ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 304, 2014-03-04 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: על סדר היום שכר הבלניות במקוואות.

ניסן סלומינסקי: הדיון שאנחנו מקיימים חשוב לגופו של עניין והוא גם משתלב במסגרת ציון יום האישה הבינלאומי.

ניסן סלומינסקי: נכון שלא צריך תירוץ כדי לדון בנושא הזה שהוא נושא חשוב.

ניסן סלומינסקי: הנושא הזה מתקיים בעיקר לבקשתה של חברת הכנסת עליזה לביא ואני מקדם בברכת ברוכים הבאים את כל האורחים, את ראשי המשרד ואת נציגי הבלניות שנמצאות כאן.

ניסן סלומינסקי: מראש אני מתנצל בשמה של עליזה אבל מאחר וזה יום האישה הבינלאומי היא רצה בין הוועדות השונות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נתחיל את הדיון אתה ונמשיך אותו גם לאחר שהיא תעזוב אותנו.

ניסן סלומינסקי: עליזה, זכות הדיבור שלך.

עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש.

עליזה לביא: אני שמחה על הדיון בנושא שכבר ביקשתי לפני כמה וכמה ישיבות ועדה לדון בו.

עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו שהשאלה שהעברתי לאדוני וגם למנכ"ל משרד הדתות שהיה כאן היא הבקשה לקבל את הנתונים בתוך המועצות הדתיות שיאמרו כמה מהתקציב הולך למשכורות וכמה הולך לשירותי דת.

עליזה לביא: אדוני, בתוך השאלה הזאת שאני מבקשת ומקווה מאוד שנקבל נתונים לגביה.

עליזה לביא: לפי הטבלאות שקיבלתי, לפי תחקיר שאנחנו ערכנו, מעט מאוד נתונים פרוסים בפני הציבור לגבי המקוואות והתקציבים להם.

עליזה לביא: נכנסתי גם לעיריית תל אביב, גם לעיריית ירושלים ואין ספק שבלניות הן חלק מאוד משמעותי מהעובדים.

עליזה לביא: המקום של העובדות לא מוסדר, תנאי השכר לא ברורים והם קשים מאוד מאוד.

עליזה לביא: אני שומעת לא אחת תלונות מבלניות שמגיעות אלי שנאלצות לעבור ממקווה למקווה כדי שלא יצטבר להן ותק וזכויות.

עליזה לביא: אני רוצה לצטט מכתב שקיבלתי: "אני אם לשמונה ילדים, אני גרה באזור הדרום, מפרנסת יחידה, בעלי לא עובד וזאת הפרנסה היחידה של כל המשפחה.

עליזה לביא: אני עובדת כבלנית במשך חמש שנים, ממלאת מקום עבודה בכל העיר ובכל המקוואות ואני רוצה לשתף אותך ובאמצעותך את הוועדה במה שאני עושה בעבודתי.

עליזה לביא: למחליפות אין תנאים בקליטתן כמו בכל עבודה מתוקנת.

עליזה לביא: אצלנו בדרום זה עובד לפי כללי הפרוטקציה.

עליזה לביא: אם את קשורה למישהו מהמועצה, את יכולה להיות מסודרת באיזה מקווה מבלי להסתובב בכל המקוואות בעיר.

עליזה לביא: עובדות קבועות לא יכולות לבקש חופש כיוון שחסרות מחליפות.

עליזה לביא: הרבה פעמים בלניות עובדות לבד במקומות חשוכים ומפחידים בשעות הקטנות של הלילה כי חסרות מחליפות.

עליזה לביא: המשכורות הן אותו דבר ואין תזוזה, גם כשאת עובדת בתנאים הללו, גם כשאת עובדת שבתות וחגים ובאה ברגל לעבודה.

עליזה לביא: בנוסף, אין שום תוספת על כך שאת עובדת לבד במשך כמה ימים ואין אתך אף אחת.

עליזה לביא: הם מנסחים את התלוש כדי שלא תביני שום דבר.

עליזה לביא: עובדים עלינו בעיניים.

עליזה לביא: אני יודעת שיש מקומות עבודה.

עליזה לביא: למשל נהגים ואם נהג לא מגיע לעבודה, הנהג שעובד לבד מקבל תוספת אחוזים למשכורתו.

עליזה לביא: כמו שבכל מקום עבודה ציבורי יש חוק שאסור לקלוט קרובי משפחה, אצלנו זה מקום מיוחד בו כל מה שאסור, מותר.

עליזה לביא: עובדים בו אחים, גיסות וכולי, כמו מקום עבודה פרטי.

עליזה לביא: המשכורת של בלנית למשך חודש מלא כולל שבתות וחגים היא 4,000 שקלים, מתחת לשכר הממוצע במשק.

עליזה לביא: בסופו של דבר הקשיים מקרינים לצערנו גם על חוויית הטובלות.

עליזה לביא: אנחנו רוצות שהמקווה יהיה מקום נעים אך כל התנאים העגומים שנעשים לבלנית פוגעים בהקרנת פנים לטובלת.

עליזה לביא: אם אני אדע וארגיש שהשכר שלי הוגן ודואגים לתנאי העסקה שלי ולא מזלזלים בי, בטח שהמקווה יהפוך למקום מתוקן.

עליזה לביא: הרב צריך להיות פוסק הלכה ולא מנהל ואחראי על הבלניות.

עליזה לביא: מצד אחד את מכבדת אותו בתור רב ומצד שני זה פחד והוא אדם שכועס עליך וקשה לבוא אליו כשיש בעיה וזה יוצר בלבול מאוד קשה", ואני שואלת האם הוא מעסיק או האם הוא סמכות הלכתית.

עליזה לביא: "התחושה היא שהחשבונות נסגרים בין ראשי המועצות והפוליטיקאים והבלניות ממשיכות באותם תנאים ללא שינוי".

עליזה לביא: אדוני היושב ראש, המצב הזה הוא פשע נפשע שממשיך שנים רבות.

עליזה לביא: גם כמי שנמצאת באוכלוסיית הטובלות וגם כמי שמכירה את הנושא של המקוואות, המצב הזה לא יכול להימשך.

עליזה לביא: אני דורשת ומבקשת נתונים גם על תנאי העסקה של הבלניות, האם הם עומדים בהלימה למה שהחוק דורש, גם ביחס לבעלי המקצועות הנוספים במועצות הדתיות.

עליזה לביא: אני מבקשת לדעת את הקואורלציה ואת הפריסה של התפקידים הנוספים באמצעות המועצות הדתיות אבל גם אני חוזרת לבקשה שלי ואני מבקשת לקבל נתונים במתח או בחלוקה שבין הוצאות של המועצות הדתיות על המשכורות, כולל פילוח וכולל בעלי תפקידים, ושירותי הדת.

עליזה לביא: תודה.

ניסן סלומינסקי: מאחר וביקשת את זה באותה ישיבה, בזריזות קפצו לחדרי והביאו את ספר התקציב והראו לך בדיוק את החלוקה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מי הביא?

ניסן סלומינסקי: חברי אלדד עוזרי קפץ לחדרי והביא את ספר התקציב.

משה גפני: חשבתי שמישהו מהמשרד לשירותי דת או ממשרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: כרגע אני מדבר על דבר יותר פשוט.

עליזה לביא: אני ביקשתי פירוט.

ניסן סלומינסקי: יש שם פירוט ויש שם חלוקה לחלק הראשון של הדת, מה הולך על משכורות ומה הולך על דברים אחרים.

ניסן סלומינסקי: יש שם את כל הפירוט ואנחנו גם אישרנו זאת.

עליזה לביא: אדוני היושב ראש, המנכ"ל של משרד הדתות הבטיח פירוט מלא.

ניסן סלומינסקי: ראשית, יש את זה ובאותו מעמד כבר קיבלת זאת.

ניסן סלומינסקי: שנית, אמרנו שבעזרת השם נעשה גם דיון.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שמאחר ומשרד הדתות יהיה כאן, והוא יהיה כאן בהקדם, יש לנו את אמות המידה הוא צריך לתת ואנחנו נבקש שיהיה דיון על הנושאים הנוספים בהם אנחנו רוצים לדבר בהקשר של משרד הדתות.

ניסן סלומינסקי: זה בנושא של משרד הדתות כמשרד דתות.

ניסן סלומינסקי: מאחר וזמננו קצר, אני מציע שנתמקד עכשיו בנושא של הבלניות.

עליזה לביא: הבנתי את תקציב המדינה, אבל ברמת הרשויות אני רוצה לדעת מה החלוקה ברשויות המקומיות עצמן ובערים.

עליזה לביא: זה שאתה נותן לי את התקציב הגלובלי, זאת לא הייתה כוונת המשורר.

עליזה לביא: ביקשנו דיון כדי להבין מה קורה בתל אביב, מה קורה בירושלים, מה קורה בנתניה.

עליזה לביא: אדוני, אתה יודע שלפני שלושה חודשים בנתניה על דעת אני לא יודעת מי במועצה הדתית שם העלו את מחיר המקוואות פי שניים ולאף אחד לא ברור איך זה נעשה ולמה זה נעשה.

עליזה לביא: הכניסו לשם קרוסלות על דעת עצמו והוא הוציא תקציב כדי שאישה שאין לה את הכסף, לא יכולה בכלל להיכנס לשם.

עליזה לביא: ההפקרות בתחום הזה היא גדולה.

עליזה לביא: אתה יודע שיש לנו היום דיון שלם ואני מבקשת לומר את כל הדברים ואחרי כן תמשיכו אתם, או שנדחה את הדיון.

משה גפני: את לא הולכת לפני שאת עונה לי על שאלה שאני רוצה לשאול.

משה גפני: אני מזדהה עם כל מה שהיא אמרה.

משה גפני: היות והיא הגישה על הנושא של הבלניות הצעת חוק לוועדת שרים לחקיקה, למה את זה את מביאה לדיון כללי?

משה גפני: למה לא שמת את זה בחוק של הבלניות, את כל מה שאת כותבת כאן?

משה גפני: תשימו את זה בחקיקה ולמה רק החוק שפוגע בבלניות?

עליזה לביא: איזה חוק פוגע בבלניות?

משה גפני: החוק הזה שהיא לא יכולה לשאול, על פי ההלכה.

עליזה לביא: החוק שלי לא פוגע בבלניות.

משה גפני: לא חשוב, אבל למה לא שמת את זה בחוק.

עליזה לביא: תן לי להסביר לך אחת ולתמיד.

משה גפני: למה את זה את לא שמה בחוק?

משה גפני: כי את לא הולכת נגד שר האוצר?

עליזה לביא: המצב הרבה יותר חמור.

עליזה לביא: החוק שלי היה אחר.

עליזה לביא: הלשכה המשפטית שינתה לי אותו ואתה יודע למה?

עליזה לביא: כי אין קשר בין הבלניות לבין המועצות הדתיות ואת זה אני רוצה לתקן בחוק.

משה גפני: אבל את זה את לא כותבת בחוק.

עליזה לביא: לא יכולתי.

משה גפני: את כותבת נגד הבלניות.

עליזה לביא: שינו לי את זה כאן, בבית הזה.

משה גפני: מה זה שינו?

משה גפני: את ילדה קטנה?

משה גפני: החוק הוא נגד הבלניות.

משה גפני: תשימי את החוק הזה.

עליזה לביא: את זה אני רוצה לתקן.

משה גפני: אתי ביחד תעשי את זה.

עליזה לביא: בבקשה, בוא נעשה את זה.

עליזה לביא: בוא תחתום אתי על החוק הזה.

משה גפני: על הבלניות, אנחנו חותמים על חוק יחד.

משה גפני: אני רוצה לראות אותך הולכת נגד שר האוצר.

עליזה לביא: מה הקשר של שר האוצר לכאן?

משה גפני: כסף.

משה גפני: להעלות מ-4,000 שקלים ל-6,000 שקלים את השכר של הבלניות.

משה גפני: חוק.

עליזה לביא: כמה מרוויח רב עיר?

משה גפני: תעשי לי טובה, תשאלי את ניסן.

משה גפני: למה את שואלת אותי?

עליזה לביא: את זה אני רוצה לבדוק.

עליזה לביא: את הפער הזה אני רוצה לתקן.

משה גפני: כמה מרוויחים חברי הדירקטוריון שהיום אתם רבים עם יושב ראש הכנסת?

משה גפני: אנחנו חותמים יחד על הצעת חוק.

עליזה לביא: בבקשה.

משה גפני: את מביאה חוק נגד הבלניות.

משה גפני: אני עברתי על החוק שלך.

משה גפני: אני עובר כל יום חמישי על החוקים בוועדת שרים.

משה גפני: התפלאתי.

משה גפני: חשבתי שאת בעד הבלניות ולא נגדן.

משה גפני: את זה צריך לשים בחוק ולא להביא לכאן לדיון.

משה גפני: את חברת קואליציה.

ניסן סלומינסקי: מאחר וכיבדתי את חבריי, נתתי להם לשנות ממנהגי ואפשרתי לכם לדבר כך אבל התבזינו כולנו לעיני האורחים שהגיעו לדיון.

ניסן סלומינסקי: אלה שהגיעו מבינים שאולי רק פוליטיקה משחקת פה כי כל המאבק והמלחמה, שר האוצר או לא שר האוצר, כל הדיון היה צריך אודות הבלניות שיושבות כאן.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאני צריך לשמור יותר ולא לסמוך על חבריי מהבחינה הזאת.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על שקיפות.

עליזה לביא: זה הכול אדוני.

עליזה לביא: בסדר?

עליזה לביא: לא פוליטיקה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על שקיפות של נתונים.

עליזה לביא: על זה אנחנו מדברים.

ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו מדברים על בני אדם ולא על שקיפות.

ניסן סלומינסקי: תוציאו לכם מהראש כמה אלילים.

ניסן סלומינסקי: ביקשת דיון אמיתי על נפשות, על אנשים, ולמה להכניס כל מיני נושאים שעוד לא קשורים ולהעמיס הכול בחצי שעה שמוקדשת לנושא, ומראש דיברנו על כך.

ניסן סלומינסקי: עברה רבע שעה ועוד לא התחלנו לדבר על הנושא עצמו ויש על מה לדבר.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שנחזור עכשיו לנושא של הבלניות.

ניסן סלומינסקי: בשמי אני מתנצל על החלק שהיה עד עתה.

עליזה לביא: אני לא חושבת שיש על מה להתנצל.

עליזה לביא: אני חושבת שבגלל הלחץ של הדברים, אני צריכה לעזוב בעוד חמש דקות, יש כאן מכלול דברים.

ניסן סלומינסקי: אין מכלול.

ניסן סלומינסקי: את ביקשת לדבר על בלניות ואם את רוצה לדבר גם על הנושא הזה ועל שקיפות כאן ושם, לא היינו צריכים להזמין אותן לכאן.

עליזה לביא: אדוני, הבלניות הן תולדה וזה מקרין.

עליזה לביא: כל השיח הזה מקרין על מקומן בתחתית הפירמידה של הבלניות.

ניסן סלומינסקי: לכן אני רוצה שנדבר עליהן.

עליזה לביא: זה דבר קשור בדבר.

ניסן סלומינסקי: לשם כך התכנסנו.

עליזה לביא: הפירמידה לא שקופה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע על מעמדן, מצבן, משכורתן ותנאי עבודתן של הבלניות.

בועז טופורובסקי: ולמה קוראים להן בלניות?

בועז טופורובסקי: עוד לא הבנתי את מקור השם.

<נתן נתנזון: כי הבסיס הוא בלנית.

<נתן נתנזון: ברבים בלנית זה בלניות.

<נתן נתנזון: אתה שואל למה בלן?

<נתן נתנזון: בלן הוא אדם שלפי לשון המשנה עסק בחימום וטיפול במים.

משה גפני: בלן זה בגמרא.

<נתן נתנזון: אמרתי מהמשנה.

ניסן סלומינסקי: זה מופיע במשנה.

משה גפני: אני לא חוזר בי ואני אומר שאני מוכן לחתום אתה על הצעת חוק, שבלניות יקבלו 6,000 שקלים במקום 4,000 שקלים.

<נתן נתנזון: אני מבקש לומר שמי שבאמת מתעניין בפרטים, ואני בטוח שחברת הכנסת לביא בוודאי עסקה בנושא הזה רבות והיא יודעת שכל עובדי המועצות הדתיות, לא רק הבלניות, בכל הבדיקות שנערכו ב-15 השנים האחרונות או יותר על ידי הממונה על השכר באוצר, שהוא מפרסם כל שנה את הממצאים שלו, כולם יודעים שעובדי המועצות הדתיות כולם נמצאים בתחתית השכר הציבורי של כל מדינת ישראל.

<נתן נתנזון: הדבר הזה עולה כאן בוועדת הכספים של הכנסת כבר למעלה מעשר שנים.

<נתן נתנזון: הדבר הזה ידוע, כולנו כואבים אותו וכולנו מבקשים לשנות אותו.

<נתן נתנזון: אנחנו כראשי מועצות דתיות, רוצים לשנות את העניין הזה למרות שזאת תוספת עלות תקציבית אבל ברור לנו שזה לא יכול להמשיך בצורה כזאת.

<נתן נתנזון: לצערנו הרב באוצר באופן שיטתי דוחים את זה מפעם לפעם, מדיון לדיון, וכל פעם דוחים זאת בכל מיני אמתלות ואומרים שאלה השלכות רוחב, השלכות עומק וכל מיני קודים כאלה איך לעשות שזה לא ישתנה.

<נתן נתנזון: מי שבאמת אכפת לו שלבלניות יהיה כסף, פשוט צריך לדאוג לזה כיוון שהמועצות הדתיות הן רשויות סטטוטוריות ולא יכולות לקבל החלטות עצמאיות על גובה השכר.

<נתן נתנזון: הגברת שכתבה לך את המכתב ואמרה שלא מקבלים ותק בגלל שעוברים ממקום למקום, זה קשקוש הדבר הזה.

<נתן נתנזון: מה זה קשור?

<נתן נתנזון: אם אדם עובד במועצה דתית, הוא עובד מועצה דתית והוא מקבל תלוש מסודר מטעם המועצה הדתית.

עליזה לביא: מה הקשר המשפטי בין הבלניות לבין המועצות הדתיות?

<נתן נתנזון: היא עובדת המועצה הדתית.

עליזה לביא: כאשר הגשתי את הצעת החוק שחבר הכנסת גפני העיר עליה, ברגע שהגשנו את הצעת החוק, הטענה בייעוץ המשפטי הייתה שאין בעצם קשר בין המועצה הדתית לבין הבלנית.

<נתן נתנזון: בטח שיש.

עליזה לביא: זה מה שאמרו לי כאן.

<נתן נתנזון: המועצה הדתית היא המעסיק החוקי לכל דבר ועניין.

עליזה לביא: במחלקה המשפטית של הכנסת אמרו לי אחרת.

<נתן נתנזון: אני אגיד לך מה שאלת ואולי על זה נתנו לך תשובה.

<נתן נתנזון: אולי שאלת מה הקשר בין הבלנית לבין הרשות המקומית ושם באמת אין קשר מכיוון שיש שתי רשויות סטטוטוריות בעיר, יש רשות סטטוטורית שנקראת רשות מקומית, העירייה, ויש רשות סטטוטורית שנקראת מועצה דתית, אבל הבלנית היא עובדת ומועסקת של המועצה הדתית לכל דבר ועניין.

עליזה לביא: אולי יש כאן

עליזה לביא: כשל בהבנה או שיש כאן

עליזה לביא: בעיה ששנינו לא מצליחים להגדיר אותה משום שההערה שאני קיבלתי אמרה שעד שלא יוסדר בחוק הקשר בין הבלניות למועצות הדתיות.

<נתן נתנזון: אין דבר כזה.

עליזה לביא: אני רושמת את זה ואני אבדוק זאת משום שזאת התשובה שקיבלנו כאן מהייעוץ המשפטי ולכן הם שינו את החוק שלי ובצדק כועס עלי בעניין הזה חבר הכנסת גפני.

<נתן נתנזון: עכשיו פעמיים הוא צודק, כי גם הם בלבלו אותך.

משה גפני: זאת לא פעם ראשונה שאני צודק.

עליזה לביא: היום האישה הבינלאומי ותראה איזה נדיבה אני.

משה גפני: אני מוכן לחתום אתך על הצעת חוק.

<נתן נתנזון: לגופו של עניין.

<נתן נתנזון: אנחנו באמת חושבים שהעבודה של הבלנית היא עבודה באמת לא קלה ולא פשוטה.

<נתן נתנזון: היא עובדת בלילות, היא עובדת כל השבוע כולל לילות שבת ומוצאי שבת, היא עובדת בשעות לא נוחות, במקומות בהם לפעמים היא נמצאת כמו שתיארו כאן קודם בודדה.

<נתן נתנזון: הדבר הזה הוא מאוד לא פשוט.

<נתן נתנזון: השכר שלה, כמה שהוא קטן, במקורו הוא עוד הרבה יותר קטן כי מתווספת אליו תוספת של פיצול, תוספת של רטיבות ועוד כל מיני דברים כאלה שאיכשהו יוצרים בסוף שכר שברוך השם הוא קצת יותר גבוה מכפי שאמרה כאן קודם חברת הכנסת עליזה לביא אבל עדיין הוא רחוק ממה שהוא צריך להיות.

אורית סטרוק: מה השכר?

<נתן נתנזון: שכר מינימום ועוד קצת.

אורית סטרוק: תגיד כמה.

<נתן נתנזון: סדר גודל של 5,000-5,400 שקלים.

עליזה לביא: אני רוצה להתנצל.

עליזה לביא: אלעזר וייס נשאר כאן.

ניסן סלומינסקי: האם השכר תלוי במספר הטובלות?

<נתן נתנזון: השכר הוא שכר.

<נתן נתנזון: היקף המשרה תלוי במספר הטובלות.

ניסן סלומינסקי: מספר הטובלות בפועל?

<נתן נתנזון: כן, מספר הטובלות בפועל.

ניסן סלומינסקי: כל חודש נבדק מספר הטובלות.

<נתן נתנזון: לא, לא כל חודש.

יעקב ליצמן: כמה מקבלת מישהי אחר במקום עבודה אחר שהוא לא המקווה?

יעקב ליצמן: הבלניות מקבלות פחות.

<נתן נתנזון: פחות ממי?

יעקב ליצמן: מי שעובד בחברת טבע.

<נתן נתנזון: בוודאי.

יעקב ליצמן: איך זה מותר לכם?

<נתן נתנזון: שכר המינימום הוא השכר שמחייב את המערכת הציבורית.

<נתן נתנזון: דרגות השכר נקבעות על ידי הממונה על השכר בתיאום עם משרד הדתות.

<נתן נתנזון: סדר גודל המשכורת שלהן הוא באזור ה-5,000 שקלים.

ניסן סלומינסקי: משרה מלאה של בלנית היא סדר גודל של 5,000 שקלים ומשהו.

<נתן נתנזון: כן.

ניסן סלומינסקי: רוב הבלניות לא עובדות משרה מלאה.

ניסן סלומינסקי: נכון?

<נתן נתנזון: אז הן עובדות בחלקיות משרה.

ניסן סלומינסקי: איך נקבעת החלקיות?

<נתן נתנזון: החלקיות נקבעת בהתאם לשני דברים.

<נתן נתנזון: מכתיבים למקווה את היקף אחוזי המשרה שלו ואז זה תלוי.

<נתן נתנזון: אם אחת עושה את כל ההיקף, היא מקבלת את ההיקף בהתאם למספר הטובלות במקווה, אבל שוב, זה לא שכל חודש משתנה השכר בהתאם.

<נתן נתנזון: עושים בדיקה של ארבע

<נתן נתנזון: ה-חמישה חודשים בתקופות מסוימות בשנה, רואים בממוצע מה מספר הטובלות באותו מקווה ולפי זה נקבע היקף המשרה במקווה.

ניסן סלומינסקי: הבלנית צריכה לפתוח נניח בשעה 7:00-8:00 בערב, אחרי השקיעה, והיא צריכה להישאר עד שעה סבירה.

ניסן סלומינסקי: היא יושבת שם ויכול להיות שתגענה עשרים נשים ויכול להיות שאף אחת לא תגיע.

<נתן נתנזון: זה לא משנה לה את המשרה.

ניסן סלומינסקי: איך אתם קובעים שבאזור מסוים היא יושבת ארבע שעות והיא תקבל רבע משרה ובאזור אחר היא יושבת ארבע שעות ותקבל חצי משרה?

<נתן נתנזון: אין דבר כזה.

<נתן נתנזון: היקף המשרה מכתיב את שעות הפעילות.

<נתן נתנזון: אחד תלוי בשני.

<נתן נתנזון: כשיודעים שמקווה מסוים לצורך העניין יש בו 400 טובלות בחודש, זה מחייב יותר שעות פתיחה מאשר מקווה אחר שיש בו מאתיים טובלות בחודש.

אורית סטרוק: כמה שעות זאת משרה?

<נתן נתנזון: דקה.

<נתן נתנזון: תנו להבין את הקונספציה.

<נתן נתנזון: המשרד קובע את היקף הפעילות של המקווה הזה בהתאם למספר הטובלות והוא היקף קבוע.

<נתן נתנזון: זה לא היקף שמשתנה לא כל יום ולא כל חודש ולא כל שנה אלא זה דבר שהוא קבוע אלא אם כן יש שינוי משמעותי כמו אם נניח קמה שכונה חדשה והאוכלוסייה גדלה או דברים כאלה.

<נתן נתנזון: באופן נורמלי זה היקף קבוע של אחוזי משרה על מקווה מסוים.

<נתן נתנזון: זה תלוי כמה שותפות יש באותם אחוזי משרה.

<נתן נתנזון: אם זאת אחת, היא מקבלת את כל מה שיש ואם יש כמה שותפות, הן מחלקות ביניהן את אותם אחוזים שיש לאותו מקווה.

<יהושע ישי: ברשותכם, אני מבקש להשלים את דבריו ולפשט אותם.

<יהושע ישי: בעיקרון מקווה פתוח בזמנים נתונים.

<יהושע ישי: הוא לא יכול להיות פתוח משעה 9:00 בבוקר אלא הוא יכול להיות פתוח בסביבות 5:00 בערב בחורף או 7:00 בערב בקיץ ועד לשעות סבירות שהן 10:00-11:00 בערב, תלוי אם זה חורף או קיץ.

<יהושע ישי: מכאן מובן שסך כל הפעילות במקווה יכולה להתבצע בסדר גודל של בין שלוש שעות לארבע שעות, תלוי בעונת השנה.

<יהושע ישי: בממוצע זה שלוש וחצי שעות.

<יהושע ישי: לכן המסגרת של אחוז המשרה נקבע לפי שלוש וחצי שעות לערב בהתאם למספר הערבים שהיא עושה ביחס לשעות שבועיות לשבוע.

<יהושע ישי: שעות שבועיות לשבוע לצורך חישוב מאה אחוזי שכר, לפי החוק הן 42 וחצי שעות.

<יהושע ישי: אם אני עושה שלוש וחצי שעות בלילה ואני עובד רק לילה אחד, זה נגזר מ-42 וחצי שעות וזה אחוז המשרה שלי.

<יהושע ישי: אתם שואלים אם טובלות עשרים טובלות, נכון בעשרים טובלות כבר לא מספיקה בלנית אחת אלא צריך תגבור והמשרד מאשר עוד בלנית אחת.

<יהושע ישי: אם יש ארבעים טובלות, הוא מאשר עוד אחת.

<יהושע ישי: אם יש חמישים טובלות, הוא מאשר עוד אחת.

<יהושע ישי: כמובן שזה תלוי במספר הטובלות.

ניסן סלומינסקי: אם כל אחד מאתנו שיושב כאן, חוץ מחברי הכנסת, עובד בלילה, הוא מקבל תשלום על שעות מיוחדות.

<יהושע ישי: נכון.

<יהושע ישי: היא מקבלת.

ניסן סלומינסקי: גם עבודה בערב שבת ובמוצאי שבת.

ניסן סלומינסקי: הן מקבלות תוספת?

<יהושע ישי: כן.

ניסן סלומינסקי: הסכום שהם מציינים הוא אחרי כל התוספות האלה?

<יהושע ישי: לא.

<יהושע ישי: ראשית, אנחנו מדברים על העסקה שבעיקרון – לא משנה הסכמים קיבוציים – ההעסקה היא על פי חוק.

<יהושע ישי: על פי חוק שכר מינימום.

<יהושע ישי: במסגרת שכר המינימום, נגזר אחוז המשרה.

יעקב ליצמן: כמה משלמים במשרדי הממשלה?

יעקב ליצמן: תשווה את זה למשכורת במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: כמה משלמים לעובד שעובד באותן שעות?

יעקב ליצמן: גם במשרד הבריאות יש עובדים שעובדים בשעות הלילה והשאלה כמה הם מקבלים.

<יהושע ישי: ברשותכם, יש לי הצעה לסדר אבל אני אגיד אותה אחרי שאני אענה על השאלה, כולל השאלה של אדוני.

<יהושע ישי: בעיקרון השכר של הבלניות מובנה על בסיס אחוז משרה כאשר אחוז המשרה הוא שכר מינימום.

משה גפני: את זה הבנו.

<יהושע ישי: במסגרת ההסכמים יש שתי תוספות שמתלוות לזה, תוספת כפיים של 15 אחוזים ותוספת משמרת שנייה של עשרים אחוזים.

<יהושע ישי: אלה שתי תוספות שמהוות בסך הכול 35 אחוזים.

<יהושע ישי: לכן מה שאמר נתנזון ששכר המינימום הוא 4,300 שקלים, תוסיף לזה עוד 35 אחוזים.

<יהושע ישי: השכר מגיע ל-5,000-5,500 שקלים אבל זה במשרה מלאה ואף בלנית לא יכולה לעבוד במשרה מלאה.

יעקב ליצמן: במשרדי הממשלה לא משלמים מינימום אלא הרבה יותר.

<נתן נתנזון: זה מה שאמרנו בהתחלה, שהבעיה המרכזית היא דירוג הדרגה של אותם עובדים.

<נתן נתנזון: אנחנו נמצאים בתחתית הסולם.

<נתן נתנזון: במשרד הבריאות אליו אתה רגיל, אלה דרגות הרבה יותר גבוהות.

ניסן סלומינסקי: הם אנשי המועצות הדתיות ולא משרד הדתות.

יעקב ליצמן: בזמנו השוו את כל התנאים שלהם.

יעקב ליצמן: הם מקבלים כמו שמקבלים במשרדי ממשלה ואני שואל למה הבלניות לא מקבלות כך.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט אני אאפשר לסמנכ"ל משרד הדתות להסביר כי אני מבין שלמעשה משרד הדתות הוא זה שקובע את הדברים האלה עבור המועצות.

ניסן סלומינסקי: אחרי שיהושע יתייחס, אני אאפשר לסמנכ"ל משרד הדתות.

<יהושע ישי: אני רוצה להבהיר עוד נקודה אחת.

<יהושע ישי: אתה מתייחס לכך שהבלניות מועסקות – והטענה שלך היא צודקת – על פי הסכם קיבוצי.

<יהושע ישי: סתם שאלה באוויר, מאיזו שנה?

<יהושע ישי: מישהו כאן יכול לנחש?

<צפורת שימל: 1975.

<יהושע ישי: יפה.

<יהושע ישי: הסכם קיבוצי מ-1975.

<יהושע ישי: אתה עדכנת את זה מאז?

<יהושע ישי: לא.

יעקב ליצמן: בסך הכול אנחנו רוצים לעזור לכם ושתעלו את השכר דבר שגם אתם רוצים בו.

יעקב ליצמן: אני אומר לך שעד כמה שידוע לי, במשבר שהיה במועצה הדתית, נדמה לי שאז הישוו ועשו הסכם חדש.

<יהושע ישי: לא.

יעקב ליצמן: לכל העובדים לא?

<יהושע ישי: לאף אחד לא.

<יהושע ישי: כל המועצות הדתיות עובדות על בסיס הסכם קיבוצי משנת 1975.

<יהושע ישי: ההסכם אומר שהעובדים במועצה הדתית מושווים לעובדים ברשות המקומית.

<יהושע ישי: למי מושווית הבלנית ברשות המקומית?

<יהושע ישי: יש בלנית ברשות המקומית?

יעקב ליצמן: היא לא עובדת במועצה הדתית?

<יהושע ישי: עובדת אבל אין לה למי להיות מושווית.

<נתן נתנזון: אתה משווה אותה לכלום.

יעקב ליצמן: אני משווה אותה לפקידה במשרד הבריאות.

<נתן נתנזון: אתה משווה אבל הוא לא נותן לנו.

<נתן נתנזון: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים מכם.

<יהושע ישי: אני מבקש להציע הצעה לסדר.

יעקב ליצמן: אל מי אני צריך לפנות?

<נתן נתנזון: אל הממונה על השכר.

<יהושע ישי: הצעה לסדר שלי כדי שהוועדה תצא עם איזושהי החלטה ראויה שתקדם את הנושא של הבלניות היא לקבל החלטה שהמצב הזה הוא לא טוב והתיקון שלו הוא על ידי כך שנזמן את הממונה על השכר לכאן, אולי גם את נציג ההסתדרות, ונשנה את במסגרת ההסכם הקיבוצי באופן שנשווה את הבלניות למשל לאחיות, לסייעות וכולי.

<יהושע ישי: רבותיי, לפני שבועיים הייתה שביתה בבית החולים הדסה בגלל שלא קיבלו משכורת בסך הכול עשרה ימים.

<יהושע ישי: בירושלים הבלניות שישה חודשים לא קיבלו משכורת והן עבדו.

משה גפני: אני רוצה להתייחס לשאלה ששאלה חברת הכנסת עליזה ואני מייצג אותה עכשיו.

<יהושע ישי: אם היא כל כך רוצה לדעת, למה היא לא באה לסיור אצלי?

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: היא שאלה על הקרוסלה ששמו במקווה בנתניה ובחדרה, בניגוד לדעת הרבנים.

משה גפני: מה זה?

<נתן נתנזון: זה לא בניגוד לדעת הרבנים.

משה גפני: בניגוד.

משה גפני: בחדרה ודאי זה היה בניגוד לדעת הרבנים וגם בנתניה.

יעקב ליצמן: מהי הקרוסלה?

<נתן נתנזון: הרב גפני, בדיוק לשם כך יש רגולטור והתפקיד של משרד הדתות לבדוק אם הוא פעל בהתאם להוראות או לא.

משה גפני: אני מייצג בעניין הזה את חברת הכנסת עליזה לביא.

<נתן נתנזון: אני מייצג את הרגולטור.

משה גפני: זה לא על דעת הרבנים.

משה גפני: בגלל זה בחדרה הגיעה המשטרה.

משה גפני: בנושא הזה היא צודקת כי למה פועלים בניגוד לדעת הרבנים?

<נתן נתנזון: זה לא בסדר.

משה גפני: המועצה הדתית שם שמה קרוסלה והרבנים אמרו שאסור לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לכתוב בפרוטוקול שר' משה אמר שהוא מייצג את חברת הכנסת עליזה לביא.

משה גפני: רק לשאלה הזאת.

משה גפני: אל תיסחף.

ניסן סלומינסקי: לפני שאתן את רשות הדיבור לבלניות, אני מבקש מסמנכ"ל המשרד לענייני דת להאיר את עינינו ולומר לנו איך מתקנים את העוול הזה.

<אבי חליבה: קודם כל, בוקר טוב.

<אבי חליבה: אני סמנכ"ל המשרד לענייני מינהל ומשאבי אנוש.

<אבי חליבה: אני רוצה לעשות כאן קצת סדר בכל מיני חצאי דברים שנאמרו ולא תמיד הם נכונים.

<אבי חליבה: אני רוצה להצטרף לשותפיי.

<אבי חליבה: אמנם הם לא עובדי המשרד אבל הם שותפים מלאים שלנו, גם הרב נתנזון וגם הרב יהושע ישי והם מייצגים הרבה שלא נמצאים כאן.

<אבי חליבה: אני רוצה לעשות סדר בדברים ואולי אני לא מפתיע כאן אף אחד אבל חשוב שזה ייאמר.

<אבי חליבה: אמרו כאן בהתחלה ששכר כל עובדי המועצות הדתיות, כולם, לא רק הבלניות שלצערי יש להן מקום מכובד בנושא זה, הוא שכר נמוך מאוד בכל קנה מידה וזה לא אנחנו אומרים אלא אומר הממונה על השכר בדוח שהוא מוציא כל שנה אותו אפשר להוציא מהאינטרנט.

<אבי חליבה: אנחנו מככבים שם לצערי הרב בתחתית הרשימה.

<אבי חליבה: כשאני אומר אנחנו, אלה לא עובדי המשרד שגם הם במקום מאוד נמוך אלא אלה עובדי המועצות הדתיות.

<אבי חליבה: אמנם הדיון כאן הוא על הבלניות, אבל אם אנחנו רוצים לעשות סדר וצדק עם העובדים האלה שעושים ימים כלילות, חשוב לומר את הדבר הזה.

יעקב ליצמן: איפה אתם במצב הזה?

<אבי חליבה: אני אומר.

<אבי חליבה: חבר הכנסת, אני אומר הכול ואם אני לא אענה, תשאלו אותי שוב.

<אבי חליבה: הדבר השני שאני רוצה לומר הוא שחלק מהבעיה – ואני אומר את האמת – היא שאותם עובדים של המועצות הדתיות הם עובדים מסורים שעושים עבודתם ולא מוצאים את הזמן והפנאי, בעיקר מתוך תחושת השליחות, לעימותים, עיצומים והפגנות.

<אבי חליבה: זאת הסיבה שיהושע קודם הזכיר בלניות שלא מקבלות משכורת וממשיכות לבוא ולפתוח את המקווה, קודם כל כי זה תפקיד עם המון שליחות, ושנית, זאת מצווה מאוד חשובה.

<אבי חליבה: אותן נשים, במקרה הזה הבלניות שממלאות את התפקיד, לא יכולות להרשות לעצמן שהדבר הזה לא יעבוד.

משה גפני: על אחת כמה וכמה שהתפקיד של הבלנית חשוב.

<אבי חליבה: אני מסכים.

<אבי חליבה: לגבי הבלניות.

<אבי חליבה: אני חושב שלא נכון לומר ששכר הבלניות הוא נמוך יותר מאשר במגזרים אחרים וכרגע הסברתי.

<אבי חליבה: יש בעיה מבנית בהיבט של בלניות שהיא קשורה לשני אלמנטים.

<אבי חליבה: האחד, דיבר עליה קודם יהושע, שמאופי עבודתן בשל הצרכים הן ברובן לא עובדות משרה מלאה כי באמת מעט מאוד בלניות עובדות כל במשך כל הערבים בשבוע.

<אבי חליבה: לכן הן מקבלות חלק יחסית.

אורית סטרוק: השאלה איך אתה מגדיר משרה.

<אבי חליבה: אני מיד אתייחס לזה.

<אבי חליבה: לכן חלק מהבעיות שהן מקבלות לא שכר נמוך יחסית לעיסוק אלא מכיוון שהן עובדות חלקיות קטנה של משרה, הן מקבלות מעט שכר.

אורית סטרוק: תגדיר את המשרה.

<אבי חליבה: דבר נוסף שחשוב להבין.

<אבי חליבה: הזכירו קודם את התוספות שהן מקבלות ואני רוצה לדייק ולהוסיף.

<אבי חליבה: אכן הן מקבלות תוספת שנקראת תוספת רטיבות בגובה של עשרים אחוזים או 15 אחוזים מהשכר אבל אני רוצה לומר בשונה מהדברים שנאמרו, שאותה תוספת שנייה שהזכירו שנקראת תוספת פיצול, לא ניתנת למרבית הבלניות, ומדוע?

<אבי חליבה: כי הממונה על השכר, לו אנחנו כפופים גם בהקשר של עובדי המועצות הדתיות וגם כך הבלניות, לא מאשר לתת תוספת של פיצול במקרה שעובדת עובדת משמרת אחת, בניגוד לאחיות בתי החולים שעובדות במשמרת בוקר ויכולות לחזור למשמרת ערב, כי המקוואות לא פתוחות בבקרים.

יעקב ליצמן: עובדו משרד הדתות מקבלים כמו כל העובדים במשרדי הממשלה?

<אבי חליבה: גם לזה אני אענה ואז אני אומר מה אנחנו עושים.

יעקב ליצמן: לפני שאתה ממשיך תאמר אם כן או לא.

<אבי חליבה: עובדי המשרד לשירותי דת, מבחינת שכר הבסיס שלהם, מקבלים שכר זהה לכל העובדים במשרדי הממשלה.

יעקב ליצמן: איזה תוספת הם לא מקבלים?

<אבי חליבה: אבל לצערי הרב גם כאן אנחנו מככבים בדוח הממונה על השכר.

<אבי חליבה: הרבה מאוד תוספות שכר שמחולקות למשרדים אחרים לא נמצאות היום אצל עובדי המשרד לשירותי דת וגם על כך אנחנו עובדים מול הגורמים המקצועיים, בהקשר הזה משרד האוצר שהוא הממונה על השכר ואגף התקציבים.

<אבי חליבה: לשאלתכם מה עושה המשרד לשירותי דת.

משה גפני: לא, לפני כן.

משה גפני: יש שאלה אחת מאוד מרכזית שמסתובבת כל הזמן.

משה גפני: עזוב את חלקיות המשרה, מכירים את כל העניין הזה אבל בלנית שעובדת בשעה 11:00 בלילה, שזאת העבודה שלה, במוצאי שבת, היא מקבלת על כך תוספת?

<אבי חליבה: מעבר לתוספת שאמרתי?

<אבי חליבה: לא.

משה גפני: למה?

משה גפני: היא עובדת בשעה 11:00 בלילה.

משה גפני: זאת העבודה שלה.

משה גפני: היא עובדת במוצאי שבת.

<אבי חליבה: במסגרת אותו הסכם קיבוצי שהזכיר יהושע.

ניסן סלומינסקי: עשרים אחוזים הם בגין עבודת לילה.

משה גפני: אני שואל על השעה שהיא עובדת ב-11:00 בלילה.

<נתן נתנזון: חבר הכנסת גפני, אתה טועה בזה.

<נתן נתנזון: היא מקבלת תוספת של עשרים אחוזים בגלל השעות.

משה גפני: הוא אומר לא.

<נתן נתנזון: הוא לא יודע.

<נתן נתנזון: אנחנו מתעסקים עם תלושי השכר ולא הוא.

<יהושע ישי: היא מקבלת תוספת באופן הזה שהיא לא עובדת שלוש וחצי שעות במוצאי שבת אלא היא עובדת שעתיים וזה נחשב לה כאילו היא עבדה שלוש וחצי שעות.

ראובן ריבלין: אתם אנשים טובים, אל תדברו על זה.

ראובן ריבלין: אני אסביר לכם למה זאת פיקציה.

<יהושע ישי: זאת לא פיקציה.

<נתן נתנזון: זאת לא פיקציה.

<נתן נתנזון: זה החוק.

<אבי חליבה: זה חלק מהסכם השכר שלהן.

<נתן נתנזון: לפי החוק, אם אתה מעסיק אדם בשבת, אתה צריך לשלם לו מאתיים אחוזים ואתה יכול להעסיק אותו בשבת במשך ארבע שעות ולשלם לו עבור שמונה שעות.

<נתן נתנזון: אני מעסיק אותן במוצאי שבת.

ראובן ריבלין: אם היא עבדה שבת ואחרת לא עבדה שבת, זאת שעבדה שבת צריכה לקבל תוספת שכר.

<נתן נתנזון: היא מקבלת.

<אבי חליבה: היא מקבלת פר שעות.

<אבי חליבה: זה מה שאומר יהושע.

ראובן ריבלין: כל זמן שלא הגעת לשכר מינימום, אתה יכול לומר שהיא מקבלת את כל התוספות.

<אבי חליבה: אני רוצה לומר מה אנחנו עושים כמשרד.

<קריאה: חלק מהפיקציה היא שהיא לא יכולה ללכת לעבוד במשהו אחר.

<קריאה: גם כשהיא באה לשעתיים, היא כבר בזבזה את הערב הזה.

<אבי חליבה: אני רוצה לומר כמה דברים שאנחנו מנסים לעשות.

<אבי חליבה: אני רוצה להסביר את המורכבות היותר גדולה.

<אבי חליבה: מה שיהושע ונתן אמרו קודם, ונמצא כאן גם נציג הממונה על השכר ואפשר לשאול גם אותו, ואני חושב שתבינו גם אתם כולכם, שהם אלה שנדרשים לתת מענה – לא אנחנו – לעבודה בפועל.

<אבי חליבה: לכן אנחנו כמשרד מתקצבים ומתקננים צורך במועצות לפי אותו מפתח תקינה עליו דיברו, לפי מספר טובלות, לפי משרה מלאה וזאת משרה מלאה, כמו שקבועה היום, גם בשירות המדינה.

<אבי חליבה: הבעיה היא שכאשר הם נדרשים לתת פתרון, הם מחלקים את אותו אחוז משרה בהתאם למספר הבלניות שעובדות ולכן זה קשור גם לזה כי במסגרת הסכם השכר שלהן נכנסת התוספת הכללית לכל אותו בסיס השכר וכולכם יודעים שאם מחלקים אחוז משרה קטן יותר, גם כל התוספות נחתכות בהתאם.

<אבי חליבה: זאת נראית לי מתמטיקה פשוטה.

<אבי חליבה: אני רוצה לומר מה אנחנו עושים.

<אבי חליבה: במסגרת העבודה שלנו, במסגרת תכנית העבודה לשיפור כל תנאי השכר של עובדי המועצות הדתיות וגם של הבלניות בהקשר הזה, אנחנו עושים מספר עבודות מקצועיות שלנו כמשרד.

<אבי חליבה: כדבר ראשון התחלנו - אחרי הרבה שנים שהדבר הזה לצערי הרב היה רדום למרות הרבה ניסיונות טובים – לכתוב ניתוח עיסוק חדש לבלנית שיגדיר את מהות תפקידה ויכול להיות שיתייחס גם לשם התפקיד.

<אבי חליבה: הדבר השני הוא התשתית.

<אבי חליבה: התשתית הזאת היא תשתית חשובה לתנאי, לדבר החשוב ביותר אותו אומרת חברת הכנסת סטרוק ובצדק, לשינוי הגדרות שעות של משרה מלאה.

<אבי חליבה: ברגע שמשרה מלאה של בלנית מוגדרת כמו משרה מלאה של עובד שגרתי בשירות המדינה, אותם 42.5 שעות שבועיות, ברור לכם שמכיוון שכרגע הסבירו לנו שגם אם היא תעבוד במשרה מלאה, שלוש וחצי שעות כפול חמש-שש פעמים בשבוע, היא לא תגיע לשעות האלה וכאן טמונה הבעיה ואת זה אנחנו מבקשים לשנות יחד עם הממונה על השכר.

<אבי חליבה: אנחנו כמובן צריכים את השותפות של הממונה על השכר כי בלעדיו גם אנחנו כפופים לו ואנחנו לא יכולים להיות מעל החוק.

<אבי חליבה: הדבר השלישי הוא מה שאמר קודם נתנזון.

ראובן ריבלין: בענף מיוחד כזה צריך להגדיר את המשרה באופן אחר.

<אבי חליבה: אני מסכים לגמרי אבל זה בידי הממונה על השכר.

<אבי חליבה: אנחנו באים עם המלצות.

<אבי חליבה: הדבר השלישי, וגם כאן אנחנו מסכימים, הוא שינוי מתח הדרגות של הבלניות שהוא באופן ברור ישפיע גם על שכרן.

<אבי חליבה: ברגע שדירוג הבלניות הוא נמוך, גם השכר שלהן – וגם של כל עובדי המועצות הדתיות – הוא נמוך.

יעקב ליצמן: מה נדרש מבלניות לדעת?

<יהושע ישי: אני חושב שמה שהתכוונת לשאול זה מה מתח הדרגות.

יעקב ליצמן: לזה עוד נגיע עוד דקה.

יעקב ליצמן: תאמין לי שלא סתם שאלתי.

<אבי חליבה: הוא שאל משהו אחר.

<אבי חליבה: היום במסגרת זה שאין ניתוח עיסוק, הדרישה היחידה היא שבאמת בלנית תכיר את ההלכות ותהיה מקובלת על הרב המקומי שמפעיל.

<אבי חליבה: זה מה שקורה היום.

<אבי חליבה: אנחנו חושבים שצריך לעשות בזה שינוי.

<אבי חליבה: אני רוצה לספר לכם על עוד שני דברים קטנים שכבר קורים.

יעקב ליצמן: צריך להיות תואר אקדמי.

<אבי חליבה: לא.

אורית סטרוק: לא לזלזל.

<אבי חליבה: אני לא מזלזל בתפקיד הבלנית כי אני חושב שמעבר למה שאמרתי, זאת אחת המצוות החשובות.

<אבי חליבה: אני חושבת שהבלנית פוגשת את האישה באחד המקומות הרגישים ביותר ולא צריך לזלזל בזה.

<אבי חליבה: אנחנו עושים עוד שני דברים והם כבר בעבודה.

<אבי חליבה: האחד, יחד עם נציגי המועצות הדתיות אנחנו עושים שיתוף פעולה לגבי קורסים לגמול השתלמות שגם זה מקנה תוספות שכר.

יעקב ליצמן: מה צריך ללמוד בקורסים האלה?

<אבי חליבה: אלה קורסים כלליים, לא אקדמיים.

<אבי חליבה: הדבר הנוסף שאנחנו עושים - ואם תרצה לשמוע את הפרטים, אני אשמח להעביר לך – זה קורס חדש להעצמת בלניות שכל תכליתו היא לא בהיבט ההלכתי, לשם כך יש את הרבנים ואנחנו לא מתיימרים להחליף אותם אלא להפך, אלא דברים שקשורים לקורס לשיפור השירות.

יעקב ליצמן: על זה אני חולק.

<אבי חליבה: אם תרצה, אני אשמח להעביר לך את הפרטים.

יעקב ליצמן: על ההלכה אני מבין.

יעקב ליצמן: על זה אני חולק.

אורית סטרוק: כל העבודה הזאת, מתי תהיה?

<אבי חליבה: העבודה הראשונה של ההכשרות כבר קורית ואפשר לראות אותה בשטח.

<אבי חליבה: היא תסתיים בסופף 2015 אבל היא כבר קורית.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין מתי הן ישודרגו.

אורית סטרוק: הן ישודרגו מבחינת תכנית העבודה שלנו כבר השנה.

אורית סטרוק: אני אומר שוב, זה תלוי בממונה על השכר, אם הוועדה הנכבדה הזאת תחליט על תוספות תקציב.

יעקב ליצמן: מי שלומד רק הלכה, איזה דרגה יש לו?

<אבי חליבה: זה לא קשור.

<אבי חליבה: אין קשר בין האחד לשני.

יעקב ליצמן: איך היא עולה בדרגה?

<אבי חליבה: בהתאם לוותק.

יעקב ליצמן: למה במקומות אחרים עולים בדרגה ולא רק לפי הוותק?

<אבי חליבה: עכשיו כאשר נשנה, יכול להיות שיהיה גם שינוי בזה.

<נתן נתנזון: הבעיה היא שאין מתח דרגות.

יעקב ליצמן: מי שעובד כאן עשרים שנים, אני מבין שאתה מעלה כל שנה.

<אבי חליבה: אצל הבלניות אין מתח דרגות.

יעקב ליצמן: הוא אומר במפורש משהו שהוא לא נכון.

יעקב ליצמן: אין שם ותק.

<אבי חליבה: יש ותק.

<אבי חליבה: אין הבדל במתח הדרגות.

<אבי חליבה: ותק בוודאי שיש.

<נתן נתנזון: זאת הבעיה.

<נתן נתנזון: אין מתח דרגות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע עכשיו את נציגות הבלניות.

<צפורת שימל: אני יועצת משפטית של אמונה, תנועת האישה הדתית לאומית.

<צפורת שימל: אני רוצה לומר שאנחנו באמונה בגישה מערכתית, גישה שרואה את ההגדרה של מקצוע הבלנית כמשהו מהותי.

<צפורת שימל: מבחינתנו כל הנושא, ככל שישתפרו כמובן תנאי העבודה והשכר של הבלניות, כך הפרופיל של הבלניות ייראה בדרך אחרת לגמרי מכפי שאנחנו אומרים היום.

<צפורת שימל: הנושא של היקף המשרה הוא נושא מהותי וקריטי בכל ההיבט הזה.

<צפורת שימל: אנחנו פנינו למשרד לשירותי דת וביקשנו נתונים לגבי הנושא של שכר הבלניות.

<צפורת שימל: הדבר שמבחינתנו הוא אקוטי בצורה שלא תאמן בעניין הזה, זאת העובדה שסרגל התקינה של הבלניות והיקף המשרה שלהן נקבע בהתאם למספר הטובלות.

<צפורת שימל: זה בדיוק מה שנאמר לנו במכתב רשמי של המשרד לשירותי דת.

<צפורת שימל: העובדה שבלנית, סרגל התקינה שלה והיקף המשרה שלה נקבע לפי מספר הטובלות, הוא דבר שלא קיים בשום תחום אחר.

<צפורת שימל: אם אנחנו משווים את זה לתחום האחיות, אנחנו לא רואים מצב שאחות מקבלת בהתאם למספר האנשים בהם היא מטפלת.

<צפורת שימל: אם ניקח מתוך התחום של המשרתים בקודש, כפי שזה נקרא והבלניות הן חלק ממגזר המשרתים בקודש, אם אני אקח דוגמה קיצונית של מי שעוסקים בקבורה, הם הרי לא מקבלים בהתאם למספר פעולות הקבורה שהם היו אחראים להן.

<צפורת שימל: רק הבלניות משום מה מקבלות את השכר שלהן ואת היקף המשרה שלהן ביחס למספר הטובלות שהיו להן.

<צפורת שימל: לא צריך להיות שום הבדל בין בלנית שנמצאת בישוב בו יש מספר טובלות מסוים לבין בלנית שנמצאת בישוב בו יש מספר טובלות אחר.

יעקב ליצמן: הם לא אמרו כך.

ניסן סלומינסקי: אתה לא שמעת שהיא אמרה להם שהם לא צודקים.

<צפורת שימל: אני מדברת מתוך פניות של בלניות שפנו אלינו בעניין הזה ומתוך בדיקת תנאי ההעסקה שלהן.

<צפורת שימל: בהקשר הזה אנחנו משמשים להן פה ואני מבקשת שלפחות תתנו לנו את האפשרות הזאת.

<צפורת שימל: אני חושבת שהעובדה שאופי העבודה של הבלניות הוא אופי כזה שהוא מורכב גם מהיבטים הלכתיים, גם מעבודות ניקיון ואין לזלזל בכך אלא נהפוך הוא, גם מהיבטים של כל מה שקשור בנושא של שעות נוספות שהן צריכות להישאר, אם אלה ערבי חג כאשר כולנו נמצאים בבית והן נמצאות במקום העבודה שלהן, אם אלה ערבי שבת, אם אלה מוצאי שבתות – כל הזמנים האלה הם זמנים שמבחינת הבלניות אלה הן שעות העבודה שלהן והן צריכות לקבל את ההכרה בעניין הזה ברמת השכר, בוודאי ובוודאי כאשר כמעט ולא קיימת היום בלנית אחת שתמצאו אותה כמי שעובדת במשרה מלאה.

<צפורת שימל: זה דבר שלא קיים היום אצל הבלניות.

<צפורת שימל: כמעט ולא תמצאו בלנית שהיקף המשרה שלה הוא היקף משרה מלאה.

<צפורת שימל: המצב של הבלניות חייב להשתפר.

<צפורת שימל: מתח הדרגות שלהן נע היום בין חמש לשמונה וזה דבר שחייב לעלות.

<צפורת שימל: כל ההיבטים האלה הם היבטים שמבחינת אופי התפקיד שלהן, כיוון שהן מסורות לעבודתן, הן תמיד נזנחות ונשכחות וצריך לעשות שינוי רדיקלי בעניין הזה.

<צפורת שימל: תודה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן מישהי מהבלניות עצמן?

<קרן חדד טאוב: כן.

<קרן חדד טאוב: אני מנהלת את קבוצת אדוות, נשים שעוסקות בנושא של מקוואות וחוויית הטבילה מהצד של הטובלות ומהצד של הבלניות, ואני בלנית.

<קרן חדד טאוב: רציתי לתקן את הסמנכ"ל ולומר שהעבודה היא שבעה ימים בשבוע ולא שישה ימים בשבוע.

<קרן חדד טאוב: בלניות במושבים עובדות שבעה ימים בשבוע.

<קרן חדד טאוב: אין להן מחליפה והן עובדות שבעה ימים בשבוע.

<קרן חדד טאוב: השכר שלהן הוא שליש.

<קרן חדד טאוב: הגדרת המשרה שלהן היא שליש משרה מכיוון שיש להן בסביבות מאה טובלות.

<קרן חדד טאוב: ברגע שהמספר עולה על מאה, יש רף אחר.

<קרן חדד טאוב: כאמור, הן עובדות שבעה ימים בשבוע והן עובדות לפי קריאה.

<קרן חדד טאוב: זאת אומרת, הן יכולות ללכת ולחזור שלוש-ארבע פעמים באותו ערב.

<קרן חדד טאוב: העבודה כוללת החלפת מים, שזה כולל את שעות הבוקר.

<קרן חדד טאוב: הן עובדות גם בבוקר וגם בערב.

<קרן חדד טאוב: זה לא נכון שהמקווה לא עובד בבוקר.

<קרן חדד טאוב: בבוקר הן מחליפות את המים.

<קרן חדד טאוב: אלה לא שלוש וחצי שעות.

<קרן חדד טאוב: השכר שלהן הוא 2,500 שקלים לשליש משרה.

<קרן חדד טאוב: אני מאוד שמחה שבמועצה הדתית מטה בנימין יש סדרים, אבל במועצות דתיות אחרות השכר שמגיע בפועל לכיס של הבלניות הוא מ-2,500 שקלים, הוא 1,800 שקלים במצב הטוב עד 1,200 שקלים ו-1,000 ו-700 שקלים במקומות אחרים.

ראובן ריבלין: אפשר לשאול אותך שאלה אישית?

<קרן חדד טאוב: כן.

ראובן ריבלין: את בלנית מתוך הכרה או מתוך ערך או מתוך כך שזאת הפרנסה שלך?

מיכל בירן: מה זה משנה?

<קריאה: זאת שאלה ששואלים גם גברים?

ראובן ריבלין: אני רוצה לעזור.

ראובן ריבלין: השאלה שלי פרובוק

ראובן ריבלין: טיבית כדי לעזור להן.

<קרן חדד טאוב: אני מודה שאני לא אופיינית בקרב הבלניות.

<קרן חדד טאוב: גם בגלל אידיאולוגיה כי בירושלים לא יקבלו אותי כבלנית כי אני לא הולכת עם כיסוי ראש מלא.

ראובן ריבלין: זאת לא הבעיה שלך.

ראובן ריבלין: זאת הבעיה של המערכת.

<קרן חדד טאוב: אני רוצה להדגיש שבלניות במושבים, אין להן מחליפות.

<קרן חדד טאוב: המשרד מודע לבעיה אבל הוא לא מכיר בה כבעיה כי התשובה היא שזאת עבודה של נשים ונשים יסתדרו ביניהן.

<קרן חדד טאוב: אותה בלנית שהתחלתי לספר עליה שפנתה אלי אתמול בערב, אמרה לי שלפני שבועיים היא פנתה לרב המושב שלה ואמרה לו שהיא צריכה לעבור צנתור ולכן היא צריכה מחליפה.

<קרן חדד טאוב: הוא כעס עליה על כך שהיא לא הצליחה למצוא מחליפה.

<קרן חדד טאוב: היא אומרת שלא פלא שהיא לא מוצאת מחליפה, כי אף אחד לא משלם למחליפות ולכן בשום מקום אין מחליפות.

<קרן חדד טאוב: זה המצב של הבלניות היום.

<נחמה שולמן: לידיעת הרב ליצמן, אני גם אחות ואני גם בלנית מתוך אידיאל, חבר הכנסת ריבלין.

<נחמה שולמן: זכיתי להקים מקווה בתל אביב יחד עם המועצה הדתית, שנתיים וחצי עבדתי בו במשרה מלאה, בהתנדבות, זכיתי שהמקווה שחלמתי עליו תשע שנים הוא התקיים, אבל שילמתי על זה מחיר מאוד כבד.

<נחמה שולמן: אני רוצה להגיד לכם שאני עובדת כרגע באופן רשמי יום בשבוע ומקבלת 450 שקלים לחודש.

<נחמה שולמן: זה אפילו לא מממן את הנסיעות שלי מפתח תקוה לתל אביב.

<נחמה שולמן: 250 שקלים הולכים על קנסות לחניה כי המועצה הדתית לא מוכנה לתת לי מקום חניה ליד המקווה שנמצא ברחוב מאוד צדדי.

<נחמה שולמן: אני עושה את העבודה באמת בלב שלם ומתוך שמחה.

<נחמה שולמן: אני אחות במקצועי.

<נחמה שולמן: שכר בלנית הוא עשרה אחוזים משכר אחיות שגם שכרן הוא לא משהו בשנת 2014 בישראל.

<נחמה שולמן: כשליש משכורת של עובדת משק בית.

ראובן ריבלין: שערורייה.

<נחמה שולמן: בחורף זה לא נכון שזאת עבודה של שלוש שעות.

<נחמה שולמן: הבלניות בתל אביב צריכות להיות בשעה 4:00, שעה לפני שקיעה, והן יוצאות משם סמוך ל-10:00 בלילה.

<נחמה שולמן: זה שש שעות מלאות.

<נחמה שולמן: הן עונות לטלפונים, מנקות, נותנות יחס, להדריך וכולי.

<נחמה שולמן: הרבה פעמים אני עובדת במקווה ומשם הולכת למשמרת לילה בבית החולים וחושבת שהנה, עכשיו אני אוכל לנוח.

<נחמה שולמן: אי אפשר לתאר במלים אבל אני יוצאת משם עם הלשון בחוץ.

<נחמה שולמן: בתל אביב אין שום הבדל בין מקווה שמכיל מאות נשים בחודש לבין מקווה שהבלנית יושבת ולא מזיזה את עצמה.

<נחמה שולמן: בכל אופן, במקווה שלנו אנחנו לא מקבלים שום עזרה.

<נחמה שולמן: בשנה ראשונה נשים מגיעות לטבילה בחינם ואף אחד לא סופר אותן.

<נחמה שולמן: אלה יכולות להיות עשרים נשים כאלה בערב ואף אחד לא יודע שהן מגיעות.

<נחמה שולמן: הבלנית צריכה לתת את אותו שירות לכולן.

<נחמה שולמן: הבלנית שעובדת אתי היא עובדת חמישה ימים בשבוע, חמישה ימים מלאים והיא אימא לשמונה ילדים ומשתכרת 2,800 שקלים בחודש.

<נחמה שולמן: היא אומרת לי שהיא מקבלת גם נסיעות, כך שהיא מגיעה ל-3,000 שקלים בחודש.

<נחמה שולמן: חמישה ערבים האישה הזאת יוצאת בשעה 3:30-4:00 אחר הצהרים, עוזבת בית עם שמונה ילדים וחוזרת הביתה ב-12:00 בלילה.

<נחמה שולמן: אני אומרת לכם, אני פשוט מרגישה שאנחנו חיים בדור שגם אחיות וגם בלניות נמצאות במקצועות שהפערים בין מי שעושה את עבודת השטח למנהלים הם פשוט בלתי מוסריים.

משה גפני: דיברת על הפער בין הבלניות למנהלים?

<נחמה שולמן: כן.

<נחמה שולמן: הגשם לא בא בגלל שאין עננים אלא זה בגלל שאנחנו חברה שפוגעת בחלשים, עושקת דלים ופשוט אנחנו לא מוסריים.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את נציג הממונה על השכר, משה בכר.

<משה בכר: תודה אדוני היושב ראש.

<משה בכר: אני מתנצל שמיד אחרי הדברים שלי אני חייב לצאת לוועדה אחרת.

משה גפני: בוועדה ההיא ידברו על העשירים.

משה גפני: כדאי שתהיה שם.

<משה בכר: לא.

<משה בכר: זאת דווקא ועדת חינוך.

<משה בכר: אני חושב שהובן כאן, גם על ידי נציגי המועצות וגם על ידי נציגי המשרד לשירותי דת, שהבלניות לא מופלות לרעה לעומת עמיתיהם בשלטון המקומי.

<משה בכר: הן מועסקות בדיוק לפי אותה חוקת עבודה שחלה בשלטון המקומי, בעיריות.

<נחמה שולמן: אין בלניות בשלטון המקומי כך שאין למה להשוות אותי.

<משה בכר: אם יותר לי, אני אמשיך.

משה גפני: זאת ועדת כספים.

משה גפני: ברגע שאתה אומר שהיא מושווית לשלטון המקומי, אתה לא יכול לדבר בסיסמאות.

משה גפני: למי בשלטון המקומי היא מושווית?

משה גפני: השכר שלה מושווה לראש העיר?

משה גפני: לסגן ראש העיר?

משה גפני: לגזבר?

משה גפני: למי?

משה גפני: למנכ"ל?

משה גפני: למי בשלטון המקומי?

<משה בכר: לא אמרתי שיש בלניות שמועסקות בשלטון המקומי.

משה גפני: לא אמרתי שאמרת.

משה גפני: למי הן מושוות?

משה גפני: שמענו בדיוק מה שאמרת.

<משה בכר: אמרתי שהבלניות מועסקות לפי חוקת העבודה בשלטון המקומי והן זכאיות לכל תנאי השכר והתוספות להם זכאים עובדי השלטון המקומי.

יעקב ליצמן: מי?

<משה בכר: למשל, לבלניות בדרך כלל אין תואר ולכן הן מועסקות בדירוג המינהלי.

<נחמה שולמן: יש לי תואר שני.

<משה בכר: אמרתי בדרך כלל.

ראובן ריבלין: שערורייה.

ניסן סלומינסקי: בגלל השכר הנמוך הזה, אתה מצפה שמי שיש לה תואר דוקטור תבוא לשם?

ניסן סלומינסקי: הרי זאת הביצה והתרנגולת.

<נתן נתנזון: אדוני היושב ראש, לנו יש שתי בלניות שיש להן תואר דוקטור והן עושות את זה רק בגלל המקצוע.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

גילה גמליאל: הן צריכות להשתכר בכבוד.

יעקב ליצמן: למי ברשות המקומית אתה משווה בלניות?

יעקב ליצמן: תן לי דוגמה אחת.

<משה בכר: אני מסביר שהבלניות מועסקות בדירוג המינהלי וזה אותו דירוג מינהלי שיש בשלטון המקומי.

יעקב ליצמן: תן לי דוגמה מרשות מקומית.

אורית סטרוק: מי נמצא באותה דרגה?

<משה בכר: חוקת העבודה היא אותה חוקת עבודה.

<משה בכר: הדירוג המינהלי הוא אותו דירוג מינהלי.

גילה גמליאל: גם אם אתה צודק, זה לא מה שקורה בפועל.

<משה בכר: התוספת שניתנת בעד העבודה בשעות לא שגרתיות, היא בדיוק אותה תוספת שניתנת לעובד של השלטון המקומי בעד העבודה בשעות לא שגרתיות.

יעקב ליצמן: תן לי דוגמה.

יעקב ליצמן: אתה מסובב אותנו.

יעקב ליצמן: תן דוגמה לתפקיד אחד במועצה המקומית שמקבל אותה דרגה כמו הבלנית.

<משה בכר: אדוני, אם תפתח את חוקת העבודה, תראה.

יעקב ליצמן: תעזוב אותי מחוקת העבודה.

אורית סטרוק: אתה הממונה על השכר.

אורית סטרוק: תגיד מה הדירוג.

<משה בכר: אני מסביר שוב שהכללים להעסקת בלניות הם בדיוק אותם כללים להעסקת כל עובד בשלטון המקומי בדירוג המינהלי עם כל התוספות.

<משה בכר: אני רוצה לומר משהו שלא נאמר כאן.

<משה בכר: לפני כשנה במסגרת הסכם המסגרת במשק, אנחנו באוצר חשבנו שנכון וראוי לתת במסגרת הסכם המסגרת תוספת מוגדלת לבלניות.

<משה בכר: הסתדרות המעוף אפילו הייתה מוכנה ללכת על זה, כמו שהם הלכו על אוכלוסיות נוספות בשלטון המקומי כמו הסייעות.

<משה בכר: הסייעות בגני הילדים, הסתדרות המעוף קבעה במסגרת הסכם המסגרת.

ניסן סלומינסקי: הבלניות סירבו?

<משה בכר: לא.

<משה בכר: מי שסירב אלה המעסיקות, חבר המועצות הדתיות.

<משה בכר: משום מה הן לא רצו ללכת על הסכם כזה.

<משה בכר: אנחנו היינו מאוד בעד.

<נתן נתנזון: זאת חוצפה שאי אפשר להגיד אותה כאן.

<נתן נתנזון: תסלח לי, עם כל הכבוד, זה לא כך.

<נתן נתנזון: רצו שאנחנו ניקח ממישהו שמקבל עוד מאה שקלים פחות כדי שהם יאמרו שנתנו מאתיים יותר.

ראובן ריבלין: לא, חס וחלילה.

<נתן נתנזון: איזה נימוק זה?

<נתן נתנזון: זה מה שהם רצו.

<משה בכר: דבר שני.

<משה בכר: במסגרת הסכמי המסגרת שחלים גם בשלטון המקומי, אנחנו תמיד שואפים לתת תוספת שכר יותר גבוהה דווקא לבעלי השכר היותר נמוך אבל בדרך כלל מי שמתנגד למהלכים האלה – ואגב, אלה מהלכים רוחביים והם לא רק לגבי בלניות אלא לגבי כל בעלי השכר הנמוך.

יעקב ליצמן: מי מתנגד לזה?

<משה בכר: בדרך כלל ההסתדרות כי שם מעוניינים לדאוג דווקא לבעלי השכר הגבוה.

<משה בכר: אני מציין לטובה את הסתדרות המעוף שלסייעות בגני הילדים הייתה מוכנה.

יעקב ליצמן: אבל אתה לא מוכן לתוספת תקציב.

ניסן סלומינסקי: אני עושה משהו שרק לעתים נדירות אני עושה.

ניסן סלומינסקי: אני עוצר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאנחנו משחיתים את זמננו לריק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקבע בזמן הקרוב ישיבה עם קובי אמסלם ולישיבה זאת יבוא גם נציג ההסתדרות וגם נציג מעוף וכמובן אתם תגיעו והבלניות.

ניסן סלומינסקי: פעם אחת ולתמיד נמצה את הדיון.

אורית סטרוק: יביאו את העבודה שהם הכינו.

<נתן נתנזון: אדוני היושב ראש, אני מאוד מבקש, כאשר קובי אמסלם יבוא, אל תתנו לו לשחק אתכם את המשחק הזה של הדירוג המינהלי.

<נתן נתנזון: בדירוג המינהלי יש אנשים שמקבלים דרגה 5 ויש אנשים שמקבלים דרגה 35.

ניסן סלומינסקי: גם אתה תהיה בישיבה וגם יהושע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ננסה לסגור את זה אבל לסגור את זה ממש כי כאן אנחנו רק משחיתים את המלים וכל אחד רק מדבר ואין מישהו שאתה יכול לסגור אתו דבר כלשהו, כך שזה סתם בזבוז זמן.

משה גפני: יכול הממונה על השכר להגיד את מה שהוא אמר, יכולות המועצות הדתיות לומר את מה שהן אמרו, יכול המשרד לשירותי דת לומר את הדברים, אבל צריך להביא כסף.

משה גפני: נמצא כאן נציג של אגף התקציבים?

ניסן סלומינסקי: אני לא חושב.

משה גפני: זה הנושא.

ניסן סלומינסקי: גם הוא יגיע לאותה ישיבה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני עוצר את הדיון.

משה גפני: צריך לראות האם הביאו עוד כסף כי אחרת כל אחד יאשים את השני.

יצחק כהן: קודם כל צריך להזמין אותו.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מתנצל גם בפני הבלניות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים בזמן הקרוב ישיבה נוספת.

ניסן סלומינסקי: בעוד שבוע או שבוע וחצי נקיים את הישיבה הבאה ואז נדבר עם אלה שיכולים לקבל החלטה.

ניסן סלומינסקי: כאן אין מי שיקבל החלטה.

משה גפני: בושה וחרפה כל ההתנהלות הזאת.

משה גפני: פשוט בושה.

ניסן סלומינסקי: אני סוגר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש גם מנציגות אמונה וגם מהבלניות, בעיקר ממך, שתגיעו גם לישיבה הבאה שנקבע כדי שנוכל לסגור את הנושא.

ראובן ריבלין: אני שאלתי קודם שאלה פשוט כדי להמחיש את הבעיה שנמצא בפנינו שהייתי קורא לה שערורייה.

ראובן ריבלין: את הרי תעשי את העבודה גם אם תצטרכי לשלם כסף מהטעם הפשוט שאת מאמינה.

<קריאה: לכן מנצלים אותנו.

ראובן ריבלין: לכן כל כך מזלזלים ורואים אתכן כדבר מובן מאליו.

ראובן ריבלין: לכן שאלתי את השאלה רק כדי להבליט את גודל הבעיה שנמצאת בפנינו.

גילה גמליאל: אני רוצה שנשב לפני הפגרה.

ניסן סלומינסקי: לפני הפגרה בעזרת השם.

ניסן סלומינסקי: נביא גם את הממונה על השכר וגם את נציג אגף התקציבים.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שכל מי שהיה כאן היום, יגיע לישיבה אותה נקבע.

ראובן ריבלין: יכול להיות שזה לא אגף התקציבים אלא החשב הכללי.

אורית סטרוק: תזמין את כולם.

משה גפני: החשב הכללי לא מביא כסף.

ניסן סלומינסקי: נבדוק מי האיש ואותו נזמן.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה בנושא הזה נעולה.

ניסן סלומינסקי: סליחה שאני מטריח, אבל אני רוצה כן לסיים את הנושא ולא תהיה רק ישיבה כל אחד מרגיש טוב כי אמר את מה שהיה לו לומר אבל כלום לא יצא ממנה.

ניסן סלומינסקי: אני כן רוצה להגיע לאיזשהו סיכום.

ניסן סלומינסקי: לכן נביא את האנשים הרלוונטיים לישיבה הבאה ואני מבקש מכן, הבלניות, נציגות אמונה ונציגות אחרות שנמצאות כאן, לבוא לאותה ישיבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.