיף לאחר מכן, אמורה לפקח – על כמה?

<תמר פינקוס: 490,000 עסקים.

<אתי בנדלר: 490,000 עסקים.

<שלמה אלמגור: איך יכולים ארבעה אנשים לפקח על 490,000?

<שלמה אלמגור: זה בכלל לא הגיוני.

<שלמה אלמגור: הדעת לא סובלת את זה.

<שלמה אלמגור: באמת, ארבעה אנשים יכולים על 490,000 עסקים?

אבישי ברוורמן: ברכה, תטפלי בשלמה.

<שמואל בורסי: בגלל זה חייבים לחייב אותה במועד לתשובה.

<אתי בנדלר: עכשיו, אם אדוני יקצוב זמן לממונה לקבלת החלטה, ייצא שגם מקרים שכולי עלמא מתאים להטיל עיצום כספי ויש ראיות מספיקות לפי המשפט המנהלי להטלת עיצום כספי, כיוון שהיא לא תצליח לעמוד בקצב או במועד שאדוני יקצוב, פשוט לא יוטלו העיצומים.

<אתי בנדלר: אז השאלה היא אם בגלל אילוצי כוח אדם - - -

אבישי ברוורמן: מה המלצתך?

<אתי בנדלר: אני לא הייתי קוצבת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מצביע.

<שמואל בורסי: רגע, אבל בעניין הזה, לחילופין שהקנס, העיצום הכספי, מועד תשלומו, יידחה עד לאחר מתן ההחלטה, כי אחרת נוצר מצב - - -

<דוד ימין: אבל זה המצב.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, אתה טועה, כי אומרת לי היועצת המשפטית - - -

<אתי בנדלר: לא, אני רוצה להבין.

<אתי בנדלר: אם היא לא החליטה להטיל עיצום כספי, אז - - -

<שמואל בורסי: לא, היא החליטה.

<שמואל בורסי: אם אנחנו הולכים לסעיף קודם - - -

אבישי ברוורמן: אני לא בטוח שעורך-דין מאירי היה שוכר אותך ל"שופרסל".

<שמואל בורסי: רק שנייה, יש סעיף שאומר: סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו – קבע בעיצום הכספי להטיל עיצום כספי.

<אתי בנדלר: התקופה לתשלומו קבועה כאן בחוק.

<שמואל בורסי: רגע, אני מעלה טענות כנגד העיצום הכספי.

<שמואל בורסי: אני רוצה שכל עוד לא הוכרעו הטענות, לא אדרש לשלם את העיצום הכספי.

<אתי בנדלר: אתה לא נדרש לשלם.

<אתי בנדלר: רק כשהיא מחליטה, הממונה מחליט, להטיל עיצום כספי.

<שמואל בורסי: איפה זה כתוב?

<דוד ימין: בסעיף 22ט.

אבישי ברוורמן: זה שאתה עורך-דין מדופלם ולא קורא את הסעיפים, אתה צריך לקבל קנס.

<שמואל בורסי: קראתי.

<שמואל בורסי: לא, אני לא מתווכח, שנייה.

<דוד ימין: בסעיף 22ט(א).

<שמואל בורסי: יש לכם סתירה פנימית.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22ז לחוק העיקרי – פה אחד.

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 22ח, בבקשה.

<דוד ימין: זה סעיף שכולנו כבר מכירים, הרבה דיברנו בו, זה בנוגע לתקנות הפחתה.

<דוד ימין: אין סמכות להחליט בשליפה מהמותן למי מפחיתים ומתי, אלא נקבעות תקנות שבאות לאישור הוועדה בעניין הזה.

<שוש רבינוביץ: לפני כניסה לתוקף גם של החוק?

<תמר פינקוס: כן כן, זה מופיע בטופס החוק.

<תמר פינקוס: זה מופיע שם.

<דוד ימין: זה ידוע.

<דוד ימין: הסברתי כבר את מה שהוסבר במהירות, בשביל לחסוך זמן.

<דוד ימין: להסביר שוב?

<אתי בנדלר: לא, אני חושבת שאמרת, אני מצטערת כי פשוט הפנו את תשומת לבי לעניין אחר כרגע.

<אתי בנדלר: התקנות האלה לא רק שהן טעונות אישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אלא יש סעיף שכל הפרק הזה של עיצומים כספיים לא ייכנס לתוקפו בטרם אושרו תקנות ההפחתה.

אבישי ברוורמן: מר לניאדו, ואזמין אותך גם כן לישיבה הזאת.

<יהודה לניאדו: אשמח לקבל הפחתה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן.

<דוד ימין: להמשיך?

אבישי ברוורמן: בבקשה, אדוני, עורך-דין ימין.

<דוד ימין: אה, הצבענו?

<דוד ימין: לא הצבענו.

<דוד ימין: הייתה הצבעה?

אבישי ברוורמן: אני מצביע על 22ח, כן?

<דוד ימין: כן, אדוני.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22ח לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 22ט.

<דוד ימין: זה בדיוק הנושא שעורך-דין בורסי העלה קודם לגבי מתי נקבע הסכום.

<דוד ימין: אז הסכום נקבע רק במועד שבו נתתי הודעה על כוונת חיוב, והודעה על כוונת חיוב היא אחרי שנתתי לאדם את זה זכות הטיעון.

<דוד ימין: זאת אומרת, כל עוד לא דנתי בזכות הטיעון שלו ולא החלטתי, אז בעצם לא הוצאתי דרישה, למעט את המצב שבו הוצאתי לו הודעה על כוונת חיוב והוא לא הגיב.

<דוד ימין: אם הוא בחר לא להגיב, אז ההודעה על כוונת חיוב הופכת לעיצום כספי כי אין לי במה לדון, ואז המועד הוא המועד הספציפי הזה.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין, תודה.

<דוד ימין: זהו?

<דוד ימין: מהר מספיק זה היה?

אבישי ברוורמן: הערות?

אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי, זה נראה לך בסדר.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: כן, אני מבקשת רק בסעיף 22ט(א) אחרי המילים "והורה בית המשפט" להוסיף "או הממונה".

<תמר פינקוס: נכון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו 22ט מצביעים.

<דוד ימין: לא, יש את (ב).

אבישי ברוורמן: (ב) עכשיו.

אבישי ברוורמן: סכומי העיצום - - -

<דוד ימין: (ב) סכומי העיצום הכספי כאמור בסעיף 22ג יעודכנו ב-1 בינואר בכל שנה (בסעיף קטן זה – יום העדכון), בהתאם לשיעור שינוי המדד הידוע ביום העדכון לעומת המדד שהיה ידוע ביום העדכון בשנה שקדמה לו; הסכום האמור יעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של 10 שקלים חדשים; לעניין זה, "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<דוד ימין: (ג) הממונה יפרסם ברשומות הודעה על סכומי העיצום הכספי המעודכנים לפי סעיף קטן (ב).

<דוד ימין: כאמור, זה סעיף טכני שמדבר על האופן שבו מעדכנים את סכום העיצום הכספי ואופן פרסומו.

יעקב אשר: לפי השקט שיש פה, הכול בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם ככה, מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22ט לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 22י.

יעקב אשר: יאללה, תתחיל להאיץ.

<דוד ימין: סעיף זה מתעסק בשני סוגים של הפרות – הפרה נמשכת והפרה חוזרת.

<דוד ימין: הפרה נמשכת שבעצם לא הופסקה אף פעם, ואז ניתן להטיל המשך של העיצום הכספי בגובה של 1 חלקי 50 מגובה העיצום הכספי לגבי כל יום שבו ההפרה נמשכת.

<דוד ימין: הבן-אדם עומד וממשיך בהפרה, לא חדל ממנה.

<דוד ימין: סעיף (ב) מדבר על הפרה חוזרת.

<דוד ימין: הפרה חוזרת זה לגבי הפרות שונות שהן לא נמשכות אלא הן חוזרות בסיטואציות שונות לגבי אנשים שונים.

<דוד ימין: בהפרה חוזרת אני יכול להטיל סכום שהוא פי אחד וחצי מהסכום המקורי.

<דוד ימין: זה ירד, בפעם הקודמת זה היה שניים.

<דוד ימין: זאת אומרת, בדיון זה היה שניים ולאחר דיון הורדנו את זה לאחד וחצי.

<דוד ימין: ובנוסף, עוד שינוי מהפעם הקודמת שזה עלה לעכשיו זו העובדה שהתקופה שנקבעה להפרה חוזרת נקבעה לשנתיים לכלל ההפרות, למעט ההפרה שתמיד מדאיגה פה את כולם, שזה הסימון והצגת מחירים, שתקופה חוזרת תיחשב תשעה חודשים, בעצם קיצרו את זה.

<דוד ימין: ברגע שעברה תקופה של תשעה חודשים מהפרה להפרה זה כבר לא ייקרא חוזרת ואחזור למצב הבסיסי.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין, תודה לך.

אבישי ברוורמן: עורך-דין מאירי ועורכת-דין רבינוביץ, בבקשה.

<שמואל בורסי: ובורסי.

<ערן מאירי: אדוני, כאן אנחנו נכנסים שוב לבעיית הרשתות, ובמיוחד בתחום הקמעונאות, שברור לגמרי שאם היום הייתה טעות מחשב ובעוד יומיים תהיה טעות מחשב בסניף אחר, אנחנו מיד נכנסים פה להפרות החוזרות.

<ערן מאירי: וזה ברור לגמרי שזה מה שיקרה פה.

<תמר פינקוס: אתם גם תיכנסו להפרות של חוק המזון.

<תמר פינקוס: שם הבעיה שלכם יותר גדולה.

<שמואל בורסי: לא על זה מדברים עכשיו.

<יהודה לניאדו: עשו לך הנחה, רק שלושה חודשים, מאירי.

<ערן מאירי: שמע, זו בעיה פרקטית ואתם יודעים את זה.

אבישי ברוורמן: לא מאירי, המנכ"ל ייכנס.

<יהודה לניאדו: המנכ"ל הקודם כבר בפנים.

אבישי ברוורמן: תפסיק.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

אבישי ברוורמן: לא בגלל הלחיצה על - - -

<ערן מאירי: לכן אני אומר.

<ערן מאירי: אני חושב שמישהו פה צריך לתת את הדעת לסוג הזה של העבירות, ושזה לא ייכנס להפרות חוזרות.

<שמואל בורסי: זה לא מתאים בכלל לתיקונים פה.

<דוד ימין: יש דאגה מטורפת, לדעתנו לפחות, עם המחירים.

<יהודה לניאדו: גם לדעתנו היא מטורפת.

<דוד ימין: שנייה.

<דוד ימין: הדאגה, לא העניין.

<שמואל בורסי: היא אמיתית.

<דוד ימין: שנייה, תנו לי לדבר.

<דוד ימין: תראו, יש כבישים שאסור לנסוע בהם 90 קמ"ש.

<שמואל בורסי: לא דומה.

אבישי ברוורמן: רגע, בורסי.

<דוד ימין: שנייה, תן לי לדבר.

<דוד ימין: המשטרה אף פעם לא הטילה קנס על אף אחד כי הוא נסע - - -

<קריאה: אבל גם - - -

<דוד ימין: תנו לי לדבר.

<דוד ימין: אחרי זה תגידו שאני מדבר שטויות, אבל תנו לי לדבר.

<דוד ימין: המשטרה אף פעם לא הטילה קנס על מישהו שנסע 92, 93, 94, 95, 96.

<דוד ימין: זה לא כתוב בשום מקום.

<דוד ימין: הסיבה שזה לא כתוב בשום מקום, כי אם זה יהיה כתוב וזה יצטרך להגיע לפה, אז ברגע שזה יגיע ל-96 ויהיה 97 שוב פעם ייעלם שיקול הדעת.

<דוד ימין: המחשבה שלנו והיא המחשבה האמיתית שלנו, זה הפחד שאם זה יהיה רשום ונצטרך כל פעם להגיע לוועדת הכלכלה בעניין הזה, ייווצר מצב שמי שייפגע בעיקר זה אתם.

<דוד ימין: אנחנו נבנה, לא סתם, נוהל מאוד ברור למתי זה ייחשב הפרה ולמתי זה לא ייחשב הפרה.

<תמר פינקוס: פעם 3,000 אנחנו מדברים על זה.

<דוד ימין: ובסדר, אם יש לך סופר של 10,000 מוצרים ומצאנו בו מוצר אחד, שמן זית.

<שמואל בורסי: לא אחד, עשרה.

<תמר פינקוס: עשרה – אנחנו נבדוק, נכתוב נוהל.

<דוד ימין: נעשה ניתוח מסודר.

<תמר פינקוס: אני אומרת את בפעם ה-100,000, ואני אומרת את זה מהיום הראשון.

אבישי ברוורמן: והנהלים יהיו פה, בסדר.

<תמר פינקוס: אבל אני רוצה להוסיף עוד נקודה אחת.

<תמר פינקוס: אני מבינה את הדאגה של העוסקים, אני מבינה את האמירה: טעות אנוש, טעות אנוש.

<תמר פינקוס: אנחנו לא יכולים לשכוח שמהצד השני עומד צרכן, וטעות האנוש הזאת עולה לצרכן כסף.

<יהודה לניאדו: לא תמיד.

<יהודה לניאדו: לפעמים הטעויות כלפי מטה.

<תמר פינקוס: הוא משלם או יותר או שממציאים לו מחיר.

<יהודה לניאדו: הטעויות הן לשני הצדדים.

<תמר פינקוס: ולכן האיזון של זה יימצא בנהלים.

יעקב אשר: הוא הסביר את זה כל כך טוב, שכל ההסבר שלך רק מקלקל, בסדר?

יעקב אשר: לפחות לי.

יעקב אשר: בגלל שטעות אנוש יכולה להיות גם לפקיד ממשלתי והרבה אנשים אחר כך אוכלים אותה בגלל זה.

<תמר פינקוס: נכון.

<תמר פינקוס: רע מאוד.

יעקב אשר: במקום לנסות להסביר את זה – הוא הסביר את זה מאוד יפה.

יעקב אשר: הוא שכנע אותי גם כן.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין הסביר את זה הרבה יותר יפה בלי התקפה, בלי אגרסיה.

<שמואל בורסי: אבל זאת הבעיה, שלא הוא מחליט.

<שמואל בורסי: אם הוא היה מחליט, אני שקט.

<תמר פינקוס: יש נוהל.

<דוד ימין: קודם כול, אני מודה על המחמאה, אבל מורתי ורבתי פחות או יותר מהיום הראשון שנהייתי עורך-דין זאת גברת תמר פינקוס.

יעקב אשר: יש מושג שתלמיד עולה על רבו.

<אניטה יצחק: נוהל התפיסה של הרשות - - -

אבישי ברוורמן: רבותי.

אבישי ברוורמן: רק סליחה, עורכת-דין רבינוביץ, אולי זה ייתר.

אבישי ברוורמן: הלא אני בדרך כלל פה משחרר את הממונָה או שאת הממונֶה, אני לא אוהב עודף שימוש בכנסת.

אבישי ברוורמן: אבל אני חושב שמכיוון גם שאנחנו הלכנו בצורה מאוד ברורה לגבי הנושא של סימון מחירים כדבר חשוב מאוד, אני חושב שבנושא הזה הייתי רוצה בקרה של ועדת הכלכלה בנושא הסימון.

<אביטל בגין: באיזה מובן?

<אתי בנדלר: רק לעניין מה ייחשב להפרה חוזרת.

אבישי ברוורמן: מה ייחשב להפרה חוזרת בנושא של סימון מחירים.

אבישי ברוורמן: ואז אני חושב, מר לניאדו, יישן יותר בשקט.

<אביטל בגין: אם אפשר, אני לא מבינה מה המשמעות, בקרה של הכנסת על מה.

<אתי בנדלר: על נוהל שהממונה תקבע מה ייחשב להפרה חוזרת, ככל שמדובר בסימון מחירים.

אבישי ברוורמן: שזה לא יהיה, חס וחלילה, על שטויות.

<אתי בנדלר: האם למשל מספר מוצרים שנתפסו באירוע אחד או מספר מוצרים שנתפסו או מוצרים בודדים אבל במספר סניפים שונים בהפרשי זמן קצרים.

<אתי בנדלר: כל הנושאים האלה.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי היא שהצרכן הוא מספר אחד.

אבישי ברוורמן: אבל אני לא רוצה שבגלל טעויות אנוש, אם יהיה פתאום מישהו – הלא בסופו של דבר כולנו קראנו את הספרות, מי שקרא על קפקא ועל גוגול ואפרים קישון.

אבישי ברוורמן: לעיתים, ואני לא מדבר על גברת פינקוס, יכול לבוא מישהו שפתאום בנושא הזה יכול להתעמר, עבד כי ימלוך, ולהתחיל להכניס לאנשים.

אבישי ברוורמן: ולכן רק בדבר הזה הייתי רוצה עין של הכנסת, רק בנושא הסימון, כי שמנו פה את הרגל לגבי עולם חדש ואני רוצה שהעולם הזה באמת יביא להורדת מחירים בשקיפות.

אבישי ברוורמן: ולכן התייעצות עם עורכת-דין בנדלר אך ורק בנושא הזה של הפרה חוזרת, הייתי רוצה עוד זוג משקפיים.

<אתי בנדלר: אגיד לכם מה מטריד אותי בכל זאת, ואני מכירה מספיק שנים כבר את עורכת-דין פינקוס, ואין לי בכלל ספק שהנהלים שלה יהיו מאוזנים וראויים.

<אתי בנדלר: אבל נשלח אלי העתק מכתב אישום שהוגש על-ידי נציגת היועץ המשפטי לממשלה ממשרד הכלכלה בשנת 2009, זאת אומרת זה כבר די הרבה שנים, נגד רשת "הריבוע הכחול" ו"מגה" על, אני אקרא לכם - - -

<שמואל בורסי: כשתמר הייתה התובעת הראשית.

<אתי בנדלר: זה לא משנה כרגע בכלל מי היה התובע הראשי, אבל אתן לכם דוגמאות:

<אתי בנדלר: ביום כך וכך או בסמוך לכך מכרו הנאשמים בחנותם – ואני שוב לא אפרט באיזה חנות – במקום זה וזה באמצעות עובד לגברת זו וזו, שהינה מבקרת מוסמכת במשרד התעשייה והמסחר, סל של כ-34 מצרכים, ונמצא כי המצרכים הרשומים מטה נמכרו בהפרשי מחירים לרעת הצרכן, ואז פירוט: מרכך טיפול שיער במחיר של 29.29 ש"ח במקום 16.99 הרשום.

<אתי בנדלר: דהיינו מדובר בהפרש גדול, אבל על מוצר אחד מתוך סל של 34 מוצרים, וייתכן שיש עוד דוגמאות.

<שמואל בורסי: ויכול להיות הפוך.

<תמר פינקוס: אני רוצה להשיב על זה.

<תמר פינקוס: אבקש להשיב על זה.

<תמר פינקוס: זה הבדל תהומי בין אי הצגת מחיר לבין עבירה שמיוחסת קרוב לוודאי כאן, בלי שאני מסתכלת, שזה - -

<אתי בנדלר: הפרש מדף-קופה.

<תמר פינקוס: - - הפרש מדף-קופה.

<תמר פינקוס: משום שאני מוכרחה להגיד שרק כשהתחלתי להיות תובעת ראשית, התיק הראשון שדנתי בו היה של "אופיס דיפו", שהגישו בקשה לעיכוב הליכים, היה שם סל קניות של 20 מוצרים נדמה לי, ושני מוצרים או שלושה מוצרים היו בהפרש מדף-קופה והוגשה בקשה לעיכוב הליכים.

<תמר פינקוס: ואמר היועץ המשפטי: כיוון שזה לא היה במסגרת של ביקורות – הבקשה, דרך אגב, נדחתה, והגיעה לבית-משפט והם הורשעו – זה לא היה במסגרת של ביקורות, אבל כשאדם קונה סל קניות, סל קניות שלו הוא 100%, ו-20% מתוך סל הקניות שלו או 10% או 50% מתוך סל הקניות שלו זה אישי, זה הבדל מדף-קופה.

<תמר פינקוס: חסד עשו כאן שזה היה הבדל מדף-קופה ולא הטעיה.

<שמואל בורסי: למה את חושבת שזו הטעיה?

<תמר פינקוס: אני מניחה שיכול להיות שזה היה הבדל מדף-קופה משום שאולי אחרי ריב או התערבות החזירו את הכסף בקופה.

יעקב אשר: אני שואל: יש מקרים - - -

<שמואל בורסי: - - -

יעקב אשר: סליחה, אין לך רשות דיבור.

<תמר פינקוס: אני רוצה רק להסביר.

יעקב אשר: אני שואל שאלה, גברתי.

<תמר פינקוס: בנוהל יתייחסו גם - - -

יעקב אשר: אפשר לשאול שאלה?

יעקב אשר: לא אני, לא בכבודי כחבר כנסת, לפחות כיושב-ראש הוועדה כרגע.

<תמר פינקוס: רציתי לסיים את המשפט.

יעקב אשר: אתן לך לסיים.

יעקב אשר: אני שואל שאלה.

יעקב אשר: האם יכול לקרות מצב שבו במדבקה יהיה לא 16 הפרש כלפי מעלה אלא כלפי - - -

<יהודה לניאדו: לא, זה לא יכול להיות.

<יהודה לניאדו: מה פתאום, לא היה אף פעם דבר כזה.

<תמר פינקוס: אני רוצה לומר: יכול להיות שבקופה יהיה פחות ועל המדבקה יהיה יותר.

<תמר פינקוס: מבחינת לשון החוק גם זאת הטעיה, אבל אין לנו על זה תלונות ולכן זה לא מגיע לכלל חקירה או לכלל קנס.

<יהודה לניאדו: אם לא היו תלונות, כנראה שלא היה דבר כזה בחיים.

<תמר פינקוס: דרך אגב, אני רוצה להסביר שוב: לעולם – לעולם – לא היה מוגש אז ולא מוגש היום כתב אישום בגין העבירה הזאת בלבד.

<תמר פינקוס: זה כתב אישום עם שמונה או תשעה או עשרה אישומים חמורים יותר וחמורים פחות.

<תמר פינקוס: משזה יצטרף באותה רשת, זה נכנס לכתב אישום.

<תמר פינקוס: והנוהל יפרט בדיוק גם את המקרים, מתי זאת תהיה הפרה כזאת ומתי אחרת.

<תמר פינקוס: וצריך להבדיל בין ביקורת, אם היו מוצאים מוצר אחד, לבין סל קניות, לגבי הצרכן הנזק הוא של 20% או 30% מתוך סל הקנית שלו.

<תמר פינקוס: זה המון המון כסף.

יעקב אשר: זה ברור.

יעקב אשר: נכון.

<תמר פינקוס: זה המון כסף.

<לאה ורון: ישנן בהחלט רשתות וחנויות, שכשמגיע צרכן ויש פערים בין מדף-קופה או יש טעות, הם מתנצלים בפני הצרכן, הם באותו רגע מתקנים את הטעות.

<תמר פינקוס: לא ננקט כלום אז.

<שמואל בורסי: אני רוצה לומר מהפרקטיקה: יש תדרוך והנחיות מפורשות לקופאיות, אם יש הפרש מחירים, תמיד לפי המחיר הנמוך.

<רונן רגב כביר: אז לא יהיו הפרות.

<רונן רגב כביר: אדוני היושב-ראש, אם אפשר להתייחס בבקשה.

<יהודה לניאדו: לא, סליחה, הפרה היא ברגע שיש הפרש, לא קשור.

<יהודה לניאדו: החזרת, לא החזרת.

אבישי ברוורמן: מה קרה?

יעקב אשר: דמוקרטיה.

יעקב אשר: אני ממפלגה יותר דמוקרטית משלך.

אבישי ברוורמן: רבותי, נכנס אדר מרבין בשמחה, ואנחנו מתקדמים.

<רונן רגב כביר: אפשר?

<רונן רגב כביר: אני מבקש - - -

<אביטל בגין: משרד המשפטים עוד לא הגיב לבקשה.

אבישי ברוורמן: מה, עורכת-דין בגין?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין ואחרי זה מר רגב כבירי.

אבישי ברוורמן: כן.

<אביטל בגין: יש פה איזושהי הפרה שיש איתה קושי, אבל זה לייצר מנגנון ביקורת לא נכון באופן שמתערב בגבול בין עבודת הממשלה ובין עבודת הכנסת.

<אביטל בגין: יש כל מיני אפשרויות לביקורת על עבודת הממשלה.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: אגיד לך מה שאני רוצה, כי את יודעת, כשלוקחים עורכי-דין, הם תמיד יכולים למצוא פתרון.

אבישי ברוורמן: מצאתי את זה בניסיון חיי, כשהובלתי פרויקטים או כשהייתי נשיא אוניברסיטה.

אבישי ברוורמן: כל פעם עורכי-דין יכולים לתפור לך פתרון.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי היא רק אחת.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני, ב-common sense הלא משפטי שלי, אמרנו: באנו לחוק חדש בחוק המזון.

אבישי ברוורמן: קורים דברים עכשיו שהם עולם חדש.

אבישי ברוורמן: לא כל בני האדם, כמו שאת יודעת, כבר חזרנו על זה מפעם לפעם, ציבור זה צדיקים, בינוניים ורשעים.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה יש רק צדיקים.

אבישי ברוורמן: אבל יכול להיות לפתע שיבואו או בינוני או רשע.

אבישי ברוורמן: כל מה שאני רוצה, שבאיזושהי צורה לא יהיה שימוש לרעה, אלא להיפך.

אבישי ברוורמן: אני רוצה את גישתו של עורך-דין ימין אבל עם עין נוספת כדי למנוע את הרשעים, שמי שנוסע 95 ק"מ במובן הזה שבטעות, אצל מאירי אפילו שלא עושה טעות בכלל, בטעות לחץ על כמה כפתורים, עשה טעות, אז אנחנו לא ניקח אותו לקלבוש.

<אביטל בגין: הדבר לא נעשה במחשכים.

<אביטל בגין: וכמו שהגשת כתב אישום יכולה להיות בעבירת התקיפה מהפעולה הזאת שנחשבת תקיפה ועד תקיפה שנותנת מכה, תמיד לרשות יש טווח של שיקול דעת.

<שמואל בורסי: לא, זה לא דומה.

<אביטל בגין: באופן גלוי העיצומים וההפרות מפורסמים, אפשר לבקר את זה, יש מבקר המדינה, יש בית-המשפט שבוחן את הסבירות, יש הצעות לסדר בכנסת שאני מגיעה אליהן, שבהן הכנסת חושבת שמשהו נעשה לא ראוי ונעשה דיון וליבון.

<אביטל בגין: הנחיות אכיפה שיהיו באישור הכנסת זו תערובת לא נכונה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין, אגיד לך, אני לא רוצה אישור.

אבישי ברוורמן: אני שונא את עודף הבירוקרטיה, אני לא אוהב את עודף החקיקה בכנסת.

אבישי ברוורמן: אני בעד נבוט גדול בדרך כלל, והיתר לפשט תהליכים.

אבישי ברוורמן: אבל פה נראה לי שכל מה שרוצים זה גם לא אישור אלא עין נוספת.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מבקש איזה עין שאנחנו נדע שאם לפתע יבוא פרעה שלא ידע את יוסף, במקום עורכת-דין פינקוס ועורך-דין ימין.

אבישי ברוורמן: ולפעמים אתה רואה שמישהו עושה שימוש לרעה בנושא הזה.

<שמואל בורסי: או פינקוס בעצמה.

אבישי ברוורמן: אדוני, אני לא מדבר לגופו של אדם.

אבישי ברוורמן: זה היה מיותר.

אבישי ברוורמן: ההערה מיותרת ותתנצל.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, מיותרת ההערה שלך.

אבישי ברוורמן: ולכן הייתי רוצה שיעלה אור אדום, שהכנסת הזאת תחליט נגיד: במקרה הזה אנחנו רואים שמשהו פה לא בסדר.

<אתי בנדלר: לעורכת-דין דוידוביץ יש פתרון מצוין.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: חוכמת השולחן.

אבישי ברוורמן: יומיים עשינו את חוכמת השולחן.

<אתי בנדלר: הרבה יותר טוב מהפתרון שלי.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: פתרון שעשינו, גם בחוק המזון הוא עבד.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: דיווח בתום שנה מיום כניסתו של החוק.

אבישי ברוורמן: רגע, עורכת-דין דוידוביץ, אנחנו לא שומעים אותך לפרוטוקול.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: שנה מיום כניסתו לתוקף של החוק, של הצעת החוק, הרשות תדווח על אופן יישום הסעיף הזה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה פתרון דיווח.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: ואם חס וחלילה יקרה פה איזה דבר, תאמין לי, אנחנו נעשה פה - - -

<שמואל בורסי: אבל זה יותר אקדמי.

<שמואל בורסי: הפיקוח הוא אקדמי.

<יהודה לניאדו: מה זה?

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה לא אקדמי, זה מקובל בהרבה חקיקה.

<שמואל בורסי: זה בלי שיניים.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה ועוד איך עם שיניים, כי מגיעים לוועדה ומדווחים.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: ואם זה לא נראה למי מחברי הוועדה - - -

<שמואל בורסי: זה בלי שיניים.

<שמואל בורסי: אין לזה שום משמעות.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה מקובל בחקיקה בהרבה תחומים.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: אל תגיד אין שיניים, אתה קצת מזלזל.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, אני לא יודע באיזה בית-משפט אתה חי.

אבישי ברוורמן: אם היית עובד ב"שופרסל" כבר היו מפטרים אותך מזמן.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך את זה.

<שמואל בורסי: בשביל זה אני לא עובד שם.

אבישי ברוורמן: אני רואה.

אבישי ברוורמן: כנראה אצלך, בחברה שאתה עובד, אתה יכול לדבר מתי שאתה רוצה, לעשות מה שאתה רוצה, אתה בעל-הבית בטח.

אבישי ברוורמן: אבל אתה כבר דיברת, שמענו אותך.

אבישי ברוורמן: עכשיו עורכת-דין בנדלר.

<שמואל בורסי: לא, אבל אנחנו בורחים בעצם מהסעיף האמיתי.

אבישי ברוורמן: שמענו.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא בורח, מחפשים פתרון.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין רבינוביץ, איזה הצעה יש לך?

<רונן רגב כביר: אדוני, אשמח גם להתייחס לנושא.

<שוש רבינוביץ: אני רוצה להסב את תשומת ליבה של הוועדה, שההפניה לסעיפים קטנים 22ג(א)(28) או (29), ששם ההפרה החוזרת נחשבת תוך שישה חודשים - - -

<דוד ימין: תשעה.

<שוש רבינוביץ: כן, סליחה.

<שוש רבינוביץ: יש לפי דעתי טעות, כי זה צריך להיות (29) ו-(30).

<שוש רבינוביץ: כי אנחנו מדברים על פער מחיר מדף-קופה, וזה בסעיף (3), ואנחנו גם רואים את זה, אני יכולה להפנות לפרוטוקול מה-10 ביולי 2012 עמוד 19.

<שוש רבינוביץ: שם זה כתוב שזה הסעיפים האלה.

<שוש רבינוביץ: בזמנו דיברתי עם חנה וינשטוק על העניין, היא הסכימה אתי, פשוט - - -

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<אתי בנדלר: נבדוק את זה מיד.

אבישי ברוורמן: רבותי, עורכת-דין רבינוביץ מדברת לעניין ובקצרה, ודי לחכימא ברמיזא.

אבישי ברוורמן: ובדרך כלל ההצעות שלה, אנחנו מקבלים אותן.

אבישי ברוורמן: בודקים את זה.

<אתי בנדלר: אני לא בטוחה, גברת רבינוביץ.

<אתי בנדלר: פסקה (28) מפנה לסעיף 17 לחוק הגנת הצרכן, שמדבר על סימון טובין.

<שוש רבינוביץ: נכון.

<אתי בנדלר: ופסקה (29) זה סימון המחיר הכולל.

<שוש רבינוביץ: וסעיף (30) זה - - -

<אתי בנדלר: לא, (30) זה משהו הרבה יותר חמור.

<אתי בנדלר: (30) זה באמת הפרש מדף-קופה.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שעל זה דובר.

<אתי בנדלר: אולי כן, אבל לזה אנחנו צריכים לקבל את הסכמת הממונה.

<שלמה אלמגור: אבל יש כבר בחוק על מדף-קופה.

<שלמה אלמגור: מאות אלפי שקלים - - -

<שוש רבינוביץ: וגם אני מבקשת לבדוק את הפרוטוקול איפה שזה נאמר.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אתי בנדלר: צריך לבדוק את זה באמת.

אבישי ברוורמן: מר רגב כביר, כן.

<רונן רגב כביר: קודם כול, אנחנו בהחלט חושבים שההצעה של עורכת-דין דוידוביץ היא הצעה ראויה.

<רונן רגב כביר: בכלל פיקוח על אופן היישום של חוקים הוא דבר מאוד מאוד מבורך במדינת ישראל ולא צריך להוסיף הרבה.

<רונן רגב כביר: אבל בנקודה הזאת אני חושב שיש איזשהו פספוס.

<רונן רגב כביר: השאלה כאן היא לא שאלה של טעות אנוש.

<רונן רגב כביר: טעות אנוש צריכה להיות מטופלת באמצעות האופן שבו מגדירים את רגישות האכיפה לעניין ההפרה הזאת, פרקטיקה שמקובלת באלף ואחד מקומות, גם בתחום התקשורת קובעים יציבות כשצריך אבל מידת הרגישות ליציבות של רשתות התקשורת, ובאלף ואחד תחומים אחרים.

<רונן רגב כביר: כאן מדובר על עד כמה רשת שיווק, לצורך העניין, משקיעה בבקרה העצמית שלה לציות.

<רונן רגב כביר: על זה אנחנו מדברים.

<רונן רגב כביר: והמטרה במקרה הזה היא לדאוג שיהיה לה את התמריץ הכלכלי להשקיע ולציית.

<רונן רגב כביר: ואם יש חריגות פה ושם אז החריגות האלה יוגדרו שלא כהפרה.

אבישי ברוורמן: רונן, הלא זה בדיוק, אנחנו בדעתך.

<רונן רגב כביר: אוקיי.

אבישי ברוורמן: רוב הדברים האלה, אם באמת יש ניהול כושל - - -

<רונן רגב כביר: נכון, ואפשר לבוא ולהציג את אופן היישום בעוד שנה.

אבישי ברוורמן: אבל רק אמרנו דבר אחד, הוספנו פה עוד דבר אחד, בגלל זה גם נושא הבקרה, ואתן לאתי שתנסח אותה, כי כמו שאמרתי: לפעמים יש באמת טעויות אנוש שהן לא כל כך משמעותיות.

<רונן רגב כביר: נכון.

אבישי ברוורמן: אבל אם יש מישהו שלא משתמש בחוכמת הלב וברגישות, ומשתמש בה שלא לפי החוכמה - -

יעקב אשר: לא, או שאפילו מזלזל בזה.

אבישי ברוורמן: - - אנחנו רוצים עין כזאת שתגיד: זה לא בסדר, ואנחנו נדאג לשים אותו במקומו.

<רונן רגב כביר: בהחלט תפקידה של הכנסת לבקר את האופן שבו מתפקדת הממשלה.

<יהודה לניאדו: איפה זה בא לידי ביטוי?

<יהודה לניאדו: לא הבנתי.

<אביטל בגין: אולי שנדע איפה אנחנו עומדים מבחינת - - -

אבישי ברוורמן: אני רואה שאתי מנסחת משהו.

אבישי ברוורמן: אתי.

<אתי בנדלר: לא, אני בודקת עדיין את הערתה של עורכת-דין רבינוביץ.

<אביטל בגין: הכוונה היא להכניס סעיף של חובת דיווח?

אבישי ברוורמן: בוא נגמור רגע - - -

<אתי בנדלר: אוקיי, לגבי הדיווח, אדוני.

<אתי בנדלר: מה שאני מציעה - -

אבישי ברוורמן: מה את מציעה?

אבישי ברוורמן: ועל זה נצביע.

<אתי בנדלר: - - זה להוסיף סעיף.

אבישי ברוורמן: גם לפרוטוקול נרשם.

<אתי בנדלר: הממונה ידווח לוועדת הכלכלה על מספר העיצומים הכספיים שהוטלו, סכומם, בשל איזה הפרות וכמה מתוכם הפרות חזרות.

<אתי בנדלר: דיווח כאמור יימסר לוועדה אחת לשנה במשך חמש שנים, דיווח ראשון שנה לאחר כניסת פרק העיצומים לתוקפו.

<יהודה לניאדו: סליחה, יורידו אותי מהחבל אחרי זה בדיווח לוועדה?

<יהודה לניאדו: אני כבר אהיה תלוי.

<אתי בנדלר: מה?

<יהודה לניאדו: אני כבר אהיה על החבל תלוי.

<יהודה לניאדו: סליחה.

<רונן רגב כביר: חס ושלום, לא יהיו אצלך הפרות.

<יהודה לניאדו: ידווחו אחרי שנה שתלו אותי, ואולי יורידו אותי.

<יהודה לניאדו: לא ראיתי אף אחד שיצא חי אחרי שהורידו אותו מהחבל, גם לא סדאם חוסיין.

<שמואל בורסי: הפתרון להוציא את הנושא של המדבקות מתוך החוק.

<שמואל בורסי: זה מה שצריך לעשות.

אבישי ברוורמן: טוב, גמרנו.

<זהבית שחף: סליחה, אדוני, אפשר?

אבישי ברוורמן: סיימתי.

<זהבית שחף: אדוני, מילה.

<אתי בנדלר: הדיווח מדי שנה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאחרי חמש שנים הוועדה כבר תקבל תמונה טובה.

<זהבית שחף: אדוני, אפשר שתי מילים בבקשה?

אבישי ברוורמן: מי גברתי?

<זהבית שחף: עורכת-דין זהבית שחף מ"מגה קמעונאות".

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: ויש לך להוסיף משהו שלא אמרו כולם?

<זהבית שחף: לא, יש לי רק לחדד ולהבהיר.

<זהבית שחף: אנחנו בסופרים שלנו כמו בסופרים אחרים של עוסקים נוספים מוכרים עשרות אלפי מוצרים.

<זהבית שחף: אם תכפיל את זה במספר הסניפים שלנו זה בלי סוף.

אבישי ברוורמן: את חושבת שמאירי לא אמר בדיוק אותו משפט?

<זהבית שחף: הוא אמר, אני רוצה - - -

אבישי ברוורמן: אז את רוצה לחזור.

אבישי ברוורמן: אז תגידי: אמר מאירי, נכון גם לגבינו.

<זהבית שחף: לא, אני רוצה לחדד.

<זהבית שחף: אני רוצה לומר עוד משהו.

<זהבית שחף: החוק דאג להגן על הצרכן, במיוחד בהפרש של מחיר מדף-קופה, ובמקרה שההפרה הזאת לא מתוקנת באופן מיידי יש אפשרות להגיש תביעה לפיצוי לדוגמה, וצרכנים משתמשים בזה, זה כלי מאוד מאוד שימושי לצרכנים.

<זהבית שחף: ולכן זה לא נכון שהצרכן עומד מסכן מול העוסק ואין לו שום דרך להתמודד.

<זהבית שחף: וכמו שאמר עורך-דין בורסי, יש הנחיות, יש טעויות אנוש, לפעמים הצרכן גם מרוויח מהטעויות האלה.

<זהבית שחף: ולכן אנחנו חושבים שזה לא מידתי כל הנושא הזה, גם לא תשעה חודשים וגם לא להסתכל על רשת באופן מלא.

<זהבית שחף: אם יש לי סניף בקרית-שמונה וסניף באילת בהפרש של חצי שנה שיש טעות במדבקות, אז אנחנו צריכים לשלם פי אחד וחצי קנס?

<שמואל בורסי: גם הקנס עצמו הוא הון עתק.

<זהבית שחף: אז אני אומרת: על אחת כמה וכמה.

<זהבית שחף: הזמן ארוך מדי, תשעה חודשים זה המון זמן, זה באמת המון זמן, במיוחד אם מסתכלים על רשת שלמה.

<דוד ימין: לפני שמחליטים שישה או תשעה.

<דוד ימין: אני חושב שההחלטה על שישה או תשעה קשורה בטבורה באיך מגדירים את ההפרה.

<שמואל בורסי: בוא נדבר מה זה הפרה.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, אני מבקש ממך ללכת להתאוורר לחמש דקות ולחזור.

<שמואל בורסי: לא, אני בסדר, אני מקשיב.

אבישי ברוורמן: אתה יכול להתאוורר בפנים?

אבישי ברוורמן: תודה.

<דוד ימין: יש חוסר אמון קשה שאני לא מצליח להבין מאיפה הוא מגיע.

<זהבית שחף: מכתבי האישום.

<יהודה לניאדו: מהתביעות שקיבלנו.

<דוד ימין: טוב, חבר'ה, באמת, אני מכיר אתכם יותר מיום.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין, הוא מקשיב לכם כל הזמן.

אבישי ברוורמן: כן, בבקשה.

<דוד ימין: שוב פעם, אני אומר: יש איזשהו חוסר אמון קשה לאיך תיגזר ההפרה.

<דוד ימין: עכשיו, אנחנו פה אומרים: יהיו נהלים כתובים ברורים, הם יפורסמו, אתם כולכם מספיק גדולים ומספיק חזקים אם הנהלים האלה יהיו לא טובים לעתור נגדם מנהלית.

<דוד ימין: חוץ מזה, הכנסת תכיר אותם, יוכלו לקרוא אותנו תמיד לסדר.

אבישי ברוורמן: כל נקודה שמשהו קורה, ישר מגיע - - -

<שמואל בורסי: תוכלו לקרוא לסדר?

<שמואל בורסי: מה זה לקרוא לסדר?

<דוד ימין: זה להעלות הצעה לסדר-היום.

<דוד ימין: זה דבר אחד.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<דוד ימין: הצעה לסדר-היום.

<דוד ימין: בנוסף אנחנו מדווחים.

אבישי ברוורמן: יהיו לכם הרבה חברי כנסת.

אבישי ברוורמן: תוך שנייה שקורה משהו ישר תהיה הצעה לסדר-היום.

<דוד ימין: מעלים את זה כהצעה לסדר-יום.

<דוד ימין: לא חסרים כלים.

<שלמה אלמגור: רגע, דוד.

<שלמה אלמגור: יהיו כתבי אישום?

<דוד ימין: לא לא.

<שלמה אלמגור: לא יהיו כתבי אישום?

<שלמה אלמגור: מה אתה אומר?

אבישי ברוורמן: שלמה.

<דוד ימין: תראו, שוב פעם, זה יהיה משהו שיהיה כתוב.

<דוד ימין: זה יהיה משהו שיהיה כתוב וגלוי וברור, ויהיו לכם את כל הדרכים להשפיע עליו מסביב.

<דוד ימין: זה לא ייעשה במחשכים.

<דוד ימין: אתם יודעים את זה, שגם השר וגם הממשלה הם doing business.

<דוד ימין: אז טיפ טיפה תנו לנו קרדיט שאין לנו רצון, באמת, כי אנחנו שייכים גם לשר הכלכלה שדואג לכלכלה להתקדם, טיפ טיפה קרדיט שאין לנו שום כוונה לגרום לעסקים לקרוס.

<דוד ימין: והנוהל יהיה הגיוני, אני מבטיח, הוא יהיה הגיוני.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: רגע, קודם כול, בקשר להערתה של גברת רבינוביץ, שייתכן שנפלה טעות בהפניה לפסקאות.

<אתי בנדלר: אז לפי מה שבדקנו עד כה, נראה שלא נפלה טעות.

<תמר פינקוס: לא נפלה.

<שוש רבינוביץ: וגם מבחינת המהות.

<שוש רבינוביץ: אני מסכימה.

<אתי בנדלר: אוקיי, אז גברת רבינוביץ יורדת מהעניין הזה.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד.

<אתי בנדלר: לכן ההפניה היא נכונה.

<אתי בנדלר: עכשיו הוועדה צריכה להחליט אם הפרה חוזרת זה יהיה בתוך תשעה חודשים או תקופה אחרת.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שוב שבהצעת החוק המקורית דובר על שנתיים.

אבישי ברוורמן: הורדנו את זה משנתיים לתשעה חודשים.

אבישי ברוורמן: אשאיר את זה.

<אתי בנדלר: ובנוסף לכך, אם הוועדה תאשר את סעיף הדיווח.

אבישי ברוורמן: אנא, תקראי את סעיף הדיווח.

<אתי בנדלר: כמובן זה לא הנוסח הסופי.

<אתי בנדלר: הממונה ידווח לוועדת הכלכלה על מספר העיצומים הכספיים שהוטלו, סכומם, בשל איזה הפרות, וכמה מתוכם היו בשל הפרות חוזרות.

<אתי בנדלר: דיווח כאמור יימסר לוועדה אחת לשנה במשך חמש שנים.

אבישי ברוורמן: תודה.

<יהודה לניאדו: מה נחשבת הפרה?

<אתי בנדלר: זה החוק קובע.

<אתי בנדלר: זה כבר הוועדה אישרה.

<אתי בנדלר: דיווח ראשון יימסר שנה לאחר כניסת פרק העיצומים לתוקפו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22י לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

<תמר פינקוס: אחרי איזה סעיף את מוסיפה את זה, אתי?

<אתי בנדלר: אני עכשיו גם צריכה להגיד איזה מספר סעיף זה יהיה?

<תמר פינקוס: לא.

<תמר פינקוס: אנחנו פשוט רוצים לדעת איפה אנחנו, לאן אנחנו ממשיכים מפה לקרוא.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: קודם כול, הוועדה מאשרת גם את סעיף 22י כפי שהוא?

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: להצביע פעם נוספת, 22י.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: והסעיף הנוסף שיהיה - -

אבישי ברוורמן: מה שהוקרא עכשיו.

<אתי בנדלר: - - אני מניחה לקראת סוף החוק.

<תמר פינקוס: זה יהיה אחרי 22י?

<אתי בנדלר: לא, זה יהיה לקראת סוף החוק.

<אתי בנדלר: מה זה משנה עכשיו?

אבישי ברוורמן: 22יא, עורך-דין ימין.

אבישי ברוורמן: מר דני קדרון ביקש ממני שהוא רוצה לאכול צהריים עוד מעט.

אבישי ברוורמן: תתקדם.

<יהודה לניאדו: לא, הבעיה נפתרה.

<דוד ימין: סעיף טכני לחלוטין, מדבר בעד עצמו.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יא לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: 22יב.

<שלמה אלמגור: תשאל אם זה גם בתשלומים.

<שלמה אלמגור: הוא יכול בתשלומים?

<שלמה אלמגור: בן-אדם מסכן.

אבישי ברוורמן: ברכה.

<ברכה גור אריה: יוציאו אותי בגללך.

אבישי ברוורמן: ברכה.

<שלמה אלמגור: לא, אבל שיאפשרו לאנשים מסכנים בתשלומים.

<ברכה גור אריה: הם לא מסכנים.

<ברכה גור אריה: די, תעזוב אותם.

<שלמה אלמגור: יש מי שמסכן, אני מכיר הרבה.

<דוד ימין: אענה בקצרה.

<דוד ימין: הקנסות ייגבו על-ידי המרכז לגביית קנסות, וכל הנושא של פריסה ודחייה מוסדר שם.

יעקב אשר: לא, יש בזה היגיון, שיש הבדל בין חברות - - -

אבישי ברוורמן: יש הבדל בין "שופרסל", אני כבר לא מדבר על לניאדו - - -

<אתי בנדלר: המרכז לגבייה הוא זה שיגבה את העיצומים הכספיים.

<אתי בנדלר: יש להם סעיף שמסמיך אותם.

יעקב אשר: מצוין.

יעקב אשר: נחה דעתנו.

<שמואל בורסי: יש לי הצעה.

אבישי ברוורמן: הלאה, להמשיך.

אבישי ברוורמן: 22יב, בבקשה.

<שמואל בורסי: יש לי הצעה, ברשות הוועדה.

<דוד ימין: הוצבע יא?

אבישי ברוורמן: הוצבע יא, כן.

אבישי ברוורמן: אושר.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר שבנוסח הקודם של הצעת החוק הציעו להחיל את פקודת המיסים גבייה על גביית עיצומים כספיים, וזה ירד בוועדה.

אבישי ברוורמן: ירד מהפרק.

אבישי ברוורמן: 22יב, עורך-דין ימין.

<שמואל בורסי: שאלה.

אבישי ברוורמן: לא, אין לך.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: יאללה, מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יב לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<דוד ימין: סימן ב': התראה מינהלית.

<דוד ימין: סעיף 22יג מדבר על התראה מינהלית.

<דוד ימין: התראה מינהלית אמורה להיקבע בנהלים שיאושרו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

<דוד ימין: זה כתוב בסעיף 22כג שעוד לא הגענו אליו.

<דוד ימין: זאת אומרת, יהיו נהלים שייקבעו עם היועץ, ויש שמה מתי אפשר להוציא התראה מינהלית במקום עיצום כספי.

<דוד ימין: על ההתראה המינהלית, בכל מקרה, למרות שזו רק התראה, חלות כל הזכויות שחלות לעוסק על כוונה להטיל עיצום כספי, שזה כולל את הזכות לבקש לבטל אותה וכן הלאה.

אבישי ברוורמן: בסדר?

אבישי ברוורמן: אוקיי, עורכת-דין רבינוביץ.

<שוש רבינוביץ: הגישה שלנו הייתה באמת שצריכה להיות התראה מינהלית תחילה.

<שוש רבינוביץ: ההצעה הזאת לא התקבלה, לצערי.

<שוש רבינוביץ: אנחנו מדברים פה על נהלים שוב, דיברנו כבר על העניין של הנהלים וגם דיברנו הרבה עם הרשות.

<שוש רבינוביץ: לפחות לפרוטוקול חשוב לי לשמוע שההתראה המינהלית לפחות תחול על כל תיקון חדש לחוק, כל הרשימה שעכשיו מתווספת.

אבישי ברוורמן: מקובל לחלוטין.

אבישי ברוורמן: נרשם לפרוטוקול.

<תמר פינקוס: יותר מזה, אמרנו והראינו דוגמה.

<תמר פינקוס: ההתראה תחול בכל הצעת חוק חדשה, בכל מקרה שהרשות משנה את מדיניות האכיפה שלה, ובכל מקרה שבו יש מחלוקת כנה, כלומר יכולה להיות פרשנות משפטית לכאן ולכאן והחוק לא ברור.

<תמר פינקוס: שלושת אלה הם מקרים שתמיד בגינם תהיה התראה מינהלית.

<שוש רבינוביץ: אני מקווה שיהיו עוד שיקולים.

<תמר פינקוס: אמרנו את מה שאנחנו מצהירים עכשיו.

<תמר פינקוס: עוד לא כתבנו את הנהלים.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: רבותי, מקובל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יג לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: הצבעתי, פה אחד.

אבישי ברוורמן: 22 - - -

<דוד ימין: י"ד.

<דוד ימין: זה סעיף שמדבר על בקשה לביטול התראה.

<דוד ימין: הוא משכפל את הזכויות שיש לעוסק בכוונה להטיל עיצום כספי, כי פשוט ההתראה באה להחליף את הכוונה להטיל עיצום כספי.

<שלמה אלמגור: אף פעם לא ראיתי מישהו שביטל התראה.

<שלמה אלמגור: מנסים לבטל קנס.

<יהודה לניאדו: עורך-דין ימין, למה צריך לבטל התראה?

<יהודה לניאדו: מה זה נותן?

<דוד ימין: למה אני צריך לבטל התראה?

<דוד ימין: פשוט.

<תמר פינקוס: אומר למה.

<תמר פינקוס: משום שאם ההתראה לא מבוטלת, הפעם הבאה זה ישר עיצום כספי, ואם ההתראה מבוטלת עדיין עומדת לזכותך האפשרות שיכולה להיות לך התראה פעם נוספת.

<יהודה לניאדו: הבנתי.

<יהודה לניאדו: אבל לא בכל מקרה תהיה התראה לפני עיצום כספי.

<תמר פינקוס: לא, אמרתי באילו מקרים תמיד, והשאר יפורט בנהלים שיפורסמו ויעלו לאתר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<שמואל בורסי: אני מציע רק להוסיף ב-22יד(א) אחרי (2): קיום נסיבות מיוחדות אשר מצדיקות ביטול ההתראה.

<תמר פינקוס: זה יופיע הכול בנהלים.

<תמר פינקוס: זה לא בחוק.

אבישי ברוורמן: הכול יופיע בנהלים.

אבישי ברוורמן: נרשם.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מצביע על 22יד.

<שמואל בורסי: מאחר שמדובר פה באחריות, אני רוצה להסביר את מה - - -

אבישי ברוורמן: הבנו.

אבישי ברוורמן: יופיע בנהלים.

<שמואל בורסי: לא, מר לניאדו לא הבין.

<שמואל בורסי: מדובר באחריות - - -

אבישי ברוורמן: לניאדו, אתה תשכור אותו בתוך עורך-דין שלך?

<שמואל בורסי: לא רק הוא.

<שמואל בורסי: אם אגיד את רשימת הרשתות, אז אדוני יבין כמה רשתות אני מייצג.

אבישי ברוורמן: כי אתה מתיש אותם.

אבישי ברוורמן: בסוף כולם אומרים כן.

<שמואל בורסי: בכל התחומים.

אבישי ברוורמן: ברכה אומרת שאני צודק.

<שמואל בורסי: נכון.

<שמואל בורסי: זה רק לשבחנו, אתה רואה?

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, הבנו את זה.

אבישי ברוורמן: זה בנהלים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יד לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: 22טו.

<דוד ימין: שוב פעם, זה שכפול של המנגנון שקיים לי לגבי עיצום כספי, רק עכשיו זה לגבי התראה.

<אתי בנדלר: רגע, יש תיקון קטן שאני מבקשת להוסיף.

<אתי בנדלר: בסעיף 22טו(א):

<אתי בנדלר: דרישת תשלום אינה גורעת מזכותו של העוסק לטעון כאמור בסעיף 22 לעניין סכום העיצום הכספי ולעניין הימשכות ההפרה.

<דוד ימין: בוודאי.

אבישי ברוורמן: מקובל?

<אתי בנדלר: אוקיי, אז את זה צריכים להוסיף.

אבישי ברוורמן: מקובל.

<אתי בנדלר: ובסעיף קטן (ב) בסיפא: מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב כאמור רשאי לטעון את טענותיו לפני הממונה, ויחולו הוראות סעיפים – וכאן אנחנו נפרט את הסעיפים העוסקים בזכות הטיעון ובהחלטת הממונה או דרישת תשלום.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22טו לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: מאשר פה אחד.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: סימן ג': התחייבות להימנע מהפרה.

<דוד ימין: סימן ג': התחייבות להימנע מהפרה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

<דוד ימין: סעיף 22טז מדבר על חלופה נוספת במקום הטלת עיצום כספי וזו האפשרות של הממונה להציע לעוסק לחתום על התחייבות במקום הטלת עיצום כספי.

<דוד ימין: בהתחייבות הזאת הוא בעצם מתחייב שלא לחזור ולבצע את ההפרה בתקופה שבה נחשב הפרה חוזרת, קרי שנתיים או תשעה חודשים לפי מה שקבענו קודם.

<דוד ימין: בכתב ההתחייבות אפשר להכניס תנאים נוספים, כמו החזרת כסף לצרכנים או פרסום מודעות ברבים.

<דוד ימין: מה שחשוב לציין, שכל הנושא של התחייבות זה נושא וולונטרי, קרי ההתחייבות נועדה לעוסק שאומר: אופס, טעיתי, אנא לא ללכת לעיצום כספי, בואו, אני מתחייב, שאני אל"ף לא חוזר על זה, ובי"ת אני מתקן.

<יהודה לניאדו: אני מתחייב שאני לא אטעה?

<יהודה לניאדו: יש פה לוגיקה: אם טעיתי, אז זה לא ביודעין.

<יהודה לניאדו: מה אני מתחייב?

<יהודה לניאדו: סליחה, אני לא יכול להתחייב שלא אטעה.

<דוד ימין: אז שוב פעם אני - - -

<יהודה לניאדו: אני לא יודע להתחייב שלא אטעה, אדוני.

<דוד ימין: אתה רוצה שגם אענה?

<יהודה לניאדו: בבקשה.

<דוד ימין: אז שוב פעם, אנחנו חוזרים וחוזרים ואומרים: הפחד שלכם מטעות בנושא הפרש מדף-קופה והצגת מחירים יבוא לידי ביטוי בנוהל שיביא לידי ביטוי את העובדה שיש משהו שהוא טעות נסבלת ומשהו שהוא לא טעות נסבלת.

<שמואל בורסי: כל הזמן אתם מדברים על הנוהל.

<יהודה לניאדו: מה זה טעות לא נסבלת?

<דוד ימין: בשביל זה יצטרכו לשבת - - -

<יהודה לניאדו: לא, מה זו טעות לא נסבלת?

<דוד ימין: אז אני חוזר ואומר: בשביל זה יצטרכו לעשות ניתוח, ויש דוגמאות רבות מהעולם, לגבי מה זה סל - -

<יהודה לניאדו: ניתוח פתולוגי?

<דוד ימין: שנייה, - - לגבי סל של מוצרים, כמה מתוך הסל הזה זה הגיוני שיהיה טעות או לא.

<דוד ימין: ואם אגדיל, שוב פעם, זה לא צריך להיות פה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו מדברים על מה שקורה באירופה ובארצות-הברית.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<דוד ימין: אפשר להמשיך?

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<דוד ימין: אז אני סיימתי, אפשר לעבור - - -

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין צ'רטוק.

<יהודה לניאדו: אנחנו לא באירופה, אנחנו בעולם השלישי.

<אלה צ'רטוק: אני רוצה להתייחס לסעיף קטן (ג) שמנוסח בצורה מאוד רחבה.

<אלה צ'רטוק: יש פה בעצם רשימה פתוחה של מקרים.

<אלה צ'רטוק: בכלל זה מדובר פה בהחזרת כסף, בפרסום, אבל בעצם יש פה הרבה מאוד שיקול דעת ל - - -

<אביטל בגין: זה בהסכמה.

<אלה צ'רטוק: אבל עדיין.

אבישי ברוורמן: טוב.

<אלה צ'רטוק: אני חושבת שבשם הוודאות - - -

<דוד ימין: החלופה זה להטיל עיצום כספי.

<דוד ימין: אז אין בעיה, הוא יכול לא להסכים, חוזרים לבייסיק, עיצום כספי.

<אלה צ'רטוק: אבל למה לא לקבוע פה רשימה שתהיה רשימה סגורה?

<אלה צ'רטוק: אפשר לחשוב על מה תדרשו בכתב התחייבות.

<תמר פינקוס: כל מה שנדרוש נבקש בנהלים.

<דוד ימין: אנחנו שוב פעם חוזרים למצב של מה אנחנו מכניסים לחקיקה ראשית ומה לא.

<אלה צ'רטוק: זה יהיה בנהלים?

<דוד ימין: שנייה.

<דוד ימין: והמבנה של חקיקה ראשית הוא מבנה כזה שאי-אפשר לכלול כל דבר ודבר בפרטי פרטים בחקיקה הראשית.

<אלה צ'רטוק: אבל זה יהיה בנוהל?

<אביטל בגין: הנהלים האלה לפי ההצעה, והאישור היועץ המשפטי לממשלה.

<דוד ימין: אחרי הכול יש לנו אנשים.

<דוד ימין: נמשיך לעבוד מולכם ואתם תמשיכו לעבוד מולנו.

אבישי ברוורמן: סליחה, רבותי.

<אלה צ'רטוק: אז רק תכתבו שזה יהיה בהתאם לנהלים, כמו שזה כתוב בתחילת הסעיף.

<שלמה אלמגור: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לצאת.

<שלמה אלמגור: אנחנו מודים לך.

אבישי ברוורמן: תודה.

<שלמה אלמגור: היית בסדר גמור, יישר כוח גדול.

<שמואל בורסי: לאן אתם הולכים?

אבישי ברוורמן: חבר'ה, מה זה, משאירים את בורסי לבד?

<שלמה אלמגור: דוד ימין מייצג אותנו גם.

אבישי ברוורמן: רבותי, זה כל כך נעים לי, שאני מבטיח לכם, שאני לא יודע אם זה לא יפה לאיפה אלך לקנות.

אבישי ברוורמן: הלא העסק הזה ייגמר במהרה, גם לצרכנים וגם 40 העובדים ימצאו את מקומם.

אבישי ברוורמן: איפה אני אקנה את המזון לארוחה הזאת?

<תמר פינקוס: אני הולכת לפתוח חנות.

אבישי ברוורמן: האם אצל לניאדו, אצל "שופרסל", או שבכל זאת נלך גם ל"מגה".

<שמואל בורסי: יהיה לך את זה באינטרנט, תוכל להחליט.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן.

<אלה צ'רטוק: אדוני, אז אולי נכתוב שזה יופיע בנהלים?

<אביטל בגין: זה כתוב, זה פשוט מופיע בסעיף מאוחר יותר, לפי הניסוח - - -

אבישי ברוורמן: אם עורכת-דין בגין אומרת לי שזה מופיע, היא סמוכה גם עלי.

<דוד ימין: זה מופיע בסעיף כג.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מצביע.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22טז לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר טז.

אבישי ברוורמן: יז, בבקשה, עורך-דין ימין, מה קרה לך שאתה כל כך איטי היום?

<אתי בנדלר: 45 ימים, בבקשה.

<דוד ימין: 45 ימים.

אבישי ברוורמן: 45.

<דוד ימין: Sold.

<דוד ימין: זאת אומרת, זה פשוט סעיף ברירת המחדל.

<דוד ימין: הוא לא רוצה התחייבות, חוזרים לברירת המחדל – עיצום כספי.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אני רואה שאין פה בעיות.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יז לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: הלאה, 22יח.

<דוד ימין: הפרת התחייבות - - -

<שמואל בורסי: רגע רגע.

אבישי ברוורמן: הלאה הלאה.

אבישי ברוורמן: כן.

<דוד ימין: כבוד היושב-ראש אמר לי להמשיך.

<שמואל בורסי: רגע, אז אנחנו יכולים ללכת?

<לאה ורון: מר בורסי, תדבר בבקשה רק ברשות דיבור.

אבישי ברוורמן: מר בורסי, הייתה לך הערה?

אבישי ברוורמן: לא שמתי לב.

<שמואל בורסי: הייתה לי הערה.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה.

אבישי ברוורמן: בקצרה.

<שמואל בורסי: אשאיר אותה ל - - -

אבישי ברוורמן: להקשר הבא, כי אני בטוח שהיא - - -

<שמואל בורסי: אבל אבקש זמן כפול.

אבישי ברוורמן: היינו צריכים להביא אותו לדיונים האחרים – אה, מאירי?

אבישי ברוורמן: היינו יושבים פה עד 06:00 בבוקר.

<ערן מאירי: כנראה בעוד שנה היינו מגיעים.

<ערן מאירי: אבל הוא היה חוק יותר טוב.

אבישי ברוורמן: 22יח, כן.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<דוד ימין: שוב פעם, יש לנו פה סוג של תמונת מראה של הזכויות שלו בקשר לעיצום כספיים, רק שכרגע הזכויות שלו הן בקשר למצב שבו הוחלט שהוא או לא עמד בהתחייבותו ועשה הפרה שהופכת להיות הפרה נמשכת או עשה הפרה שהיא הפרה חוזרת, או לחילופין לא עמד בהתחייבות שלו כגון לפרסם את המודעות או להחזיר כסף לצרכנים.

<דוד ימין: ואז זה בעצם מחזיר אותו למעגל הזכויות הכללי, כמו המעגל של הטלת עיצום כספי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מר בורסי, רצית הערה קצרה?

<שמואל בורסי: לא.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מצביע.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22יח לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: מאשר פה אחד.

אבישי ברוורמן: 22יט.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך-דין ימין, 22יט.

<שמואל בורסי: רציתי לומר משהו כללי.

אבישי ברוורמן: תקראי קצת - - -

<דוד ימין: אקריא.

<דוד ימין: אדוני, אני מעדיף שזה יהיה אני, כי אני קורא מהר.

<שמואל בורסי: אני רוצה משהו כללי.

אבישי ברוורמן: לא לא לא, כללי אחר כך.

<דוד ימין: סליחה, אדוני, אבל הייתה הצבעה על הסעיף הזה?

<דוד ימין: סליחה שאני שואל.

<אביגל כספי: כן, אישרו.

אבישי ברוורמן: ברור.

<דוד ימין: אני חושב שאין מה להוסיף.

<דוד ימין: בעד הוספת סעיף 22יט לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: סימן ד': הוראות כלליות.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: רגע, פה אתה מוסיף.

<דוד ימין: לא, לא פה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: למה לא פה?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין דוידוביץ, אניטה, יש פה אניטה יצחק.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אניטה יצחק: כן, יש לנו איזושהי הערה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: למה לא פה?

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: אז איפה?

<שמואל בורסי: אני חושב שהדבר הכי חשוב שאמר - - - שמדובר בטעויות.

<דוד ימין: זה עדיין סימן בתוך פרק.

<קריאה: סוף הסימן זה כבר פה.

<דוד ימין: זה לא פה.

<דוד ימין: זה לא סוף החוק.

<קריאה: למה לא?

<קריאה: זה הסוף.

<דוד ימין: זה לא סוף החוק.

<דוד ימין: יש לך את סעיף 22כג.

<תמר פינקוס: זה יהיה בהוראות הכלליות.

<דוד ימין: אני עדיין בפרק ה'.

אבישי ברוורמן: המחלוקת - - -

<תמר פינקוס: זה איפה יופיע התיקון שביקשנו, שמונח אצל - - -

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו יכולים לשים אותו בהוראות כלליות?

<דוד ימין: כן כן.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה, סימן ד': הוראות כלליות, 22כ.

אבישי ברוורמן: אנא, עורך-דין ימין.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

אבישי ברוורמן: (ב).

<אתי בנדלר: הכול שינו ל-45 יום?

<דוד ימין: אתי לא פה, שינינו את זה ל-45 ימים.

<דוד ימין: אז: יוגש בתוך 45 ימים מיום שנמסרה דרישת התשלום או ההתראה המינהלית.

<דוד ימין: שוב פעם, סעיף שמדבר בעד עצמו.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: הערות של עורכת-דין כספי, עורכת-דין צ'רטוק, ויש לי הפתעה בשבילכם – הפעם, להבדיל מכל הסעיפים האחרים, גם עורך-דין בורסי רוצה לדבר.

אבישי ברוורמן: כן.

<אביגל כספי: טוב, אז רק בסעיף קטן (א) – 30 ימים יהיו לא מיום שנמסרה דרישת תשלום או התראה מינהלית אלא מיום שנמסרה דרישת תשלום או מיום שנמסרה החלטת הממונה בבקשה לביטול ההתראה המינהלית.

<דוד ימין: אוקיי.

<דוד ימין: במידה והוגשה.

אבישי ברוורמן: מקובל?

<אביגל כספי: כן.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<דוד ימין: ההיגיון ברור אבל אולי הניסוח יצטרך להיות קצת אחר.

<דוד ימין: זה בנוסח.

אבישי ברוורמן: את הניסוחים אשאיר לכם לעשות.

<דוד ימין: בסדר, ההיגיון ברור.

אבישי ברוורמן: זה מקובל.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<אביגל כספי: וגם לעניין: החליט בית-המשפט לקבל את הערעור, אז יש פה התייחסות למקרה לאחר ששולם העיצום הכספי, יוחזר העיצום הכספי.

<אביגל כספי: אנחנו רוצים גם להתייחס למקרה ששולם העיצום הכספי או על המקרה שהופחת העיצום הכספי.

<אביגל כספי: אם הופחת העיצום הכספי אז יוחזר החלק לפי העניין.

<דוד ימין: ההיגיון ברור ומוסכם, אני חושב.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין צ'רטוק, כן.

<אלה צ'רטוק: נוצר פה איזשהו מצב בהצעת החוק הזאת, שבעצם מי שמוטל עליו עיצום כספי יש לו אפשרות לערער לממונה, הממונה שוקל לגבי ההחלטה שהוא עצמו נתן והוא בסוף גם מקבל החלטה.

אבישי ברוורמן: רגע, עורכת-דין צ'רטוק מדברת, אבל אני לא חושב שיש פה הקשבה.

<דוד ימין: אם את מוכנה לחזור?

<אלה צ'רטוק: כן, בטח.

אבישי ברוורמן: כן, בבקשה, עורכת-דין צ'רטוק.

אבישי ברוורמן: אתי, את שומעת את עורכת-דין צ'רטוק?

אבישי ברוורמן: אביגל?

<אתי בנדלר: עכשיו אני מאוד קשובה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<אלה צ'רטוק: תודה.

<אלה צ'רטוק: אני אומרת שבכל הצעת החוק הזו נוצר מצב שמפר שקיבל התראה יש לו אפשרות לערער בפני הממונה, הממונה שוקל את הטיעונים אחרי שהוא כבר קיבל את ההחלטה בעבר ובעצם הוא זה שמקבל את ההחלטה בערעור.

אבישי ברוורמן: כן.

<אתי בנדלר: זה לא הערעור, זה זכות טיעון.

<אלה צ'רטוק: בזכות הטיעון.

<אתי בנדלר: זה משהו אחר.

<אלה צ'רטוק: נוצר איזשהו מצב שאתה פונה לאותו גוף שנתן כבר את ההחלטה.

<אלה צ'רטוק: וחסרה פה איזושהי אינסטנציה נוספת.

<אלה צ'רטוק: עכשיו, בכל החוקים שתוקנו לאחרונה – יש חוק ההגבלים העסקיים וחוק התקשורת, ובדומה גם יש את חוק ההגברה בדיני עבודה – בכל החוקים האלה יש אינסטנציה נוספת.

<אלה צ'רטוק: לפני שאתה שולח את העוסק לבית-המשפט בהליך שהוא ארוך והוא יקר, ואי-אפשר בשם היעילות והמהירות לפגוע בזכויות של עוסקים, אנחנו חושבים שצריך להיות פה עוד איזשהו מנגנון.

<אלה צ'רטוק: אז נכון שבחוק ההגבלים העסקיים יש איזושהי ועדה אובייקטיבית שאיתה הממונה צריך להתייעץ ובדיני עבודה יש ועדת ערר, וצריך לקבל איזושהי החלטה, אבל אי-אפשר להשאיר את זה בצורה כזאת, כשבעצם הערעור הוא רק בבית-המשפט, במיוחד שמדובר בעוסקים גדולים וקטנים ובינוניים, וכאלה שבשבילם לפנות לבית-משפט זה הרבה מאוד כסף וזמן, וזה בעייתי.

<אתי בנדלר: כן, אדוני, אני חוששת שלא ניתן לקבל את העמדה שהוצגה עכשיו.

<אתי בנדלר: אנסה לקצר בעניין הזה, ואזכיר רק שיש שני סוגים של עיצומים כספיים או שני דגמים של הטלת עיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: דגם אחד, הדגם שאנחנו קוראים לו העיצום הכספי הפשוט, וזה כשבעל תפקיד מינהלי – ממונה, מנהל, מקבל סמכות להטיל עיצומים כספיים בסכום קבוע, וערעור על החלטתם הולך לבית-משפט.

<אתי בנדלר: ויש דגם שבו העיצום הכספי אינו בסכום קבוע, אלא החוק קובע סכומי מקסימום, ואז היקף שיקול הדעת להטלת העיצום הוא הרבה יותר גדול.

<אתי בנדלר: ובדרך כלל הסכומים שם גם הם הרבה יותר גבוהים, סכומי המקסימום.

<אתי בנדלר: במקרה כזה המחוקק לא מאפשר, לא מותיר את הסמכות להטיל את העיצום הכספי בידי אדם אחד בלבד אלא או בידי ועדה, או למשל בחוק ההגבלים העסקיים בידי הממונה על ההגבלים העסקיים בהתייעצות עם הוועדה לפטורים ולמיזוגים.

<אתי בנדלר: כאן הדגם שנבחר הוא הדגם הפשוט, הדגם שקובע סכום קבוע.

אבישי ברוורמן: ולכן נחה דעתך מהניסוח.

<אתי בנדלר: חד-משמעית.

<אתי בנדלר: מה שגברתי מציעה זה איזשהו דגם חדש שלא קיים.

<אלה צ'רטוק: זה לא דגם חדש, הוא קיים בדיני עבודה, וגם שם מדובר בעיצומים קבועים.

<אתי בנדלר: רק בדיני עבודה.

<אתי בנדלר: זה דגם ייחודי שלא רלוונטי לחלוטין.

<אתי בנדלר: הסכומים שם הרבה יותר נמוכים.

אבישי ברוורמן: תודה, עורכת-דין בנדלר, אבל אני גם רוצה לשמוע את משרד המשפטים.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין.

<אביטל בגין: כשבחנו פה את ההסדר חשבנו שזה האיזון הנכון בין הצורך לייעל תהליכים ובין ההגנה שניתנת - - -

<אלה צ'רטוק: אבל אי-אפשר בשם היעילות לפגוע ב - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם ככה, מילה אחרונה של עשר שניות לעורך-דין בורסי, ואצביע.

<שמואל בורסי: זה לא עשר, יש לנו את הזמן מקודם.

אבישי ברוורמן: מר קרני, אני חושב שאתה צריך לגייס אותו להסתדרות.

<שמואל בורסי: ברשות

<שמואל בורסי: כם, אני לא מבין מדוע נדרש שהערעור יוגש לבית-משפט שלום שבו יושב נשיא בית-משפט השלום.

<שמואל בורסי: אם הנשיא יושב בחיפה, אני לא יכול להגיש את הערעור בעכו או בנהריה?

<שמואל בורסי: מה זה רלוונטי איפה הוא יושב?

<שמואל בורסי: בית-משפט שלום.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין, השאלות שלו באות אלי מעכו, מחיפה, מירוחם.

אבישי ברוורמן: מה תשובתך?

<שמואל בורסי: יש מחוז, במחוז יש מספר בתי-משפט, הנשיא לא יושב בכל אחד מבתי-המשפט.

אבישי ברוורמן: נכון, שאלה יפה.

אבישי ברוורמן: האם כבוד הנשיא או כבוד הכס הקרוב?

<שמואל בורסי: אני לא מבין מאיפה נלקח הרעיון.

<קריאה: מאילת.

<אביטל בגין: הרעיון למיטב זכרוני נלקח מההכנה שנעשית להקמת בתי-משפט מנהליים בדרגת שלום, שכרגע לא קיימת.

<אביטל בגין: וכדי לקדם את פני השינוי יש כבר הכנה בחקיקה לריכוז של הליכים מסוימים במקומות מסוימים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מצביע.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22כ לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר.

<שמואל בורסי: רגע.

אבישי ברוורמן: לא, התשובה היא לא.

<שמואל בורסי: לא, אבל - - -

אבישי ברוורמן: התשובה היא לא.

<שמואל בורסי: לא סיימתי, אבל, סליחה.

אבישי ברוורמן: לא, אדוני, אני צריך להתקדם.

אבישי ברוורמן: אני לא יכול שתעשה לי פיליבסטר פה.

<שמואל בורסי: מר ברוורמן, אבל אני מבקש, תרשה לי לסיים.

אבישי ברוורמן: עשר שניות.

<שמואל בורסי: הנושא של מה שאמרתי עכשיו הוא פשוט מקשה, כי - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי אותך, שמעתי את דעתך, שמעתי את עורכת-דין בגין, שמעתי את עורכת-דין בנדלר.

<שמואל בורסי: זה גם לא המצב הנכון היום.

<שמואל בורסי: אני רוצה להסביר.

<שמואל בורסי: גם לפי ההסבר שלה, זה לא המצב היום.

<שמואל בורסי: למה אני לא יכול להגיד בכל בית-משפט שלום?

<שמואל בורסי: למה אני צריך לרוץ לחיפה?

<תמר פינקוס: כי רוצים להקשות עליך.

אבישי ברוורמן: תקשיב, בורסי, עורכת-דין בנדלר הקשיבה.

אבישי ברוורמן: הלא כולנו, למרות אורך דבריך וסגנונם - -

<שמואל בורסי: זה קצר.

אבישי ברוורמן: - - אנחנו בדרך כלל חלק מהדברים שלך קובעים, אבל אנחנו יודעים שצריך למצוא דרכים שיש להן השפעות רוחב, משרד המשפטים.

אבישי ברוורמן: ולכן לעיתים, לעיתים נדירות, לא נוכל לקבל את המלצתך.

אבישי ברוורמן: וזהו אחד המקרים שהחלטנו לא לקבל את המלצתך.

אבישי ברוורמן: לכן אני מצביע.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד.

אבישי ברוורמן: אושר.

<לאה ורון: הצבעת כבר.

<שמואל בורסי: עורכת-דין בנדלר, אני רוצה להבין, אני צריך לרוץ - - - בנהריה?

<לאה ורון: כנראה שכן, כי זה מה שהחליטה הוועדה.

<לאה ורון: היא סיימה להצביע.

<שמואל בורסי: אבל אני מחפש את הלוגיקה.

<אתי בנדלר: אמרתי בשקט לפרופ' ברוורמן, שהלוואי והייתי יכולה לקבל את טענתך.

<אתי בנדלר: ניהלתי על זה מאבקים עיקשים עם משרד המשפטים.

<אתי בנדלר: הם רצו בהתחלה לרכז את הכול בבית-משפט אחד.

<שוש רבינוביץ: בירושלים.

<שוש רבינוביץ: כן, בדיוק.

<אתי בנדלר: בבית-משפט אחד לרכז.

<אתי בנדלר: והפשרה שנעשתה זה שלפחות זה ייעשה בבתי-משפט שבהם יושבים נשיאי בתי-משפט שלום.

<אתי בנדלר: זו הייתה הפשרה שהוועדה קיבלה ולכן - - -

<שמואל בורסי: יש בית-דין למים שיושב בחיפה, כי זה בעניין באמת של בית-דין מאוד מאוד מקצועי.

<אתי בנדלר: אבל אין טעם לפתוח את הוויכוח.

<אתי בנדלר: הוועדה החליטה.

<אתי בנדלר: אני רק אומרת לך שהוועדה החליטה אחרי שהיו בנושא הזה הרבה ויכוחים, הרבה התכתבויות, וכך סוכם בסופו של דבר.

<שמואל בורסי: זו נקודה אחת.

<שמואל בורסי: עכשיו, נקודה שנייה ביחס לאותו סעיף של הערות כלליות.

<שמואל בורסי: מה שהייתי מציע זה להוסיף בהערות הכלליות פסקה, אפשרות לבקש במקום עיצום כספי להישפט.

<שמואל בורסי: בהערות הכלליות.

<אתי בנדלר: מה זה הערות כלליות?

<אתי בנדלר: איזה סעיף?

<שמואל בורסי: אנחנו בסעיף ההערות הכלליות – הוראות כלליות.

<שמואל בורסי: סימן ד' זה הוראות כלליות, נכון?

<שמואל בורסי: סעיף 22כ.

<אתי בנדלר: אני לא מציעה.

<אתי בנדלר: כיוון שאדוני הודיע שהיום הוא לא גומר והיה סעיף אחד שבו ביקשנו את עמדת משרד המשפטים.

<אתי בנדלר: אני מציעה שגם בנושא הזה, לישיבה הבאה, תוגש לנו עמדת משרד המשפטים.

<אביטל בגין: אני יכולה להגיד כבר עכשיו שהעמדה תהיה מתנגדת.

<אביטל בגין: אבל אין לי בעיה להעביר את זה בכתב עם נימוקים.

<יהודה לניאדו: יהיה משפט, והתוצאה ידועה מראש.

<שמואל בורסי: הוא שופט, הוא שומע.

<אביטל בגין: אתה כרגע רוקנת מתוכן את הרעיון של העיצום הכספי, אם אתה נותן לבן-אדם לבחור את האופן שבו הוא ייאכף.

<שמואל בורסי: - - - שהעיצום הכספי בא להיטיב עם העסקים.

<אביטל בגין: אני לא אמרתי שהעיצום הכספי בא להיטיב עם העסקים.

אבישי ברוורמן: טוב, רבותי, אני מצביע לסעיף.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מאשר.

אבישי ברוורמן: אבל אני מבקש את הנימוקים בצורה מאוד מאוד ברורה, ונקרא לזה פרשת - - - עכו.

<שמואל בורסי: אבל אולי נצביע אחרי קבלת המכתב.

<אתי בנדלר: זה לא קשור.

אבישי ברוורמן: לא, הצבעתי.

<אתי בנדלר: זה לא קשור.

<אתי בנדלר: כיוון שהיושב-ראש לא מסיים היום את הסעיף האחרון, יועבר המכתב.

<אתי בנדלר: אם היושב-ראש יחשוב - - -

אבישי ברוורמן: אם הנימוקים לא יהיו משביעי רצון - -

<אתי בנדלר: אז הוא יבקש להוסיף עוד סעיף.

אבישי ברוורמן: - - נבקש להוסיף סעיף נוסף.

אבישי ברוורמן: ברור, מר בורסי?

אבישי ברוורמן: תודה.

<שמואל בורסי: מקובל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך-דין ימין.

<דוד ימין: ממשיכים?

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: תודה.

<תמר פינקוס: אני רוצה רגע משהו להזכיר.

<תמר פינקוס: בדיונים שהיו לנו על העיצומים במסגרת ועדת המזון, אמרתי: אני לא יודעת להתחייב על "גוגל", ואתי הכניסה לשם איזשהו סעיף של תקנות שצריכות להיות מוגשות על-ידי הרשות למדע וטכנולוגיה כדי שזה לא יגולגל, כדי שהעבירה הזאת לא תבוא לפתחה של הרשות.

<תמר פינקוס: כי אם אני מפרסמת ממש כמו שכתוב לפי החוק אבל זה לא יורד ב"גוגל", אז אני רוצה שיוכנס אותו סעיף קטן.

<יהודה לניאדו: זה טעויות.

<יהודה לניאדו: גם הרשות יכולה לטעות.

<אתי בנדלר: אצביע על מספר קטן של תיקונים שאני מבקשת.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג) בסופו אני מבקשת: ולאחר שנתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין זה.

<אתי בנדלר: דהיינו, אם את סבורה שיש לפרסם את שמו של יחיד שהוטל עליו עיצום כספי, משום שלהערכתך יש צורך להזהיר את הציבור מפניו, אני מבקשת לאותו מפר זכות טיעון.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד.

<תמר פינקוס: אני רוצה רק לשאול.

<תמר פינקוס: כשיש זכות טיעון - - -

<אתי בנדלר: הוספנו את זה כבר - - -

<תמר פינקוס: לא לא לא, דקה.

<תמר פינקוס: אני רוצה לשאול.

<תמר פינקוס: יש זכות טיעון, והוא אומר לי: אני מבקש שלא, ונותן לי נימוקים ואני דוחה אותם.

<תמר פינקוס: זה לא כרוך במתן החלטה למה אלא אני פשוט מפרסמת את שמו.

<אתי בנדלר: אני מניחה שההלכות שחלות לגבי משפט מינהלי, לגבי קבלת החלטה, צריכות לחול גם כאן.

<אתי בנדלר: כל החלטה צריכה להיות מנומקת.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ו), זה בדיוק הסעיף הקטן שעליו דיברה הגברת פינקוס, על הוראות לעניין אופן הפרסום לפי סעיף זה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף כאן, כפי שהצעת, כפי שהייתי מציעה לולי כן: לאור תקינות התקנות כאמור יפרסם הממונה את הפרטים האמורים בסעיף קטן (א) ללא שמו של המפר ובאופן שלא ניתן יהיה לזהותו.

<תמר פינקוס: צריכות להיות תקנות של הרשות.

<תמר פינקוס: אם לא פרסמו תקנות שאומרות איך זה יורד מה"גוגל", אז כל זמן שלא פורסמו, הפרסום יהיה בלי שם המוסד.

<דוד ימין: זאת אומרת, שנכון לעכשיו אני לא יכול לפרסם, ועד שלא יהיו תקנות לא יכול לפרסם שמו?

<אתי בנדלר: נכון.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: גם של מי שלא - - -

<אתי בנדלר: כן.

<תמר פינקוס: גם לא של התאגיד?

<תמר פינקוס: של התאגיד כן.

<אתי בנדלר: - - - באופן כללי, ובחוקים האחרים - - -

<תמר פינקוס: זה רק של האדם הפרטי.

<אביטל בגין: זה לגבי היחיד.

<רונן רגב כביר: זה לגבי יחיד אולי רלוונטי, זה לא רלוונטי לגבי תאגיד.

<דוד ימין: גברתי, אני רוצה רק להגיד שגם אם הוגש נגדך כתב אישום פלילי, אומנם זה נמחק מהמרשם, אבל כל אחד יכול להיכנס ל"נבו" ולדעת שהוגש נגדך.

<דוד ימין: ואני אומר: אם פליליות, שזה הדבר הכי חמור של צנעת הפרט, כל אחד היום יכול להיכנס ל"גוגל" וזה מופיע, פה שזו סנקציה שהיא פחות מהפלילית, אני לא חושב שצריך לתת עליה הגבלות שלא נותנים על הסנקציה הפלילית.

<דוד ימין: כי זה באותה מידה להגיד שכל פסקי-הדין הפליליים לא יתפרסמו.

<אתי בנדלר: אני מרשה לעצמי לחלוק על עמדתו של עורך-דין ימין.

<אתי בנדלר: העובדה שהמרשם הפלילי הוא חסוי אבל בגלל פרסומים באתרי אינטרנט ניתן היום לדעת נגד מי הוגש כתב אישום, ואני חושבת שמשרד המשפטים הקים ועדה בקשר לעניין הזה כבר לפני שנים רבות, ומשום מה אני לא יודעת מה מתקדם עם העניין הזה ואם מתקדם.

<תמר פינקוס: הייתה לזה גם הערה של בית-המשפט.

<לאה ורון: מי אמור לפרסם את התקנות?

<אתי בנדלר: אבל ודאי שהסיטואציה הנוכחית אינה משביעה רצון.

<אתי בנדלר: אם המחוקק לעניינינו קובע כאן שמשך הפרסום יהיה ארבע שנים לגבי תאגיד או שנתיים לגבי יחיד, ככל שהותר שמו של יחיד, הכוונה היא שבתום אותה תקופה יראו אותו כמי שלא ביצע את ההפרה.

<אתי בנדלר: הוא לא צריך לשאת את הגיבנת הזאת על גביו לעולם, לצמיתות.

אבישי ברוורמן: מקובל עלי.

<אתי בנדלר: ולכן המחוקק ביקש את התקנות האלה.

<אתי בנדלר: ולא ייתכן שפשוט לא יתקינו תקנות וימשיכו - - - כאילו שום דבר לא קרה.

<תמר פינקוס: אבל שוב, אנחנו רוצים הבהרה, האם זה חל על יחיד או על תאגיד?

<אתי בנדלר: על כולם, כי אחרת אין משמעות להוראה שפרסום שמו של תאגיד יהיה לארבע שנים מיום ההפרה.

<רונן רגב כביר: אבל, רבותי, אם אפשר.

<אתי בנדלר: לא מיום ההפרה, סליחה, מיום הטלת - - -

אבישי ברוורמן: אתה חולק על - - -

<רונן רגב כביר: ודאי.

<רונן רגב כביר: לפחות לגבי תאגיד, אנחנו צריכים להבין, כמו בכל תחום, הגנת הפרטיות צריכה להיות מאוזנת מול מטרות אחרות.

<רונן רגב כביר: המטרה של סעיף הפרסום היא מטרה סופר דרמטית של יצירת התראה מפני התנהלות מעוולת.

<רונן רגב כביר: עכשיו, כשמדובר על יחיד אני עוד יכול להבין את זה, אבל כשמדובר על תאגיד יש פה פגיעה מאוד דרמטית בכושר ההרתעה של הרשות.

<אתי בנדלר: ארבע שנים.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים על תקופה - - -

<רונן רגב כביר: לא, אבל את אומרת שעד שיותקנו תקנות, שאני לא יודע מתי הן יהיו, לא אוכל לדעת מי המפר, גם לגבי תאגיד.

<רונן רגב כביר: זה פשוט לא הגיוני.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין, אולי תפרידי לי בין תאגיד ויחיד?

<אתי בנדלר: אני חושבת שאין מקום - - -

<אביטל בגין: לא, מה שאני מציעה זה לא להפריד בין תאגיד ויחיד אלא בין האינטרנט ובין דרך אחרת.

<אביטל בגין: ככל שיש לנו בעיה עם האינטרנט, לעשות את המגבלה הזאת לגבי האינטרנט, אבל לאפשר איזשהו מרשם אחר שמי שמעונין יוכל - - -

אבישי ברוורמן: אז מה את מציעה?

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל גם המרשם יופיע באינטרנט.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: גם אם זה יהיה באתר הרשות - - -

<אתי בנדלר: אני חושבת, אדוני, אם החוק קובע שפרסום אמור להיות למשך ארבע שנים, פשוטו כמשמעו, לא ארבע שנים בקריצת עין.

<אתי בנדלר: או שלא יוסיפו בכלל את הסעיף הזה של הגבלת משך הפרסום, אם הוועדה חשבה שיש להגביל את משך הפרסום לארבע שנים.

<אתי בנדלר: מה שאתה טוען בעצם, רונן, זה כנגד ההוראה של משך הפרסום.

אבישי ברוורמן: תודה.

<רונן רגב כביר: לא נכון.

<רונן רגב כביר: ההוראה אומרת לא לפרסם לארבע שנים, אבל זה לא אומר להעלים את המידע לאחר מכן.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש הבדל אם זה קופץ לך - - -

<לאה ורון: תפעילו לחץ על הרשויות הנוגעות להתקין תקנות.

<אביטל בגין: התקנות – יש איתן בעיות ענייניות ואמיתיות לגבי התקנתן.

<אביטל בגין: זה נעשה בעבודה.

<אביטל בגין: זה לא מסוג התקנות ששכבו להן שם.

<קריאה: זה מורכב מאוד.

<לאה ורון: לא, אבל צריך לסיים.

<לאה ורון: עד מאי, עד יוני – לסיים.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, כל דבר פה לא נגמר.

אבישי ברוורמן: בגלל זה מדינת ישראל במשילות – אישור בנייה וגם שחיתות – בתחתית העולם השלישי.

<רונן רגב כביר: רבותי, יש פה פגיעה מהותית בכל מנגנון האכיפה.

<רונן רגב כביר: אתם מדברים על מצב שבו לא תהיה יכולת להרתיע.

<אתי בנדלר: מה זה קשור ל - - -

אבישי ברוורמן: מה זה שייך להרתעה?

<רונן רגב כביר: זה ועוד איך קשור.

<רונן רגב כביר: ברגע שאי-אפשר לפרסם מי הפר - - -

אבישי ברוורמן: טוב, גמרנו.

<קריאה: אני רוצה בכל זאת להעיר.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את הסעיף הזה.

<לאה ורון: סעיף 22כא אושר.

אבישי ברוורמן: כא אושר.

<אתי בנדלר: עם התיקון שהוצאנו בחוק המזון.

אבישי ברוורמן: עם תיקון בנדלר.

<אתי בנדלר: גם בחוק המזון, אגב, זה אושר.

אבישי ברוורמן: גם חוק המזון, הוא אושר אתמול.

אבישי ברוורמן: 22כב.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך-דין ימין.

<דוד ימין: הפרסום האינטרנטי אסור או כל פרסום אסור?

<אתי בנדלר: תראה, אנחנו בעד מנגנון אכיפה יעיל, אבל גם בעד שמירת זכויות אנשים.

<אתי בנדלר: ואנשים בעניין זה זה גם תאגידים.

<דוד ימין: אתי, רק שאלה.

<דוד ימין: הפרסום האינטרנטי אסור או כל פרסום אסור?

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים כרגע, פרסום כאמור, מדברים על פרסום כאמור בסעיף קטן (א), נכון?

<אתי בנדלר: פרסום כאמור בסעיף קטן (א) יפרסם הממונה באתר האינטרנט של הרשות, וכן בדרך נוספת.

<דוד ימין: זאת אומרת, אז כל פרסום אסור?

<אתי בנדלר: אז אני מוכנה לסייג את זה שזה יחול רק על פרסום בעיתונות.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: כי בהוראות לעניין אופן הפרסום באינטרנט לפי סעיף זה.

<שמואל בורסי: אינטרנט זה גם עיתונות – "YNET".

אבישי ברוורמן: טוב, גמרנו.

אבישי ברוורמן: 22כב, בבקשה.

<דוד ימין: זאת אומרת, עלון שאני מוציא פעם בכמה זמן, איננו מהווה בעיה.

<אתי בנדלר: עלון זה לא - - -

<דוד ימין: תודה.

<אלה צ'רטוק: אני רוצה עוד התייחסות קטנה.

<יהודה לניאדו: אתה יכול לשים גם בפשקוויל.

אבישי ברוורמן: אני חייב לגמור.

<אלה צ'רטוק: משפט.

אבישי ברוורמן: משפט, עורכת-דין צ'רטוק.

<אלה צ'רטוק: משפט אחד.

<אלה צ'רטוק: בסעיף (א) סעיף קטן (5) מדובר פה בפרטים אודות המפר.

<אלה צ'רטוק: היינו רוצים לבקש שזה יהיה פרטים הנוגעים לעניין בלבד ולא "פרטים".

<אלה צ'רטוק: זה רחב מאוד וזה מיותר ופוגע.

<דוד ימין: זה כבר מכוסה על-ידי הגנת הפרטיות והפניות להגנת הפרטיות.

<אלה צ'רטוק: למה לא לכתוב: פרטים הנוגעים לעניין?

<דוד ימין: אפשר לכתוב הרבה דברים שהם מכוסים, ואז יהיה לנו חוק שלוש פעמים בעובי.

<אלה צ'רטוק: פרטים הנוגעים לעניין.

<דוד ימין: אבל זה מכוסה על-ידי סעיף הגנת הפרטיות.

<דוד ימין: אם זה לא קשור לעניין אין לי שום סיבה לחשוף את זה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אז אם ככה, אני מצביע עם תיקון בנדלר.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22כא לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: מאשר.

אבישי ברוורמן: הלאה, 22כג.

<רונן רגב כביר: מה הנוסח, אם אפשר?

אבישי ברוורמן: כבר נקרא.

אבישי ברוורמן: 22כג.

<דוד ימין: לא.

<דוד ימין: 22כב, אדוני.

אבישי ברוורמן: כב, סליחה.

אבישי ברוורמן: כן.

<דוד ימין: הסעיף הזה עוסק בשמירת האחריות הפלילית.

<דוד ימין: זה בא ואומר שכל הסנקציות המינהליות שמנינו עד עכשיו, אם זו התחייבות, אם זו התראה ואם זה עיצום כספי, לא מורידים את אחריותו הפלילית.

<דוד ימין: אבל מה שזה כן אומר זה שלא יהיה לי כפל בין האחריות הפלילית לבין המינהלית.

<קריאה: אבל לא הבנתי.

<דוד ימין: אז תנו לי לסיים, אם אני יכול.

<דוד ימין: ולא יהיה לי כפל.

<דוד ימין: קרי, אם הלכתי במסלול המינהלי לא אלך למסלול הפלילי, אלא אם כן גיליתי אחר כך נסיבות מיוחדות שמצדיקות לי להעביר את המקרה הזה ממקרה שראוי לסיים אותו בהליך פלילי להליך מינהלי.

<דוד ימין: ואז כל סנקציה שהוטלה בהליך המינהלי מבוטלת, ועברתי להליך הפלילי כשהסנקציה מבוטלת.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין, בבקשה.

<אביטל בגין: הערה אחת לנוסח.

<אביטל בגין: בכנסת הקודמת פשוט זיהינו אותה מאוחר יותר.

<אביטל בגין: בסעיף קטן (ב), במקום "שילם המפר עיצום כספי" צריך להיות "נמסרה למפר הודעה על כוונת חיוב".

<אביטל בגין: המועד הרלוונטי הוא מועד ההחלטה על-ידי הממונה ולא הודעה - - -

<אתי בנדלר: את צודקת.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: יתוקן.

אבישי ברוורמן: מר בורסי, הערה קצרה.

<שמואל בורסי: זה בדיוק סעיף לא מאוזן.

<שמואל בורסי: על מנת לשמור על האיזון צריכה להיות - -

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

אבישי ברוורמן: תן לי פתרון.

<שמואל בורסי: - - הדדיות, מה שאמרתי קודם.

<שמואל בורסי: שהזכות לבחור בהליך פלילי בכתב אישום היא גם של המפר לכאורה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מה התגובה, אניטה?

<אניטה יצחק: אני חושבת שזה מאיין את כל החוק.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22כב לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

<שמואל בורסי: כמו שלכם יש זכות, למה שלנו - - -

אבישי ברוורמן: 22כג אישרתי.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<יהודה לניאדו: בשביל מה באנו?

<דוד ימין: לא, 22כב.

<יהודה לניאדו: לא, בשביל מה באנו.

<תמר פינקוס: 22כב.

<דוד ימין: רגע, כג עוד לא קראנו.

<שמואל בורסי: זו זכות אלמנטרית.

<תמר פינקוס: אבל כבר הצביעו.

<שמואל בורסי: זו זכות אלמנטרית.

אבישי ברוורמן: שומרים עליך בנהלים, תאמין לי.

<שמואל בורסי: אני לא סומך על הנהלים.

אבישי ברוורמן: שערה משערת ראשו הקרח של לניאדו לא תיפול.

<תמר פינקוס: אם אתה לא סומך, תשים שכפ"ץ.

<דוד ימין: אני חייב להגיד שגם בלי הנהלים יש לו זכות ערעור.

<דוד ימין: הוא יגיע לבית-משפט - - -

אבישי ברוורמן: תמשיך, 22כג.

<דוד ימין: הנהלים לפי סעיפים 22יג ו-22טז זה הנהלים בדבר התראה ובדבר התחייבות.

<דוד ימין: אלו נהלים שיצטרכו את אישור היועץ המשפטי לממשלה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: כן.

<שמואל בורסי: ברשות יושב-ראש הוועדה, אנחנו מבקשים להוסיף, שיידרש גם אישור יושב-ראש ועדת הכלכלה.

<קריאה: כבר דיברנו על זה.

אבישי ברוורמן: דיברנו.

אבישי ברוורמן: יושב-ראש ועדת הכלכלה, כבודו במקומו מונח, אבל - - -

<שמואל בורסי: היועץ המשפטי או סגן היועץ המשפטי - -

<תמר פינקוס: <משנה.

<תמר פינקוס: >

<שמואל בורסי: - - עדיין הוא זרוע אכיפה שיש תלות, לצערי.

<תמר פינקוס: ואתה רוצה בדיקה פוליטית, בסדר.

<אתי בנדלר: אבל שכנעו אותנו שמדובר במדיניות האכיפה.

<שמואל בורסי: אני חושב איזשהו גורם נוסף שנותן balance.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, מר בורסי, כמו שאני כבר מכיר אותך, תהיה עבירה אחת שתפגע בשערת ראשה של עורכת-דין צ'רטוק, את מי שהיא מייצגת, או באי שערת ראשו של מר לניאדו, אתה הראשון שכבר תתריע לי וכל הפעמונים בכנסת יצלצלו.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף סעיף נוסף, אדוני.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<אתי בנדלר: על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מההוראות חוק זה המנויות בסעיף – סעיף ההפרות – ושל הוראה מהוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: שלא יהיה כפל.

<דוד ימין: עוד פעם?

<שמואל בורסי: איפה?

<שמואל בורסי: איזה סעיף?

<אתי בנדלר: להוסיף סעיף שלא מופיע כרגע, שאומר: על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מהוראות לפי חוק זה המנויות בסעיף – מה סעיף ההפרות, 22ג?

<אתי בנדלר: אינני זוכרת – סעיף ההפרות.

<קריאה: כן, 22ג.

<אתי בנדלר: ושל הוראה מהוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: עורך-דין ימין, מה הבעיה?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בגין.

<אביטל בגין: הניסוח אז נשמע לי אחר.

<אביטל בגין: זה הנוסח שקיים בחוקים האחרים לגבי זה שלא יהיה כפל עיצומים על-ידי אוכפים שונים?

<אתי בנדלר: נכון.

<אביטל בגין: אז זה לא מנוסח - - -

אבישי ברוורמן: הרוח בסדר, הניסוח תשפרו.

<אביטל בגין: אגיד מה מבחינתנו.

<אביטל בגין: ההוראה שקיימת בחוקי העיצומים האחרים, שקובעת שלא יוטל כפל עיצום על-ידי שני גורמים של אותו מעשה, מקובלת עלינו.

<אביטל בגין: אני לא יודעת מה שמעתי, זה מקובל.

<אתי בנדלר: את זה הוספנו מיוזמתנו כאן בוועדה, ואנחנו נעתיק את הנוסח שקיים בחוק אחר, לא זוכרת איפה הכנסנו את זה, בשינויים המחויבים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מצביע.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22כג לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: מאשר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: תיקון סעיף 23.

<דוד ימין: רגע, פה ביקשנו ושלחנו לוועדה כבר לפני שבוע גם הוספת סעיף 22כד.

<תמר פינקוס: זה יהיה כבר כ"ה.

<דוד ימין: זה יהיה כבר כ"ה, כי אתי הוסיפה 22כד.

<דוד ימין: שלחנו כבר לפני שבוע לוועדה להוסיף סעיף שהוא כרגע הפך להיות 22כה: "לעניין פרק זה למעט לעניין קביעת נהלים לפי סעיפים 22יג ו-22טז, "הממונה" – הממונה או עובד בכיר שהוסמך על ידו".

<דוד ימין: מטרת הסעיף הזה זה לאפשר לממונה להסמיך - - -

<תמר פינקוס: תן לי רגע להסביר.

אבישי ברוורמן: הוא כבר מסביר.

אבישי ברוורמן: הוא מסביר טוב לבד.

<דוד ימין: לאפשר לממונָה או לממונֶה להסמיך עובד בכיר מטעמו שיוכל גם להטיל עיצומים כספיים.

<תמר פינקוס: אני רוצה להסביר את המהות, אדוני.

אבישי ברוורמן: כבר דנו בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו בדרך כלל רוצים את הממונה, אנחנו לא רוצים מישהו אחר על סכומים גדולים.

<אתי בנדלר: אבל, אדוני, אחרי שתחזרי שוב על מספר המפוקחים.

<תמר פינקוס: אנחנו מדברים על 490,000 עסקים מפוקחים.

<תמר פינקוס: זה ייצור צוואר בקבוק שאי-אפשר יהיה לעבוד.

<שמואל בורסי: גם היום יש את אותם 490,000 וזה לא יוצר צוואר בקבוק.

<תמר פינקוס: אבל אין עיצומים.

<יהודה לניאדו: זה שיש 490,000 מוצרים בכל חנות, זה שום דבר.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, כן.

<אתי בנדלר: למרות הסתייגויות הוועדה מבקשה כזאת, ואתמול היא נדחתה אגב הדיון בחוק המזון, אני חושבת שכאן - - -

<קריאה: זה היה שלשום.

<אתי בנדלר: זה היה כבר בבוקר.

אבישי ברוורמן: ויהי ערב ויהי בוקר.

<תמר פינקוס: זה היה כבר אתמול, כי זה היה אחרי 24:00 בלילה.

אבישי ברוורמן: התאריך הקובע – 5 במרץ.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שבמקרה הזה, לאפשר אך ורק לממונָה עצמה או לממונֶה עצמו להטיל עיצומים כספיים זה באמת גזירה.

<אתי בנדלר: אני מציעה שלא לאפשר אבל להסמיך כל עובד בכיר שהוא, כי בכל זאת צריכה להיות איזושהי בקרה.

אבישי ברוורמן: הבחנה.

<אתי בנדלר: לא, גם איזשהו גבול.

אבישי ברוורמן: אז מה את מציעה?

<אתי בנדלר: אני מציעה שזה יהיה הממונה, סגנו או מי שהוסמך ברשות להיות אחראי לנושא העיצומים הכספיים.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

<שמואל בורסי: אפשר להסמיך גם כמה אנשים.

אבישי ברוורמן: די, בורסי.

אבישי ברוורמן: בעד הוספת סעיף 22כה לחוק העיקרי – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

<שמואל בורסי: רגע.

אבישי ברוורמן: לא, לא אתן לך יותר לדבר פה.

<שמואל בורסי: כן, אבל מאה אחוז.

<שמואל בורסי: אתה כל הזמן מפריע לי.

<לאה ורון: להערכתי, לא שמעת מה אמרו.

<שמואל בורסי: שמעתי.

אבישי ברוורמן: לא שמעת.

אבישי ברוורמן: אתה לא מקשיב.

<לאה ורון: שמעת שמדובר בשלושה או ארבעה אנשים?

<שמואל בורסי: אפשר לשמוע את הניסוח?

אבישי ברוורמן: כבר אמרו אותו.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: שלושה אנשים בסך הכול.

אבישי ברוורמן: שלושה אנשים.

<לאה ורון: לא, אולי יהיו לו שני סגנים.

אבישי ברוורמן: מקסימום ארבעה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, הלאה, לסעיף הבא.

<אניטה יצחק: לא, אבל בפרקטיקה אתם צריכים להבין את המשמעות.

אבישי ברוורמן: אבל הבנו את זה.

<אניטה יצחק: לא, זה לא נותן לנו פתרון.

אבישי ברוורמן: אני מבקש הלאה.

<שמואל בורסי: אז גם את הערעור אפשר להגיש לכל אחד מהם, לא רק לממונה.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: אתה ממשיך?

אבישי ברוורמן: סעיף 10, בבקשה.

<דוד ימין: תיקון סעיף 23 - -

אבישי ברוורמן: לחוק העיקרי.

<דוד ימין: - - לחוק העיקרי.

<דוד ימין: הסעיף הזה מתקן לי את סעיף 23 לחוק העיקרי שהוא סעיף העונשין, שבעצם קבע איזה מההפרות הן פליליות.

<דוד ימין: לפרט כל אחד מהשינויים שהוא עושה שם, אדוני?

אבישי ברוורמן: כן, אדוני?

<דוד ימין: סליחה.

<דוד ימין: הסעיף הזה מתקן את סעיף 23 לחוק העיקרי, שבעצם קבע הוראות כפליליות.

<דוד ימין: הוא מוסיף ומוריד חלק מהן.

<דוד ימין: השאלה אם לפרט כרגע לוועדה כל שינוי שנעשה.

אבישי ברוורמן: לא, אין צורך.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: בעד אישור סעיף 10 להצעת החוק – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: הסעיף הבא.

אבישי ברוורמן: תמשיך.

<שמואל בורסי: יש לי שאלה.

<שמואל בורסי: לא נוכחים חברי כנסת.

<שמואל בורסי: האם אין צורך בנוכחות חברי כנסת בהצבעה?

<שמואל בורסי: אני רציני.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: תמשיך.

<שמואל בורסי: אני רציני.

<שמואל בורסי: היועצת המשפטית יושבת פה.

אבישי ברוורמן: תעני לו.

<שמואל בורסי: למעשה יש כאן הצבעה שבפועל, דה-פקטו, לא מתקיימת.

<יהודה לניאדו: פה אחד, נו.

<שמואל בורסי: לא, אני רק רוצה להשכיל.

<שמואל בורסי: אני אומר את זה באמת.

<אתי בנדלר: עורך-דין בורסי, כל אחד מיושבי-ראש הוועדה היה שמח אם יותר חברי כנסת היו משתתפים.

<שמואל בורסי: אבל אף אחד לא יושב.

<שמואל בורסי: זה לא יותר.

<שמואל בורסי: הצבעת יחיד למעשה.

<אתי בנדלר: מה לעשות.

אבישי ברוורמן: עורך-דין בורסי, אתה לא תמים.

<לאה ורון: הוועדה מכינה את הצעת החוק.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שבכל כך הרבה חוקים בכנסת ישבו יושבי-ראש ועדות לבד והעבירו אותן.

אבישי ברוורמן: אבל בהצבעה שנייה ושלישית 120 חברי כנסת יצביעו על החוק הזה.

אבישי ברוורמן: וירצו – יאכלו, לא ירצו – לא יאכלו.

אבישי ברוורמן: גמרנו.

אבישי ברוורמן: ואתה עושה רק פיליבסטר, אני מכיר אותך.

<לאה ורון: מה לעשות, אנחנו עכשיו לא עוסקים בנהלים.

<לאה ורון: אחרי הישיבה נדבר על הנהלים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה, תמשיך.

<דוד ימין: סעיף 23א מראה את הצד השני.

<דוד ימין: מכיוון שרוב ההפרות יטופלו כרגע בעיצומים כספיים, וההפרות היחידות שיהפכו להיות פליליות יהיו חמורות, אז זה מדבר על החמורות.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתי, יש לך הערה?

<אתי בנדלר: לא, לסעיף 23א - - -

<יהודה לניאדו: סליחה.

<יהודה לניאדו: בעד אישור סעיף 11 להצעת החוק – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

<יהודה לניאדו: רק רגע, אדוני, אני רוצה להגיד.

אבישי ברוורמן: כן.

<יהודה לניאדו: אני יכול להבין?

<יהודה לניאדו: לא הצלחתי לעקוב אחריך.

<יהודה לניאדו: היית זריז.

<תמר פינקוס: זה לא חל על עסקים כאלה, זה חל ממש על דברים אחרים.

<תמר פינקוס: אתה יכול להיות רגוע.

אבישי ברוורמן: לא שייך אליך, לניאדו.

<תמר פינקוס: לא שייך אליך.

<יהודה לניאדו: אני יכול להיות רגוע.

<יהודה לניאדו: אני אשב באגף אחר, את אומרת.

<תמר פינקוס: אלא אם כן תתחיל - - - ב"סופר דיל" ולמכור לקשישים בטלפון.

<יהודה לניאדו: זה רק לקשישים?

<תמר פינקוס: לא רק לקשישים.

<יהודה לניאדו: ממחר אני תולה שלט: אין כניסה לקשישים אצלי בחנות.

<תמר פינקוס: אז זה לא אצלנו, זה במשטרה.

<רונן רגב כביר: יוקיעו אותך ב"פייסבוק", אבל זה לא רלוונטי.

אבישי ברוורמן: לניאדו, כשאני גדלתי בשכונת הפועלים ברמת-גן וקראתי את עיתון "דבר", כתבו פעם, ואני זוכר: קשיש בן 50 צנח ומת.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן, הלאה.

<דוד ימין: אסביר.

<דוד ימין: סעיף 27 לחוק העיקרי עסק בעובדה שהעבירות, תהיה הגנה לנאשם אם הוכיח כי לא ידע ולא היה עליו לדעת, כי במכר או בשירות משום הפרה של ההוראות האמורות.

<דוד ימין: זה מה שנקרא אחריות קפידה.

<דוד ימין: מכיוון שעברנו למודל שבמקרים כאלה אנחנו בכלל לא נגיש כתבי אישום, אז מבטלים את סעיף 27.

<דוד ימין: פשוט ככה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בעד אישור סעיף 12 להצעת החוק – פה אחד

אבישי ברוורמן: מאשר.

אבישי ברוורמן: 13.

<דוד ימין: הסעיף הזה עוסק בהתחייבות, והשינוי העיקרי הוא שההתחייבות היא לא כלפי תאגיד אלא כלפי אדם – אביטל, תקני אותי אם אני טועה.

<אביטל בגין: זה כלפי חובת הפיקוח של נושא משרה או מעביד, שכלפיו אין אפשרות להטיל עיצום כספי ולכן נשאר מנגנון ההתחייבות.

אבישי ברוורמן: אני לא רואה פה בעיה.

אבישי ברוורמן: בעד אישור סעיף 13 להצעת החוק – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין דוידוביץ, בבקשה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: בדיון הקודם, והאמת בתחילת הדיון הנוכחי - -

<אתי בנדלר: סליחה, סעיף 13 אושר?

<לאה ורון: אושר, כן.

<לאה ורון: הוא אמר שהוא מאשר.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - דיברנו על כך שלהפרות של העיצומים הכספיים יתווספו כל מיני תיקוני חקיקה מהעת האחרונה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: עכשיו, אנחנו רוצים רק להבהיר שההפרה של ביטול עסקה קצובה שעסקה ביחידות הנופש - -

<תמר פינקוס: זה במדרג הגבוה, אמרתי קודם.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: רגע.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: כן כן.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - ומכוני הכושר, וגם הפרה של סעיף 13ד1 שעוסקת בהחזר בשל חיוב בסכום עודף בעסקה מתמשכת, ייכנסו למדרג הגבוה יותר של ההפרות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אמרנו את זה קודם.

<אתי בנדלר: לא, לא אמרנו את זה.

אבישי ברוורמן: לא, הבנתי, עם התייחסות למה שבעבר.

אבישי ברוורמן: את תומכת בזה.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: כי מה שלא נקבע, לאיזה מדרג של הפרות זה ייכנס, אותן הפרות.

אבישי ברוורמן: ברור.

<אתי בנדלר: אז האם הוועדה מאשרת להכניס את זה למדרג הגבוה יותר?

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: מאושר.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם.

אבישי ברוורמן: בתום חמש ישיבות של הוועדה, סיימנו בוועדה, כמו שאתם רואים, את סעיף 14 לא העלינו.

<תמר פינקוס: סעיף 15 אושר כבר.

אבישי ברוורמן: 15 אושר כבר.

<רונן רגב כביר: אדוני, אם אפשר להתייחס.

<לאה ורון: אבל הוא מדבר.

<לאה ורון: באמת.

אבישי ברוורמן: לא, אין לך זכות דיבור.

אבישי ברוורמן: בתום חמש ישיבות של הוועדה סיימנו היום בוועדה את הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, למעט סעיף 14 – ומה היה הסעיף השני שביקשתי את ההתייחסות?

<אתי בנדלר: ביקשת התייחסות לנושא של זכות העיון.

<רונן רגב כביר: 22ו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי - - -

<שמואל בורסי: אדוני, אפשרות - - -

אבישי ברוורמן: אדוני, אני ברשות דיבור.

<תמר פינקוס: לא, זה כבר הוצבע, לא צריך - - -

אבישי ברוורמן: תמר, לא ביקשתי את האישור שלך עכשיו.

<שמואל בורסי: לא, זה לא.

<שמואל בורסי: התחייבתם להמציא את זה.

<אתי בנדלר: גם לגבי זכות העיון, וגם הבקשה להישפט במקום הטלת עיצום כספי.

<שמואל בורסי: נכון.

<יהודה לניאדו: נכון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי בפתח הישיבה, סעיף זה, 14, נשאר כעירבון להסדרת נושא העובדים שכה חשוב לי.

אבישי ברוורמן: אני מציין, זה 40 עובדים בשכר של 7,000 שקל.

אבישי ברוורמן: אני משוכנע כי במהלך פגרת הכנסת יסתיים המשא ומתן עם העובדים, ואני מוכן אישית לסייע לכך בכל שעה משעות היום ומשעות הלילה.

אבישי ברוורמן: בתחילת המושב אקיים ישיבה קצרה בוועדה לאישור סעיף 14 ולהעלות הצעת החוק לאישור המליאה.

אבישי ברוורמן: ככל שנושא העובדים יסתיים הלילה, כפי בקשתי, אכנס את הוועדה בשבוע הבא בנושא הזה עוד לפני היציאה לפגרה.

אבישי ברוורמן: אני מציע אבל כי בתוך תקופת הפגרה יסיימו משרדי הממשלה את כל הנהלים והתקנות על מנת שניתן יהיה ליישם את החוק מיד לכשייכנס לתוקפו ולא נידרש לדחות את תחולת החוק, כי אין שום משמעות שאגמור היום את החוק בלי הנהלים האלה.

<תמר פינקוס: ממילא אנחנו מחויבים בזה בחוק המזון.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה, כמו שאני מוכן לשבת יום ולילה, אני מבקש שאתם תשבו יום ולילה, שכל הנהלים יהיו מוסדרים, כדי שהחוק הזה ייכנס לתוקפו.

אבישי ברוורמן: הוא טוב לצרכנים, אני מאוד מאוד מאמין בו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכולם.

אבישי ברוורמן: וכמו שאמרתי: בפתחת הפגרה יהיה פה מושב מיוחד, שבו יבואו ישראל כסיף ואחרים, אני מזמין גם את השר אורבך, את עורכת-דין פינקוס, את כל הנושא, כדי שתהליך שבו צרכנים טובים, תמימים, חלק גדול מהם מבוגרים יותר – לניאדו, אני יכול לקרוא להם מבוגרים וקשישים – פשוט מנצלים אותם, והדבר הזה צריך להגיע לסוף.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכם.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכולם על העבודה היפה.