ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 312, 2014-03-18 11:45

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעבור לסעיף האחרון.

זהבה גלאון: יש הצבעה בסוף הישיבה?

ניסן סלומינסקי: נראה, אבל כנראה שלא.

ניסן סלומינסקי: לא בטוח שזה בשל עוד.

זהבה גלאון: אדוני, אם המפקחת אומרת שהנושא בשל אז למה אין הצבעה?

זהבה גלאון: אנחנו נצטרך להתכנס בפגרה במיוחד?

זהבה גלאון: איזה הצדקה יש?

זהבה גלאון: כתבתם בסדר היום שיש הצבעה.

יצחק כהן: למה שלא - - -

זהבה גלאון: כתבתם בסדר היום שיש הצבעה בתום הדיון.

ניסן סלומינסקי: כן?

ניסן סלומינסקי: אני לא רואה שזה כתוב, אבל אולי אצלך, בסדר היום שלך כתוב, לא כתוב.

זהבה גלאון: נאמר על ידי הוועדה, נאמר בטלפון.

ניסן סלומינסקי: ממש לא נאמר על ידי הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי אמר, ממש לא נאמר.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: גם על הנושא הקודם שהיה, על הנפט, היה דיון ולא הייתה הצבעה.

ניסן סלומינסקי: ישבנו איתם, הגענו להסדרים וחזרנו לפה להצבעה.

זהבה גלאון: אבל הבנתי שאנחנו יוצאים מחר לפגרת - - -

ניסן סלומינסקי: נו אז מה?

ניסן סלומינסקי: הוועדה תשב גם ביום שלישי בשבוע הבא ואני מניח שהיא תשב לפחות פעם בשבוע בפגרה.

זהבה גלאון: בסוגיה הזו?

ניסן סלומינסקי: לא רק בסוגיה הזו, יש לנו המון נושאים שלא הספקנו.

זהבה גלאון: אתה יכול להסביר לי איפה גדר המחלוקת?

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד לא התחלנו את הנושא, אז למה - - -

זהבה גלאון: לא, אבל אם אין הצבעה זה אומר שיש מחלוקת, ואם המפקחת על הביטוח אומרת שהנושא בשל, אז אני אשמח לדעת למה החלטתם שלא תהיה הצבעה בסוף.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

זהבה גלאון: אני שואלת, אדוני, אל תגיד לי מאה אחוז.

זהבה גלאון: אני מבקשת לקבל תשובה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, את שאלת, זכותך לשאול, אמרתי שאנחנו רוצים להתחיל את הדיון, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: רוצים להתחיל את הדיון, נשמע את הדעות השונות ונראה.

ניסן סלומינסקי: אני פותח את סעיף 4.

ניסן סלומינסקי: תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופת גמל)(הוצאות ישירות בשל ביצוע עסקאות) (תיקון מס' 2), התשע"ד-2014.

ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן לדורית להציג את זה, ואני מקבל בברכה את דורית וגם את יוג'ין, אנחנו קופצים על התארים, כי גם פה אתה כבר אורח, לא קובע, אבל אורח רצוי, נמצאים פה איתנו וכל האורחים, כל אחד כשידבר, מי שירצה, גם יציג את עצמו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לפתוח בהקדמה ואחר כך ניתן לדורית.

ניסן סלומינסקי: על פי החוק כל חברה, נקרא לזה המוסדיים, כשמקבלים את כספי הפנסיה, קופות הגמל והפנסיה, מותר להם לקחת עמלה עד גובה של 1.05%.

ניסן סלומינסקי: זה מה שמותר להם לקחת.

ניסן סלומינסקי: מה שקורה בפועל זה שמתברר שישנן חברות שיש להן כאילו כספומט שלנו, של החוסך, של האדם הקטן, החוסך, ומתי שהם רוצים הם יכולים להפעיל את זה ולחייב אותי בעמלות נוספות, בלי ששאלו אותי, בלי שהסכמתי, בלי שאני רוצה.

ניסן סלומינסקי: במה מדובר?

ניסן סלומינסקי: הגופים הגדולים טוענים שהם יודעים לעסוק רק בדברים הסטנדרטיים וכל פעם שהם צריכים לפנות למכשירים משוכללים הם לא בקיאים בזה, אז הם צריכים לשכור את שירותיהם של אותם גופים, מה הכוונה לשכור?

ניסן סלומינסקי: לשלם להם עמלה.

ניסן סלומינסקי: אז אם נניח יש גוף שהקים קרן פרטית, או יש תעודות סל מחו"ל, הם אומרים 'אנחנו לא מתמצאים, אנחנו רוצים לטובת התיקים, כדי להגדיל את התשואה, להשתמש בהם', שזה יפה, אבל מה אפשר לעשות שאותם הגופים לוקחים עמלות?

ניסן סלומינסקי: נניח הוא יכול לקחת 2% עמלה, יכול לקחת יותר, ואותם גופים מוסדיים שהכסף שלנו נמצא שם, לוקחים את זה, משלמים להם את העמלה, אבל במקום שהם ישלמו את זה מהרווחים שלהם הם מקזזים את זה מהכסף שלי.

ניסן סלומינסקי: בלי שאפילו אני יודע.

ניסן סלומינסקי: החוק אומר שמותר להם 1.05% ובפועל הם מורידים הרבה יותר.

ניסן סלומינסקי: אני אתן דוגמה.

ניסן סלומינסקי: יש חברה אחת שכבר הגיעה כמעט ל-0.5% שהיא שילמה, אני במקרה גם באותה חברה, נניח, סתם אני אומר, אז כאילו חייבו אותי בעוד 0.5% בלי ששאלו אותי, בלי שאמרו לי.

ניסן סלומינסקי: מה זה?

ניסן סלומינסקי: יש להם כספומט?

ניסן סלומינסקי: נתתי להם כספומט?

ניסן סלומינסקי: כך שאם זה היה תלוי בי, אני גם לא הייתי מאשר את התקנות, אבל מהכיוון ההפוך, הייתי אוסר לחלוטין על תשלום עמלה שנייה.

ניסן סלומינסקי: למה צריך לשלם עמלה שנייה?

ניסן סלומינסקי: מה פתאום?

ניסן סלומינסקי: ויותר מזה, אנחנו מפקידים בגופים גדולים, אם הגופים הגדולים האלה, המוסדיים, יודעים לעשות רק את הסטנדרט, אז בוא נראה מה הם עושים, על מה הם מקבלים 1.05%, שזה הרבה, זה המון.

ניסן סלומינסקי: אם אני אעשה לכם את החישוב.

ניסן סלומינסקי: בטח כל מי שיושב כאן

ניסן סלומינסקי: בקי אפילו יותר ממני, אני עשיתי חישוב, זה המון כסף ובאמת יש חברות שמגיעות ל-430 מיליון שקל רווח של השנה הקודמת.

ניסן סלומינסקי: עכשיו בוא נראה מה הם עושים בכסף תמורת העמלה.

ניסן סלומינסקי: 30% מהתיק הם מקבלים אג"חים מיועדים מהממשלה בכ-4%.

ניסן סלומינסקי: הם לא צריכים לעשות שם כלום.

ניסן סלומינסקי: רק כדי לשבת על זה לא מגיעה להם שום עמלה, שימו את זה בכספת ונגמר הסיפור.

ניסן סלומינסקי: אז על מה אני צריך אתכם?

ניסן סלומינסקי: על ה-70% הנוספים.

ניסן סלומינסקי: אם אתם טוענים, החברות הגדולות, שאתם יודעים לעשות רק אג"חים רגילים ומניות ואולי תעודות סל ישראליות, בשביל מה אני צריך כאלה גופים ענקיים שמשלמים מיליוני שקלים משכורת למנכ"לים?

ניסן סלומינסקי: כל ברוקר רגיל בבורסה יודע לעשות את זה לבד והתוצאות שלו לא פחות טובות מזה, אז בשביל מה אני צריך בכלל את הגופים הגדולים האלה, שגובים כל כך הרבה ומרוויחים סכומי עתק?

ניסן סלומינסקי: המנכ"לים שלהם ויושבי הראש מקבלים סכומים עצומים ובפועל הם אומרים שהם לא יודעים לעשות מעבר לסטנדרט.

ניסן סלומינסקי: אז למה נותנים להם 1.05% בכלל?

מיכל בירן: ניסן, אני מסכימה איתך לשם שינוי.

ניסן סלומינסקי: תמיד את מסכימה איתי.

ניסן סלומינסקי: אולי לא בתוצאה הסופית, אבל את מסכימה איתי תמיד.

רוברט אילטוב: היא בטח לא תסכים איתו בתוצאה הסופית.

ניסן סלומינסקי: לא, היא תסכים, היא תסכים גם בתוצאה הסופית.

ניסן סלומינסקי: מה שאני חושב שצריך היה להיות הפתרון, הרי בסך הכול אני רוצה שהתיק שלי, ועכשיו אני מדבר כאילו על האזרח הקטן, הביטוי לא יפה, אז אני אקרא לעצמי האזרח הקטן, אני רוצה הרי שהתיק שלי יהיה יותר טוב ולכן אני רוצה שבאמת ייתנו לקרנות הפרטיות, אם הן עושות טוב, שייתנו להן לעשות.

ניסן סלומינסקי: אז עכשיו יש שתי אפשרויות, מתקופת בכר, אם המוסדיים לא הצליחו למצוא ולהכשיר אדם שיבין בתעודות סל מחו"ל, כמה זה?

ניסן סלומינסקי: חמש שנים?

ניסן סלומינסקי: כמה שנים זה?

ניסן סלומינסקי: עשר.

ניסן סלומינסקי: לא הצליחו להכשיר אדם שיבין בתעודות סל מחו"ל?

ניסן סלומינסקי: צריכים לקחת גוף פרטי, לשלם לו 2% או יותר כדי שיעשה את זה?

רוברט אילטוב: זה לא אדם, זה מערכת.

ניסן סלומינסקי: אני בכוונה מקצין קצת.

ניסן סלומינסקי: זה מערכת.

רוברט אילטוב: זה לא האדם הפשוט.

ניסן סלומינסקי: או לחילופין שתקים מחלקה.

ניסן סלומינסקי: שתקים מחלקה בתוכה שתטפל בדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: כזה גוף ענק.

ניסן סלומינסקי: זו אפשרות אחת.

ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן שהגופים הענקיים האלה שמקבלים כסף ברווח גדול יקימו מחלקות שיידעו לטפל גם במכשירים מתקדמים משוכללים ולא יצטרכו לשכור שירותים של.

ניסן סלומינסקי: זו אפשרות אחת.

ניסן סלומינסקי: או אפשרות שנייה, אם אכן אין לכם ואתם רוצים להסתייע ולהגדיל את התיק, אני רוצה שהתיק שלי יגדל, אבל כשהתיק שלי גדל גם הרווח שלכם, החברה גדלה, כי אתם מקבלים את ה-1.05 מהתיק פלוס הרווחים.

ניסן סלומינסקי: ככל שהרווח גדל גם אתם מרוויחים.

ניסן סלומינסקי: אם כך, קחו את הקרנות הפרטיות, קחו תעודות סל מחו"ל, תשלמו, אבל תשלמו את זה מהכסף שלכם, מהרווח שלכם, למה אתם צריכים לשלם מהכסף שלי, האזרח הקטן?

ניסן סלומינסקי: כספומט, מורידים מורידים.

מיכל בירן: אם אני יכולה להוסיף מטפורה קטנה שמחזקת אותך, זה כמו שאני לוקחת גנן שיעשה לי את הגינה, אני אומרת לו 'אני משלמת לך 1,000 ₪ בשביל שתעשה לי את הגינה', ואז הוא אומר לי, 'בשביל גרניום, בגרניום אני לא מבין, אני רוצה להבין גנן אחר שמבין בגרניום'.

מיכל בירן: לא אכפת לי אם יש גרניום, רק ביקשתי שהגינה - - -

רוברט אילטוב: אבל אם את רוצה גרניום?

רוברט אילטוב: הוא לא יודע לעשות גרניום - - -

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, רבותיי, שאם היה תלוי בי אז בהחלט לא הייתי הולך לכיוון הזה בכלל והייתי רק דואג, או שהחברות הגדולות, המוסדיים, יעשו מהפך שלם.

ניסן סלומינסקי: הם יושבים על בנק של כסף והם לא יודעים מה לעשות עם הכסף, זה יותר מטריליון וזה גדל בקצב מדהים כל הזמן ואם הם לא מסוגלים להשתכלל ולעשות את זה, אז לא יודע, אז אולי צריכים להקים גופים חדשים שכן יטפלו רק בקרנות הפנסיה ובקופות הגמל ויידעו כן לעשות את כל הדברים האלה והם יעשו את זה הרבה יותר טוב ובמחירים הרבה יותר נמוכים.

ניסן סלומינסקי: מה צריכים את זה?

ניסן סלומינסקי: או הם ישלמו מעצמם.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני, אם זה היה תלוי רק בי, אני אומר את זה שוב, לא הייתי מאשר בכלל.

ניסן סלומינסקי: מצד שני אני יודע שיש תפיסות אחרות ונחשפתי לזה בתקופה האחרונה מכל הכיוונים, ואני יודע שיש גם גישות שונות ומה זה יעשה לשוק הישראלי ואלה מחו"ל יברחו וכו' וכו'.

ניסן סלומינסקי: כשנגיע לכל טיעון וטיעון גם נדע איך לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: ואני יודע גם שיש ויכוח גדול בממלכה ואני רוצה להגיד לכם שאלה תקנות, שפעם ראשונה מגיעות אלינו תקנות ששר האוצר חתם, אבל שרים אחרים, או אולי גם ראש ממשלה, חושבים אחרת ויש מאחורי הקלעים סיפור לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: הם חושבים לכיוון ההפוך, שאסור לשים מגבלה ולכן אני רואה את ההצעה של דורית, תסלחי לי, כהצעת פשרה מה שנקרא.

<דורית סלינגר: אף פעם לא העליבו אותי ככה, אבל זה בסדר.

<דורית סלינגר: לקרוא לי פשרה, אבל זה בסדר, כבר הסכמתי.

ניסן סלומינסקי: אשת פשרה.

ניסן סלומינסקי: את כבר הסכמת.

ניסן סלומינסקי: לכן אני רואה את זה כהצעת פשרה בין התפיסה אולי שלי בכלל לא לאפשר כפל עמלות לבין הגישה האחרת שאומרת להמשיך את המצב הקיים.

ניסן סלומינסקי: נכון להיום אין מגבלה וכל גוף מוסדי יכול להפעיל את הכספומט עליי ולקזז כמה שהוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אז בין שניהם, אני מניח שההצעה שלה היא הצעת הפשרה, אבל אני כבר אומר מראש שבסופו של דבר אנחנו נקיים דיון לעומק, זה נושא כבד מאוד ולא נצביע עוד היום.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה לא בשל עדיין, אבל אני מקווה שעד שבוע הבא, תהיה לנו ישיבה ביום שלישי בעזרת ה', הנושא יהיה בשל מספיק כדי שנוכל להצביע ולאשר.

ניסן סלומינסקי: חשוב מאוד שנשמע את כל הדעות ונקיים את הדיון לעומק.

זהבה גלאון: למה חשוב לשמוע את הדעות, אם אתה תביא לנו הצעה שזו הצעה שעכשיו צריכים לבשל אותה, אחרי שדיברו איתך?

ניסן סלומינסקי: לא, אמרתי שאני הולך על ההצעה שלה כפשרה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי את דעתי, אני בטח יכול להגיד רק את דעתי, אבל דעתי האישית היא אחרת.

ניסן סלומינסקי: דעתי האישית היא בכלל לאסור כל עמלה כפולה, אבל אני מודע לזה שיש את הדעה הקיצונית לכיוון ההפוך, שאומרת להשאיר את המצב הקיים בלי מגבלה בכלל.

ניסן סלומינסקי: אני מודע ועדיין אני חושב שהנושאים עוד לא בשלים ואני רוצה שנשמע את האנשים.

ניסן סלומינסקי: אז, דורית, אלייך ואחר כך יוג'ין ואחר כך נשמע את האנשים ואת חבריי, חברי הכנסת.

<דורית סלינגר: אני רק אוסיף על הדברים שלך עוד משהו בקונטקסט, כי לקחת לי חלק מהדברים.

<דורית סלינגר: הקונטקסט של גביית הוצאות ישירות הוא נושא החיסכון הפנסיוני של העמיתים.

<דורית סלינגר: אנחנו בעצם אחראים כל אחד מאיתנו והעמיתים והפרטים לחיסכון הפנסיוני שלהם, למה יישאר להם לעת פרישה.

<דורית סלינגר: זו אחריות של הפרט, אין כאן שום מעורבות אחרת למעט הפרט ולכן נקודת המבט שלנו צריכה להיות טובת הפרט עצמו.

<דורית סלינגר: אני לא רואה בכל האורחים שכן בדיוק את הנציגים של הפרטים, אז אנחנו ננסה לייצג - - -

<קריאה: אנחנו.

<דורית סלינגר: אתם, אתם חברי ועדת הכספים, בסדר גמור.

<דורית סלינגר: את טובת החוסכים והעמיתים.

<דורית סלינגר: זאת נקודה מאוד חשובה.

רוברט אילטוב: גם כספנו מושקע באותן קרנות.

ניסן סלומינסקי: לא, אז אנחנו לא יכולים להצביע, אנחנו נוגעים בדבר.

ניסן סלומינסקי: אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, זה דיון שעלה, אבל - - -

<דורית סלינגר: הנושא של האחריות הבלעדית שיש לפרט על החיסכון הפנסיוני שלו בעשור האחרון היא שלו בלבד ולכן אנחנו צריכים, אנחנו מגויסים בוודאי, כאגף שוק ההון, אבל אני חושבת שכולנו כמדינה, לאפשר לו את החיסכון הפנסיוני הנאות לעת פרישה וזה אתגר לא קטן ואנחנו עוד נעבוד במהלך השנה על נושאים אתגריים שכאלה, כי צריך לאפשר את הדבר הזה, וכל חיתוך בחיסכון הפנסיוני זה אומר פחות יכולת לבוא ולהתמודד בשנות הפרישה של הפרט.

<דורית סלינגר: אני חושבת שזה צריך להיות נר לאורך הדיון הזה באופן קבוע וזה מה שאני עומדת להציג כרגע.

<דורית סלינגר: אז קצת לגבי מה זה ההוצאות הישירות.

<דורית סלינגר: אלה הוצאות שנגבות מכספי חוסכים בנוסף לדמי הניהול.

<דורית סלינגר: אני מזכירה פה, לחלקכם, אני לא הייתי, ב-2012 נקבעה תקרה לדמי הניהול.

<דורית סלינגר: בהמשך לוועדת בכר שהוציאה את הכספים המנוהלים לשוק ההון, עלויות הניהול עלו בהשוואה למערכת הבנקאית ואז נעשתה רפורמה שלמה בדמי הניהול.

<דורית סלינגר: ב-2012 נקבעה תקרה לדמי הניהול, של אותם 1.05 מהצבירה ו-4% או 6% מההפקדות השוטפות, נכנסה לתוקף בינואר 2013.

<דורית סלינגר: כלומר הכנסת כאן קבעה תקרה לדמי הניהול, אולם ברם היא לא קבעה איזה שהיא מגבלה לשיעור ההוצאות הנגבות מהחוסכים.

<דורית סלינגר: באופן תיאורטי אין לנו מגבלה כמה כסף להוציא לאאוט סורסינג, לניהול חיצוני, באופן עקרוני אפשר להוציא את כל 100% מהנכסים לניהול חיצוני, לגבות על זה מה שאותו מנהל או מנהלים חיצוניים מבקשים ולהטיל את זה על עמיתים.

<דורית סלינגר: אז אני אומרת תרחיש קצה, אני לא חושבת שהגופים המוסדיים נוקטים בעמדה הזאת, אבל אני באה ואומרת למה אנחנו חושבים שצריך להטיל תקרה על ההוצאות האלה.

<דורית סלינגר: למה הם מתייחסים ולמה בכלל השתנו את ההוצאות האלה, או למה נתנו היתר להפעיל את ההוצאות האלה על החוסכים?

<דורית סלינגר: מה הן כוללות?

<דורית סלינגר: אלה עמלות קנייה ומכירה של ניירות ערך ועמלת משמורת, ה-custodian ו-brokerage, ההוצאה שנובעת ממתן הלוואות , הלוואות פרטיות, למשל עורכי דין חיצוניים וכו', הוצאה שנובעת מהשקעה בנדל"ן, עורכי דין, שמאים, הוצאה שנובעת בהשקעה בקרנות השקעה, קרנות השקעה בארץ ובחו"ל, אתם מכירים את קרנות ההשקעה, גם קרנות השקעה פרטיות וגם VC, venture capital, הוצאות שנובעות בגין השקעה בניירות ערך בחו"ל והוצאות בגין תביעות שנובעות מהשקעת כספי הגוף המוסדי, אם יש איזה שהוא אירוע שרוצים לתבוע את אותו גורם שקיבל את המימון מהגוף המוסדי, עורכי דין וכל התהליך ממומנים על ידי העמיתים.

יצחק כהן: כל זה לא כלול בדמי הניהול?

<דורית סלינגר: כל אלה לא כלולים בדמי ניהול.

יצחק כהן: מה כלול בדמי הניהול?

<דורית סלינגר: בדמי הניהול כלול הניהול והאנליזה שקיימת.

יצחק כהן: מה זה ניהול אם זה לא כל זה?

ניסן סלומינסקי: אתה צריך לשבת ולשמור על ה30% אג"חים מיועדים של המדינה.

ניסן סלומינסקי: מה, זה סתם ככה?

יצחק כהן: לדגור עליהם.

ניסן סלומינסקי: כן, לדגור עליהם.

<דורית סלינגר: מה הייתה המטרה בעצם, למה לאפשר את זה?

<דורית סלינגר: המטרה באה לאפשר, אחד, ניידות בתיק, לא לקבע אותו, כדי שאפשר יהיה לעשות מסחר בו, אם יש צורך, לא מסחר לשם עמלות, אבל אם יש צורך לשנות נייר ערך כזה או אחר, לעודד פיזור גיאוגרפי.

<דורית סלינגר: אני רוצה להסביר משהו.

<דורית סלינגר: הגופים המוסדיים כאן מנהלים 1.1 טריליון ₪, זה גדל בקצב של 10% לשנה.

<דורית סלינגר: התמ"ג שלנו בשנה טובה, כשיש לנו 4% וקצת למעלה אנחנו קצת מרוצים.

<דורית סלינגר: כלומר התיק הזה גדל הרבה יותר מהכלכלה הישראלית, הוא לא יכול להישאר רק בארץ, הוא חייב לצאת החוצה.

<דורית סלינגר: כשיוצאים החוצה, באמת יש היעדר מומחיות במה זה השווקים הבינלאומיים ובאיזה סוגי ניירות ערך וקשה לעשות אנליזה והנגישות לשווקים היא יותר בעייתית ולכן התרנו את הטלת העלויות האלה על העמיתים.

<דורית סלינגר: בנוסף בתחומים שונים, שבהם יש היעדר התמחות, כמו קרנות השקעה, לא כי לא יודעים להשקיע בנייר ספציפי, אבל קרנות ההשקעה גם עושות ניהול תפעולי בפועל של החברות עצמן שבהן הם משקיעים, ולעודד גופים להשקיע בפרויקטים לאומיים, כמו תשתית,שזה גם שם, עדיין השוק לומד את התחום והוא משקיע, אבל גם שם המומחיות היא נרכשת והיא עדיין.

ראובן ריבלין: מה פירוש?

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריכים להבין, שמה שחברה שבנתה את כביש 6 יכולה הייתה המדינה לעשות את זה?

<דורית סלינגר: קודם כל זה תחום חדש לגמרי, ה-BOT או ה-PPP, תחום חדש לחלוטין.

ראובן ריבלין: מה החידוש בו?

ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריך?

עפר שלח: אתה צריך לדעת להעריך את התשואה ב - - -

<דורית סלינגר: לא, אתה נותן מימון בהקמה.

ראובן ריבלין: אתה נתת לזכיינים את הביטחונות שלך, המדינה תיתן ביטחונות לאותם גופים שהאזרחים משקיעים בהם את כספם בקרנות כאלה או אחרות, מה יותר פשוט?

ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריכה להיות בעניין?

ראובן ריבלין: הרי גם הם משתמשים בגורמים חיצוניים לבוא ולתת לך הערכה לגבי עניין זה, כמה עולה.

עפר שלח: אם יש ערבות מדינה אז לא צריך.

<דורית סלינגר: לא, אם יש ערבות מדינה, לא צריך, אבל - - -

ראובן ריבלין: אבל ערבות מדינה ניתנה לזכיינים.

<דורית סלינגר: לא, היא ניתנה כשהכביש עובד.

עפר שלח: אתה מדבר ספציפית על כביש 6.

ראובן ריבלין: זו דוגמה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו באמת לא מצליחים להבין - - -

ראובן ריבלין: לא, אני לא מבין מה ההבדל בין - - - אני נותן דמי ניהול למי שהוא לא מומחה?

ניסן סלומינסקי: רובי, למה הנושא של עידוד פיזור גיאוגרפי, לדוגמה, לא - - -

מיכל בירן: הבעיה היא לא בהיגיון שלך.

ראובן ריבלין: ההיגיון שלי הוא היגיון מאוד פשוט, כי אני לא מבין.

ראובן ריבלין: אני רוצה להבין מה צריך להיות מומחה, אדם שלא מומחה, למה שיקבל דמי ניהול?

<קריאה: צודק לגמרי.

<דורית סלינגר: סליחה, דמי הניהול - - -

זהבה גלאון: עוד שאלה, ובעולם גם לוקחים גורמים חיצוניים, או שרק בישראל?

<דורית סלינגר: גם לוקחים גורמים חיצוניים, ודמי הניהול שלוקחים שם הם יותר תחרותיים מדמי הניהול שגובים כאן.

<דורית סלינגר: בואו נמשיך בצורה מסודרת.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותיי.

ניסן סלומינסקי: אם כבר התערבנו, אני לא רציתי להפריע, אבל אם התערבנו למה לא נעצרת לדוגמה בעידוד פיזור גיאוגרפי, שזה תעודות סל בחו"ל?

ראובן ריבלין: יכול להיות, זה שווקים שאנחנו לא מתמצאים.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל גוף גדול שמרוויח בשנה 432 מיליון שקל, רווח, לא יכול להקים לו מחלקה שתתעניין בזה?

ניסן סלומינסקי: לא יכול לפתוח לו משהו?

ניסן סלומינסקי: ודאי שהיא יכולה.

<דורית סלינגר: אני רוצה להרחיב רגע.

ניסן סלומינסקי: לא, זה אני שואל את רובי.

ראובן ריבלין: דמי ניהול זה כאילו מס שאתה לא - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי, אבל לא רציתי להפריע לה.

ניסן סלומינסקי: רובי, תן לה ל - - -

<דורית סלינגר: מאחר שאמרתי מה ההוצאות הישירות, בואו נדבר בכל זאת קצת על דמי ניהול.

ראובן ריבלין: אני מדבר על התנאי השלישי, המטרה השלישית - - -

<דורית סלינגר: אני אתן לך תשובה, כי אני מכירה את הפרטים האלה על בוריים גם מתפקידים קודמים.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, בואו ניתן לה לדבר, לכן לא רציתי להפריע.

<דורית סלינגר: כשהכביש בנוי, כשתחנת הכוח בנויה, הכול בסדר, ולשלב הזה המדינה לא נותנת ערבויות.

<דורית סלינגר: הסיכון של הבנייה, של הארגון, של התפעול, של התקנת המצלמות, של זיהוי המצלמות, על זה המדינה לא נותנת הגנה.

<דורית סלינגר: המדינה נתנה הגנה על התעריפים במידה מסוימת.

ראובן ריבלין: הגנה על ההכנסות שיהיו.

<דורית סלינגר: אבל בתקופת הבנייה אין לך הגנה ואתה צריך את הכסף הזה לבנייה, כי בלי זה לא היה קם, לא כביש 6, לא פי.

<דורית סלינגר: סי ולא מתקני טיהור.

<דורית סלינגר: דמי ניהול גובים כי יש מערכת.

<דורית סלינגר: אתה גם לא מצפה מגוף אחד, זה קשה, גוף לא יכול להיות מומחה בכול.

<דורית סלינגר: אנחנו לא יכולים לצפות לדבר כזה.

<דורית סלינגר: ואני חייבת להגיד, גופים שונים בחרו להתמחות בהתמחויות שונות.

<דורית סלינגר: יש גוף כמו אלטשולר שחם שפתח דסק של ניירות ערך זרים והוא מתמחה בניירות ערך זרים, ב-RN מתמחים בנדל"ן, הקימו אופרציה של נדל"ן, מהיסוד, מערבויות מכר, ממימון בנייה - - -

סתיו שפיר: אין בעיה, אז - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: אני עשיתי טעות גם, אז בואו ניתן לדורית להציג את התפיסה שלה ואחר כך נוכל לשאול את השאלות.

ראובן ריבלין: אגב התפיסה יש שאלות.

ניסן סלומינסקי: לא, אז תרשום את זה, כי אחרת כל רגע יקטעו אותה ובסוף לא תהיה לנו התמונה הכוללת.

ניסן סלומינסקי: חשוב שנשמע את התמונה הכוללת.

<דורית סלינגר: אבל אני אוסיף משפט, אנחנו לא חריגים ממה שקורה בחו"ל, אולם ברם סך הכול סל ההוצאות, שזה דמי ניהול ועלויות נוספות שמשלם העמית בישראל הוא תחרותי פחות.

<דורית סלינגר: הוא לא מהגבוהים בעולם, אבל הוא בוודאי לא מהנמוכים בעולם, הוא בחלק העליון של מה שקיים.

<דורית סלינגר: לכן אם דמי הניהול היו בשיעורים של 0.3% או 0.4% והיו גובים עוד 0.25% על ההוצאות הישירות והיינו בסך הכול ב-0.6 בסך הכול הוצאות אז מצבנו היה אחר.

ראובן ריבלין: ההוצאות האלה לא מבטיחות לי שאני לא אפסיד.

<דורית סלינגר: שום דבר לא - - -

ראובן ריבלין: המובן מאליו, טוב שייאמר, כי לפעמים מומחים גדולים לא מבינים את העניין.

ראובן ריבלין: זאת אומרת מה שהם יהיו, המומחים הכי גדולים, אם אני מפסיד הפסדתי.

ניסן סלומינסקי: הכספומט עובד אצלי.

ראובן ריבלין: אתם רוצים שנשלם פעמיים ובכל מקרה המומחיות הזאת לא נותנת לי ביטוח מפני הפסד.

ראובן ריבלין: אני מבין את זה, כאשר אני משקיע אני יכול להפסיד, אבל מה, אני צריך לשלם גם הוצאות למומחים שיביאו להפסד שלי?

ראובן ריבלין: אם יבואו ויאמרו לי, 'תראה, בהפסד אנחנו נפצה אותך', אני לא סוציאל דמוקרט, אני רחוק מהם באלף ת"ק ות"ק, אבל יחד עם זה לפעמים - - -

ניסן סלומינסקי: רובי, זה לא צריך להיות שיפצו, אז שהחברה תיקח על עצמה, נניח המוסדי ייקח על עצמו, שגם ירוויח וגם יפסיד מכספו.

ניסן סלומינסקי: זה ההיגיון.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להגיד לו שרק יפצה אותך על ההפסדים והרווח יש לך.

ניסן סלומינסקי: זה לא הוגן, אבל שייקח את הרווח וההפסד עליו.

יצחק כהן: איזה רווח?

יצחק כהן: הוא רוצה למקסם לך את ההשקעות.

ניסן סלומינסקי: את התיק שלי, אבל כתוצאה מזה הוא גם מרוויח, כי האחוז שלו - - -

מיכל בירן: הוא מרוויח בכל מקרה, גם כשהוא ממקסם לך ו - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אני אומר, גם אם התיק גדול הוא מרוויח כי האחוז הולך מהתיק פלוס הרווח.

ראובן ריבלין: כשהוא מרוויח אנחנו מרוויחים.

ראובן ריבלין: אין לנו בעיה - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, האחוז שהחברה לוקחת זה מהקרן שיש ואם היו רווחים מצרפים את זה לקרן והוא לוקח את האחוז הזה גם מהרווח.

ניסן סלומינסקי: אז כל רווח שיש, הוא לוקח.

ניסן סלומינסקי: רק לדוגמה, אם נניח התיק עשה, סתם בשנה לא טובה, 3%, אז התיק גדל, החברה לוקחת 36% ממני, 36% מהרווח היא לוקחת.

ניסן סלומינסקי: אם הרווחתי 3%, אז הם לוקחים המון.

ניסן סלומינסקי: לכן לא אכפת לי, רוצה ללכת לגופים חיצוניים?

ניסן סלומינסקי: תלכי - - -

בועז טופורובסקי: גם אם הפסדת הם לוקחים.

ניסן סלומינסקי: זה אני יודע, זה הוויכוח.

מיכל בירן: זאת הבעיה.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה להגיד שהחוק אומר 1.05, אוקיי, זהו, עכשיו אתם רוצים להשקיע?

ניסן סלומינסקי: מהכסף שלכם, רווח של 432 מיליון זה הרבה, קחו מהכסף שלכם, תשקיעו נניח בתעודות סל או במי שמומחה לתעודות סל מחו"ל, אם ירוויח התיק יגדל וגם אתם תרוויחו, אבל שזה יהיה הכסף שלכם.

ניסן סלומינסקי: מה זה הכספומט שלי שכל פעם - - -?

מיכל בירן: בשום תחום זה לא קיים.

מיכל בירן: תאר לך שהוט הייתה לוקחת ממך - - - אתה רוצה זה, היא הייתה אומרת שהיא אולי לא מומחית בסדרות מחו"ל ומה צריך לעשות שם ו - - -

ניסן סלומינסקי: על הפקת סרטים, מה שאמרנו קודם.

מיכל בירן: שהייתה לוקחת מזה עוד כסף על חשבונך.

ניסן סלומינסקי: הייתה לוקחת על הפקת סרטים.

רוברט אילטוב: היא לוקחת.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, די, בואו נקבל על עצמנו - - -

מיכל בירן: הוא לוקח ממך על המומחה מחו"ל.

מיכל בירן: ובטח הוט לא קדושים ואפילו הם מבינים שבעסקה, כשאתה משלם אתה משלם על מה שהם צריכים.

מיכל בירן: אם הם צריכים מומחים שיילכו לקנות סדרות - - -

רוברט אילטוב: לא נכון.

רוברט אילטוב: אפילו בהוט, אם אני רוצה חבילה בשפה הרוסית אני משלם על החבילה.

זהבה גלאון: אבל זה חלק מעסקת החבילה.

מיכל בירן: רוברט, שואלים מישהו מהצרכנים, שואלים מישהו מהחוסכים אם הוא רוצה לשלם על האקסטרה הזה?

רוברט אילטוב: את יכולה לבחור את המסלול שלך.

מיכל בירן: בסדר, מי שלא בוחר, בבייסיק עדיין משלם את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, מה שאני מבקש עכשיו, ניתן לדורית להציג את תפיסת העולם שלה, אחר כך ניתן ליוג'ין.

ראובן ריבלין: יש סיפור נפלא - - -

ניסן סלומינסקי: רובי, לא עכשיו, בהזדמנות.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך בהזדמנות.

ניסן סלומינסקי: ניתן לדורית להציג את התפיסה שלה, אחר כך ניתן ליוג'ין להציג את התפיסה שלו, שאני מניח שהיא תהיה שונה, ואחר כך, אם נרצה, נשמע אחרים ואחר כך נדבר או שנשאל וניתן לאחרים, אבל בואו ניתן לה, לשמוע תפיסה כוללת.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<דורית סלינגר: אז אנחנו רואים שעם האפשרות לבוא ולהטיל את העלויות על העמיתים כמובן התפתחו ההשקעות בחו"ל וזה בסדר, כי זה פיזור סיכונים, אנחנו לא יכולים להיות מרוכזים בהשקעות רק בשוק הישראלי, ואמרתי שהכסף פה הוא גדול מהכלכלה הישראלית, ואנחנו רואים שכמעט בחברות הביטוח אנחנו מגיעים לכ-30%, זה הקו הכחול, ובקרנות הפנסיה החדשות אנחנו מגיעים גם לסביבות 25% ואנחנו רואים יציאה החוצה, וזה מהנכסים הצבורים.

<דורית סלינגר: אני חייבת לציין שבשוטף, מההפקדות השוטפות, השיעור שיוצא לחו"ל הוא הרבה יותר גבוה.

<דורית סלינגר: אין בזה חשש לשוק הישראלי כי היקפי הכסף הם מאוד מאוד גדולים, כמו שאמרתי, על הכלכלה הישראלית.

<דורית סלינגר: ואם אנחנו מסתכלים במשקל ההשקעה של קרנות הפנסיה בנכסים אחרים, ואני תיכף אסביר מה זה נכסים אחרים, כי קשה למצוא הגדרה מאוד מאוד ברורה מה זה נכסים.

<דורית סלינגר: אתם תשמעו אולי נכסים אלטרנטיביים, או נכסים כאלה או נכסים אחרים.

<דורית סלינגר: נכסים אחרים בגרף הזה זה כל מה שהוא לא סחיר, כלומר כל מה שהוא לא מניות ואג"ח לא סחירים.

<דורית סלינגר: אלה מדינות ה-OECD, אתם יכולים לראות שדנמרק היא בראש, עם כ-28%, אבל ישראל בחברות הביטוח נמצאת בחלק העליון, זה העמודה הכחולה, והיא נמצאת בסביבות 21%.

<דורית סלינגר: אנחנו רואים שקרנות הפנסיה החדשות הן בסביבות 15% ויחד עם קופות הגמל זה מגרד את ה-15%.

<דורית סלינגר: כלומר בסך הכול ההרכב של הנכסים של הגופים המוסדיים בישראל בהשוואה למדינות ה-OECD, כשהנכסים האחרים, עוד פעם, זה כל מה שלא סחיר, הוא בהחלט בסביבה טובה.

<דורית סלינגר: אנחנו לא נחותים לעומת מדינות מתקדמות אחרות.

<דורית סלינגר: חשוב להבין את זה.

<דורית סלינגר: קצת לגבי מספרים.

<דורית סלינגר: תרגישו קצת מה המספרים ומה זה אומר.

<דורית סלינגר: היקף דמי הניהול בגופים המוסדיים בשנת 2011, זה דמי הניהול שנגבו, הם 4.6 מיליארד ב-2011, ב-2012 5.3 מיליארד, ב-2013, למרות ההורדה של קביעת תקרת דמי הניהול של 1.05%, הפלא ופלא 7 מיליארד שקל.

יצחק כהן: לא כולל הוצאות.

<דורית סלינגר: זה דמי ניהול, לא כולל הוצאות.

זהבה גלאון: איך זה המספרים האלה?

<דורית סלינגר: רק דקה אחת.

<דורית סלינגר: מאיפה הגידול ב-2013?

<דורית סלינגר: אחד, היקף הנכסים גדל.

<דורית סלינגר: דבר שני, במנגנון גביית דמי הניהול של חברות הביטוח יש דמי ניהול שהשתנו והיה איזה שהוא בור בגלל תוצאות פחות טובות בשנים הקודמות, בגינן לא נגבו הכנסות, חלק מההכנסות, המרכיב המשתנה, שכן נגבה ב-2013.

<דורית סלינגר: אבל מה שרציתי לבוא ולהסביר, ש-7 מיליארד שקל, שזה דמי ניהול, לפני ההוצאות האחרות התפעוליות של הגוף התפעולי, הם סכום נכבד בהחלט שנותן אינסנטיב להמשיך ולנהל השקעות בישראל.

<דורית סלינגר: זה לא סכום שבטל בשישים או משהו בדומה לזה.

<דורית סלינגר: אז נא להסתכל על המספר הזה.

<דורית סלינגר: ואז אנחנו הולכים להוצאות הישירות, שזה נוסף.

יצחק כהן: אפשר לשאול שאלה?

יצחק כהן: מה קרה בביטוח חיים?

יצחק כהן: הקפיצות, בעיקר בביטוח חיים.

<דורית סלינגר: אמרתי, בביטוח חיים זה נובע מהגבייה של המרכיב הקבוע והמשתנה.

<דורית סלינגר: המרכיב המשתנה, ב-2014 אפשר היה לגבות אותו, והוא מרכיב בגין ביצועי עבר, ב-2012 לא גבו אותו, אם שמעתם, זה נקרא הבור, בגלל השקעות פחות טובות שהיו בשנים האלה, כלומר שוק פחות טוב.

<דורית סלינגר: ב-2013 לקחו את המרכיב המשתנה, אפשר היה לקחת אותו.

<דורית סלינגר: לכן הגידול הזה, שחל בחברות הביטוח, הוא קורה בעיקר בחברות הביטוח, בגמל זה פחות או יותר יציב, בפנסיה זה נובע מההפקדות החדשות.

<דורית סלינגר: אז אלה דמי הניהול שאין להם קשר להוצאות הישירות.

רוברט אילטוב: כמה חברות בשוק מתחלקות בכסף הזה?

<דורית סלינגר: יש חמש חברות ביטוח גדולות.

<דורית סלינגר: יש כ-24 חברות, אבל ההיקפים שלהן שונים.

מיכל בירן: וחשוב להגיד שהמחקר של כלכליסט אמר ש-66% מהחוסכים משלמים את המקסימום.

מיכל בירן: ככל הנראה היושבים בחדר פה לא משלמים את המקסימום, אבל ככל הנראה המנקות והמאבטחים בבניין כן משלמים את המקסימום.

ניסן סלומינסקי: מיכל, זה נושא נוסף שעובדי מדינה, לדוגמה, הגיעו להסדרים כנראה, והם משלמים 0.0, אני לא יודע אם עוד 0, 4.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת הם משלמים רבע אחוז, כשאנחנו משלמים 1.05%.

רוברט אילטוב: כלומר על חשבון - - -

<דורית סלינגר: זה לא על חשבון, זה על חשבון הלא מאוגדים.

<דורית סלינגר: יש את המאוגדים והלא מאוגדים.

ניסן סלומינסקי: ככל שאתה גדול יותר אתה מגיע להסדרים.

מיכל בירן: אפילו המנקות בבניין, אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל יש שני סוגים.

מיכל בירן: בבניין הישן הן נהנות מזה, בבניין החדש, הן לא מאוגדות לחלוטין ובטוח שהן משלמות את המקסימום.

ניסן סלומינסקי: דרג א' ודרג ב'.

<יוג'ין קנדל: שאלת הבהרה בשקף קודם.

<יוג'ין קנדל: לגבי 7.1 ב-2013 מה הייתה התשואה על הנכסים?

<דורית סלינגר: אנחנו תיכף נדבר על זה.

<יוג'ין קנדל: אני לא חושב, הסתכלתי על הפרזנטציה.

<דורית סלינגר: יש את זה.

<יוג'ין קנדל: בואי נענה על זה.

<יוג'ין קנדל: כמה זה עשה - - -?

ניסן סלומינסקי: שנייה, יוג'ין, היא תגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: תגיעי לזה, נכון?

<דורית סלינגר: אני לא יודעת אם יש לי שקף של זה, אבל אני יכולה לענות על זה.

ראובן ריבלין: לא, השאלה חשובה.

<דורית סלינגר: חשובה מאוד.

<דורית סלינגר: התשואה של הפנסיה בשנת 2013 טרם פורסמה במלואה, אבל אם אתם הסתכלתם על דיווחים, זה בין 7% ל-10%, תלוי בגוף.

<דורית סלינגר: אבל אני רוצה להסביר משהו, שחלק מההיקפים האלה היו נגבים גם אם התשואה הייתה 5%.

<דורית סלינגר: יכול להיות שבביטוח זה לא היה 3.3.

<דורית סלינגר: אין פה 0 כאשר התשואה היא שלילית.

<יוג'ין קנדל: אני רק רוצה להגיד ש-7 מיליארד מתוך רווח לעמיתים של סדרי גודל של 100 מיליון.

<דורית סלינגר: אבל, יוג'ין, אנחנו לא שותפים.

<דורית סלינגר: מה זאת אומרת?

<יוג'ין קנדל: שנייה, שנייה.

<דורית סלינגר: ויש לי מנהל, הוא לא שותף שלי.

<יוג'ין קנדל: אבל המספר של 7 מיליארד לבד נשמע - - -

ניסן סלומינסקי: יוג'ין, אני אתן לך להציג את תפיסת עולמך.

<יוג'ין קנדל: לא, אני רק רציתי לחדד את הנקודה.

<דורית סלינגר: אז למה אתה הולך ככה?

<דורית סלינגר: תלך על כל היקף הנכסים.

<דורית סלינגר: יש פה 655 מיליארד שקל נכסים, זה נראה נמוך, נכון?

<דורית סלינגר: זה אחוז נקודה - - -

ראובן ריבלין: לפי ההיגיון הזה, יוג'ין, אנחנו נשלם איקס פרייס ואם נרוויח ייקחו לנו יותר.

ראובן ריבלין: אם יבואו ויאמרו שאנחנו - - - אם הרווחנו, לוקחים, אם הפסדנו, גם הם הפסידו.

רוברט אילטוב: לא, רובי, זה הולך על אחוזים.

רוברט אילטוב: אם יש רווח של 100 מיליון שקל אז - - -

ראובן ריבלין: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, יש את הסיפור על הקוף שבוחר ובסוף יצא שהבחירה של הקוף הייתה שווה לבחירה של האחרים.

מיכל בירן: הבעיה שחלק ממה שאתם משלמים זה על ההפרשות וזה לא אחוזים ולא שום דבר מהכסף שמקבלים משכורת, זה נכנס, אותו אחוז קבוע, לא משנה.

ניסן סלומינסקי: דורית, בבקשה, תמשיכי.

<דורית סלינגר: ההוצאות הישירות האלה, היקפן היה 544 מיליון שקל ב-2011, גדל ל-680 מיליון ב-2012.

<דורית סלינגר: אני מדברת על ההוצאות הישירות שלגביהן הדיון מתקיים.

<דורית סלינגר: אני לא מדברת על אותן הוצאות ישירות שהן בגין עמלות משמורת ועמלות brokerage ועמלות אחרות שקשורות למסחר.

<דורית סלינגר: אז ב-2011 החברות גבו 544 מילון ₪ הוצאות ישירות, זה גדל ל-680 מיליון ₪ ב-2013 ול-780 מיליון ₪ ב-2013.

<דורית סלינגר: ואם ניקח גם את סך הכול ההוצאות שאפשר להטיל על העמיתים, שחלקם לא נושא הדיון שלנו, זו השורה בכחול, אז החברות גבו ב-2011 כמעט 570 מיליון שקל, ב-2012 700 מיליון שקל ו-820 מיליון שקל ב-2013.

<דורית סלינגר: כלומר בממוצע, הסך הכול שמשלמים, ההוצאות ששילם עמית בנוסף לדמי הניהול הן כ-0.18% ב-2013.

<דורית סלינגר: אבל נושא הדיון שלנו הוא לא זה, אלא הוא ה-0.

<דורית סלינגר: 13% שזה ממוצע ההוצאות הישירות המוטלות על עמיתים בגין השקעה בניירות ערך זרים בחו"ל ובקרנות.

יצחק כהן: בנוסף לדמי הניהול.

ניסן סלומינסקי: בנוסף לכסף הבסיסי.

<דורית סלינגר: זה בנוסף.

יצחק כהן: בנוסף לדמי הניהול.

יצחק כהן: כל הזמן נחזור על זה.

<דורית סלינגר: התשובה היא כן.

<דורית סלינגר: ואם אתם רוצים לראות איך בפועל זה מתפלג בין החברות אז אתם יכולים לראות, חברה כמו מגדל זה 0.25%, כלל זה בסביבות 0.18% או 0.17%, הפניקס יותר נמוכה, 0.12%, אתם רואים שם את אקסלנס בולטת, זה כמעט 0.35%.

<דורית סלינגר: זה המצב ביוני 2013, של אותן הוצאות שהן נושא הדיון.

<דורית סלינגר: זה לא ה-custodian והבנקים והעמלות השונות, כך נראות החברות - - -

ניסן סלומינסקי: זה כשאין מגבלה.

<דורית סלינגר: כרגע אין מגבלה.

<דורית סלינגר: כך נראה הסך הכול פחות או יותר - - -

רוברט אילטוב: מה התשואות שהם מביאים?

רוברט אילטוב: אפשר לדעת?

<דורית סלינגר: השנה אמרתי, זה היה בין - - -

רוברט אילטוב: לא, ה - - -

<דורית סלינגר: הספציפיות?

<דורית סלינגר: אני לא יכולה לתת לך, אבל זה פחות או יותר בסדרי הגודל.

<דורית סלינגר: אין מרווח עצום ביניהן.

<דורית סלינגר: אלה סדרי הגודל.

ניסן סלומינסקי: הממוצע זה 0.15, לכן היא רצתה בהתחלה 0.15.

<דורית סלינגר: לא, הממוצע היה 0.13.

ניסן סלומינסקי: לכן היא רצתה 0.15 בהתחלה.

<דורית סלינגר: זה איזה שהוא שקף לבוא ולראות כמה אנחנו יכולים לגדול.

<דורית סלינגר: הקו שמסומן פה זה ה-0.25%, שזאת הצעתנו להגבלת ההוצאות הישירות על אותם נכסים שדיברתי לגביהם.

מיכל בירן: תסבירי שוב, אני לא מבינה לגמרי את הקו הזה, מה משמעותו.

<דורית סלינגר: המשמעות הזאת אומרת שחברות יכולות להטיל הוצאות ישירות בגובה של 0.25% מהיקף התיק שלהן.

<דורית סלינגר: התיק שלהן, אמרתי, גדל בסדרי גודל של 10% בממוצע לשנה, כך שהיקף ההוצאות האלה יילך ויגדל.

יצחק כהן: דורית, השאלה אם לא כולם יתיישרו למעלה.

<דורית סלינגר: אז התשובה שלי, איציק, פה בלי מגבלה, לא הייתה מגבלה פה ואתה רואה שלא התיישרו כלפי מעלה.

סתיו שפיר: אבל בגלל שתהיה מגבלה, אפשר שכולם יתיישרו אל המגבלה המקסימלית.

סתיו שפיר: בגלל זה הרף הזה הוא רף קצת משונה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, איציק וסתיו, אתם צודקים - - -

יצחק כהן: לא, אני מברך על - - - היא עושה קצת סדר בג'ונגל.

יצחק כהן: היא בסדר.

סתיו שפיר: רק שאלת הבהרה.

סתיו שפיר: רק רגע.

סתיו שפיר: היום יש שתי חברות שמגיעות לרף וגם זה בקושי, והשאלה היא, אם אנחנו נציב עכשיו רף מקסימלי שהוא כל כך גבוה, והרי ההצעה הראשונה שלכם הייתה של 0.15 והשאלה היא למה לא להוריד?

סתיו שפיר: אם אנחנו כבר קובעים רף, נקבע אותו נמוך יותר, כדי שחלילה לא יקרה שעכשיו כל החברות יקפצו למעלה.

<דורית סלינגר: תיכף אני אסביר, אבל קודם כל אני רוצה שתזכרו שהיום ללא מגבלה לא כום קפצו מעל הקו הזה.

סתיו שפיר: אבל ברגע שתהיה מגבלה - - -

<דורית סלינגר: אבל אני רוצה להגיד למה - - -

ניסן סלומינסקי: סתיו, את צודקת בשאלה ואני אגיד לך את התשובה הפשוטה, אחרי כל ההסברים המלומדים שלה, זו פשרה שהיא הייתה צריכה לעשות עם אחרים.

סתיו שפיר: אבל למה?

<דורית סלינגר: לא, אני רוצה להסביר.

<דורית סלינגר: הכוונה היא גם לא לחולל זעזועים בשוק.

<דורית סלינגר: אני מדברת בצורה מאוד גלויה וכנה.

<דורית סלינגר: אנחנו לא מעוניינים ליצור זעזועים בשוק ולכן ההצעה שלנו הלכה לא ל-0.3.

סתיו שפיר: אבל אפילו ה-0.15 לא היה מייצר זעזוע.

<דורית סלינגר: לא, אבל אם את היית באה ב-0.25 - - - אחת החברות הגדולות בשוק הישראלי היא חברה כמו מגדל.

<דורית סלינגר: היא הגיעה ל-0.25% וזה הרבה כסף.

<דורית סלינגר: אם היית באה וחותכת בו זה היה גורם - - - הכוונה הייתה לבוא ולא לזעזע את השוק.

<דורית סלינגר: ואני רוצה להגיד עוד משהו, למרות המגמה שלי לשים תקרה להוצאות האלה, אני לא באה ואני אומרת לכם שאני נגד הפיזור הזה, אני חושבת שברמת פיזור סיכונים זה בסדר להשקיע בנכסים שונים.

<דורית סלינגר: אין כאן איזה שהיא אמירה של אגף שוק ההון שסוג ההשקעות האלה הוא פסול.

<דורית סלינגר: ממש לא.

<דורית סלינגר: אני גם לא מצפה, למרות השיח שהיה פה, לבוא ולפתח מומחיות בתחומים מאוד נשלטים ומאוד ספציפיים בכל אחד מהגופים.

<דורית סלינגר: יש דברים שבהחלט אני כן מצפה.

<דורית סלינגר: אני מצפה שבהשקעות בישראל אין מצב שגוף מוסדי לוקח אאוט סורסינג.

<דורית סלינגר: אני חושבת שבהשקעות בישראל - - -

סתיו שפיר: אבל זה לא עונה על השאלה.

<דורית סלינגר: הסברתי לך, ה-0.25% הוא בא כדי לא ליצור - - -

סתיו שפיר: אבל, שוב, אנחנו מסתכלים על הגרף ואנחנו רואים שגם 0.15 לא היה מזעזע את השוק.

<דורית סלינגר: לא, את היית צריכה פה ליישר, ואני אסביר לך גם למה.

<דורית סלינגר: אף חברה לא תישאר ב-0.15, כי כשהיא יודעת שהמגבלה היא 0.15 היא תשאיר לה איזה שהוא מרווח ביטחון בשביל מה שנקרא השנים הבאות, השנה הבאה, להזדמנויות של תקורות.

<דורית סלינגר: לכן אם היינו שמים מגבלה של 0.15 השוק היה מתייצב אולי על 0.12 פלוס רעשים שהיו פה כדי להתאים את התיק, ולא לזה הכוונה.

סתיו שפיר: אבל תשימי מגבלה על 0.25 והשוק יתייצב על 0.25.

<דורית סלינגר: אני לא חושבת.

<דורית סלינגר: אני אגיד לך תשובה.

<דורית סלינגר: יש גוף כמו ילין לפידות שזה לא באסטרטגיה שלו בכלל.

<דורית סלינגר: הוא קופת גמל, לא באסטרטגיה שלו להשקיע בחוץ.

<דורית סלינגר: הוא חושב שכל המידע אצלו והוא עושה את זה.

<דורית סלינגר: זה מאוד ספציפי לטעמים של הגופים.

<דורית סלינגר: אין פה איזה שהוא גליק גדול לבוא ולהגיד, 'אוקיי, אז עכשיו פתוח לפנינו'.

<דורית סלינגר: זה לא כסף שמגיע לגופים המוסדיים, זה מגיע למנהלים חיצוניים.

<דורית סלינגר: לכן אני לא חושבת שכל השוק הזה יהיה ב-0.25.

<דורית סלינגר: וגם אנחנו בהוראת שעה ונבדוק את הדברים האלה, ואם נמצא שזה משהו שהוא לא נכון לשוק אז אנחנו נפעל בהתאם.

מיכל בירן: דורית, יש לכם חישובים של כמה זה עולה לאדם הסביר שמרוויח משכורת ממוצעת, ה-0.25 הזה?

<דורית סלינגר: תיכף אני אתן מה זה אומר.

<דורית סלינגר: זה הפוטנציאל.

<דורית סלינגר: הבר האדום הזה זה פוטנציאל ההשקעה הנוסף שיש לגופים שמתחת ל-0.25, ואם אתם רוצים לראות את זה במספרים, בעצם אנחנו מדברים על תוספת השקעות בתחומים הספציפיים האלה שהם השקעות בחו"ל וקרנות, פרייווט אקוויטי וכו', של כ-50 מיליארד ₪ בשנה.

<דורית סלינגר: כלומר אם כל הגופים יתיישרו, ואני לא חושבת שכולם יתיישרו, כלפי ה-0.25 יש פה פוטנציאל השקעות של כ-50 מיליארד ₪ ב-2014, ב-2015 כ-55 מיליארד ₪.

מיכל בירן: זה לא פוטנציאל השקעות, הם יכולים להשקיע גם בלי לשלם את זה.

<דורית סלינגר: ברור.

מיכל בירן: יש פה פוטנציאל של כמה עוד עמלות הם יכולים לשלם עם הכסף שלי.

<דורית סלינגר: זו הערה נכונה.

<דורית סלינגר: העמלות שאפשר להטיל על החוסכים עד ל-0.25 יכולות להניב השקעות נוספות.

<דורית סלינגר: זו הערה מאוד נכונה שאמרת, כי בסך הכול אנחנו מאמינים שהגופים המוסדיים מנהלים כסף בנאמנות עבור החוסכים וחושבים על המיטב לטובת החוסך.

זהבה גלאון: קודם כל הם חושבים על עצמם.

<דורית סלינגר: רק המגבלה, אני רוצה להגיד מה אנחנו מציעים, אנחנו מציעים מגבלה של הוצאות ישירות מהנכסים בגובה של 0.25%.

<דורית סלינגר: גופים שנמצאים מעבר למגבלה הזאת, שכרגע ראיתם שזה גוף אחד יחיד, כמובן לא יצטרך למכור נכסים לא סחירים שהוא רכש, אחד, קשה לממש נכסים לא סחירים, שתיים, אנחנו לא רוצים לחולל פה איזה שהן מהומות.

מיכל בירן: יש לי שאלה קטנה.

מיכל בירן: הוא מקודם אמר, 'ומה אם הוא רוצה את הגרניום?

מיכל בירן: ' יש לי שאלה, האם מחויבים הגופים האלה, שהחליטו על דעתם להוציא מהכסף שלי את הכסף הזה כי הם מרגישים שהם צריכים ייעוץ מחו"ל, האם יש להם איזה שהיא חובה להודיע לי שהם הוציאו את הכסף הזה מכספי?

<דורית סלינגר: כבר אני מתייחסת.

זהבה גלאון: עד עכשיו לא?

<דורית סלינגר: לא כי הם עשו כנגד ה - - -

<קריאה: כן.

<קריאה: כן.

ניסן סלומינסקי: רגע, ניתן לכם לדבר.

רוברט אילטוב: אני התכוונתי לזה שאם את רוצה את הגרניום את פונה אליהם.

מיכל בירן: סבבה, ואם אני לא רוצה?

מיכל בירן: למה אני צריכה לשלם?

מיכל בירן: לא מעניין אותי אם יש גרניום, רציתי גינה.

רוברט אילטוב: זה משהו אחר.

רוברט אילטוב: אם את לא רוצה את לא - - -

מיכל בירן: וזה רוב הציבור.

<דורית סלינגר: מיכל, אני אענה.

<דורית סלינגר: אנחנו לא מכניסים במגבלה הזאת הוצאות בגין השקעה בנדל"ן תוך כוונה לבוא ולעודד את התחום.

<דורית סלינגר: תשתיות, רובי, לשאלתך, אני חושבת שתשתיות זה פרויקטים מצוינים למשקיעים מוסדיים.

<דורית סלינגר: הם ארוכים, הם לתקופות של 15 עד 20 שנה, לרובם יש הבטחת הכנסה מן המדינה וכיוצא בזאת ולכן אנחנו חושבים שנכון שזה יהיה שם, וכמובן דמי הצלחה בגין קרנות השקעה.

<דורית סלינגר: מי שמכיר קרנות השקעה, יש שם מודל של 2% דמי ניהול שוטפים ובמידה ויש הצלחה במימוש החזקה, חלוקה של 20-80, ה-20% האלה לא נשארים.

בועז טופורובסקי: בשלושת אלה אין מגבלה?

<דורית סלינגר: בשלושת אלה אין מגבלה.

<דורית סלינגר: עכשיו נשאלו פה כמה שאלות.

<דורית סלינגר: כל 0.5% גורע מהחיסכון הפנסיוני של הפרט, בהנחות מסוימות של הכנסה של ה - -

ניסן סלומינסקי: עוד פעם.

<דורית סלינגר: כל חצי אחוז שגובים הוצאות נוספות זה בסביבות בין 150,000 וקרוב ל-200,000 ₪ מהחיסכון הפנסיוני שלו.

<דורית סלינגר: כלומר יש משמעות גדולה מאוד למזעור עלויות.

<דורית סלינגר: לשאלתך שלך, אנחנו עומדים להוציא דף לעמית, ברור יותר, פשוט יותר, שיסביר מה יש לו.

<דורית סלינגר: אנשים לא יודעים מה יש להם.

<דורית סלינגר: מה הוא משלם, מה הוא משלם בסך הכול הכולל, לא רק דמי ניהול, בסל הוצאות במספרים, כדי שאפשר יהיה לראות בדיוק מה שילמת ומה קיבלת.

<דורית סלינגר: את לא תאהבי את מה שקיבלת או מה ששילמת?

<דורית סלינגר: יהיו לך את הנתונים של הגוף שאצלך, יהיו לך נתונים של גופים אחרים, תחליטי תעברי.

מיכל בירן: בסדר, אני כן מבקשת, אם אתם כבר עושים את זה, שלפחות על כל שטות, כל שר שרוצה שיידעו שהוא עשה איזה רפורמה מספר מה הוא עשה, אני רוצה שהעמית באמת יידע, בלי לקרוא את האותיות הקטנות ב - - -

<דורית סלינגר: לא, זה לא באותיות הקטנות.

<דורית סלינגר: זה לא מעבר לדף.

<דורית סלינגר: אנחנו עומדים להוציא את זה בזמן הקרוב.

<דורית סלינגר: בוא נגיד ככה, בדיווחים של 2014 יהיה לך בדיוק מה את זכאית, איזה קצבה יש לך, איזה חיסכון, איזה ריסק, כמה שילמת דמי ניהול, כמה שילמת הוצאות אחרות, סך הכול כמה שילמת ואת התשואה.

מיכל בירן: לדעתי אם הציבור יידע שהוא מפסיד 150,000 ₪ על הדבר הזה, הקווים הטלפוניים של כל קרנות הפנסיה הולכים לקרוס.

ניסן סלומינסקי: מיכל, את תשמעי אחר כך את יוג'ין והוא יגיד לך שכנגד ה-200,000 האלה יכול שיראו לך רווח, סתם נניח, של 500,000 - - -

מיכל בירן: סבבה, אז שיראו רווח.

ניסן סלומינסקי: הם יראו רווח.

ניסן סלומינסקי: נניח התיק עשה השנה 7%, אז גם אם הורידו את זה עדיין נשאר לך 5%, אפילו אם לקחו - - -

מיכל בירן: ואם התיק עשה 3%?

ניסן סלומינסקי: זה שאני אמרתי, גם ב-3% יש לך עוד 50% רווח, אבל הטיעון שלי - - -

מיכל בירן: בסדר.

מיכל בירן: מה שיוג'ין הולך לעשות זה לנסות למרוח אותנו - - - כי אתם תצטרכו להרים את הידיים שלכם.

ניסן סלומינסקי: אבל הטיעון שלי זה - - - לא, מיכל, לכן אני רוצה שיעשו את זה כדי להרוויח, אבל שהם ישלמו.

מיכל בירן: השאלה אם תעמוד על זה.

ניסן סלומינסקי: שהם ישלמו, זו הנקודה.

סתיו שפיר: - - - מעניין אותי ואולי היה נכון לענות על זה, מה היא חובת הדיווח שלכם בכלל לוועדה בסוגיות האלה?

סתיו שפיר: כי אם עכשיו מעלים את זה ל-0.25 ו אומרים שכל החברות פתאום יקפיצו את ה - - -

ניסן סלומינסקי: לא מעלים, עד היום אין מגבלה.

ניסן סלומינסקי: ההיפך - - -

סתיו שפיר: בסדר, קובעים תקרה, אבל אתה יודע מה קורה כשקובעים תקרה.

סתיו שפיר: אתה קובע תקרה גבוהה מדי, אז אתה בעצם מייצר את - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, יש כאן שני נושאים.

ניסן סלומינסקי: קודם כל אם לקבוע תקרה או לא, שעל זה יש מלחמת עולם, והדבר השני מה הוא גובה התקרה.

ניסן סלומינסקי: אז בואו נתקדם לאט לאט.

<דורית סלינגר: אבל אני רוצה לציין שזו הוראת שעה לשנתיים, זאת ההצעה.

<דורית סלינגר: הוראת שעה לשנתיים זה בא ואומר שצריך לבוא ולהחליט אחרי שנתיים מה עושים עם זה.

<דורית סלינגר: לכן בוודאי שיהיה דיווח לוועדה, אנחנו נעקוב, כי זה מאוד מעניין אותנו לבוא ולראות איך זה בא לידי ביטוי בפועל ומה הדברים.

<דורית סלינגר: הציבור יעקוב, כי הנתונים יהיו שקופים לו.

מיכל בירן: הציבור לא יעקוב.

<דורית סלינגר: התקשורת תעקוב.

<דורית סלינגר: בין היתר.

<דורית סלינגר: יש לה תפקיד בדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעקוב.

<דורית סלינגר: ועדת הכספים תעקוב.

<דורית סלינגר: לכן אני חושבת שלדברים האלה יש בהחלט - - - אני חושבת שלשקיפות יש - - - אני חושבת שאני סיימתי.

זהבה גלאון: בהוראת שעה יש חובת דיווח לוועדה?

סתיו שפיר: לא, אין.

סתיו שפיר: אין חובת דיווח.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותיי, דקה.

סתיו שפיר: אין חובה לדווח - - - כי אנחנו חייבים להבין - - -

ניסן סלומינסקי: יש משהו יותר קודם.

סתיו שפיר: ניסן, זה עצה לך, אנחנו חייבים להבין מה השתנה בהוראה הזו.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אבל יש לי דבר עוד לפני כן.

ניסן סלומינסקי: קודם כל הנושא של היציבות של השוק.

ניסן סלומינסקי: כלומר אם לשנתיים והגופים כאן הולכים על תקופה ארוכה, אז המשמעות היא שאף גוף לא ייכנס לשום תהליך כי הוא לא יודע מה יקרה בעוד שנתיים, אולי בעוד שנתיים יבטלו את ההגבלה ואולי ישימו את ההגבלה על אפס.

ניסן סלומינסקי: לכן תדברי רגע על הנושא של היציבות.

<דורית סלינגר: אני חושבת שברור לגמרי שכל דבר שייעשה - - - אתם רואים מה אנחנו עושים עכשיו, אנחנו לא נבוא למצב כזה שגוף יצטרך לבוא ולמכור את ההחזקות שלו בגלל מעבר מתקרה כזאת לתקרה אחרת.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת מי שהתחיל בתקרה מסוימת, עם זה הוא ימשיך.

<דורית סלינגר: או תקופת התאמה, או בנכסים הלא סחירים שהוא כבר השקיע בהם.

<דורית סלינגר: אין מצב שגוף יידרש למכור נכסים לא סחירים.

<דורית סלינגר: זה לרעת העמיתים, הדבר הזה.

<דורית סלינגר: אנחנו לא נפגע בעמיתים.

<דורית סלינגר: הרי כל הנושא הוא טובת העמית ולכן - - -

סתיו שפיר: אבל גם התקרה הזו עלולה לפגוע בעמיתים.

<דורית סלינגר: היא עלולה לפגוע בעמיתים והיא עלולה לא לפגוע בעמיתים, מפני שיש פה גם סיכון וגם סיכוי.

<דורית סלינגר: לכן בסוף היום, אני אמרתי, כל החלטת השקעה שעושה גוף מוסדי עשויה לפגוע בעמיתים, כי יכול להיות שההשקעה הזאת היא לא מוצלחת.

<דורית סלינגר: דיברנו כבר, אין מצב של ביטחון של מאה אחוז שכל ההשקעות נעשות הן מוצלחות או שהן מניבות שיעור תשואה מינימלי.

<דורית סלינגר: אין לנו מצב כזה.

<דורית סלינגר: לכן גם סוג ההשקעות האלה הוא מן הסוג הזה.

<דורית סלינגר: אני מצפה מכל מנהל השקעות, כשהוא בא לבחור את אותו מנהל פרייווט אקוויטי או קרן שהוא בוחר בה, לבדוק אותו, לראות מה הוא עשה, לבחון את איכות הנכסים, את יציבות הצוות, ולקבל החלטות.

<דורית סלינגר: אני מאמינה שהגופים עושים את זה.

<דורית סלינגר: אני לא מטילה ספק בעבודה שלהם, אני רק באה ואומרת שהדבר הזה צריך להיות מוגבל בתקציב.

סתיו שפיר: את עדיין אומרת שחסרה להם המומחיות.

<דורית סלינגר: המומחיות לעשות את הפעולה הספציפית.

<דורית סלינגר: לבחור את המנהל, אני מקווה שיש להם את המיומנות הזאת, כי הם מנהלי כספים בישראל.

<דורית סלינגר: בוא נגיד ככה, אני מאמינה, אני לא מקווה, שיש להם את המומחיות הזאת.

<דורית סלינגר: לכן זה לא מצב שכאן ההשקעות האלה - - -

ראובן ריבלין: מה פירוש את מקווה?

<דורית סלינגר: אמרתי שאני מ אמינה, תיקנתי את עצמי.

ראובן ריבלין: מאמינה ומקווה זה - - -

סתיו שפיר: אמונה ותקווה זה שתי מילים שונות.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה, אם יש לך הבדל בין מאמינה ומקווה.

<דורית סלינגר: רובי, אני בטוחה שהמשקיעים המוסדיים, יש להם את היכולת לבוא ולבחור מנהלים.

ראובן ריבלין: אני שואל האם כרגולטור, הרגולציה לא מתערבת במיומנויות - - -?

<דורית סלינגר: לא.

ראובן ריבלין: לא מתערבת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת זה שוק חופשי - - -

ניסן סלומינסקי: על המיומנות של חברי הכנסת שאלת?

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: לא רציתי להגיד על השרים, אז דיברתי על חברי הכנסת.

<דורית סלינגר: הרגולציה לא מתערבת בסוג ההשקעות, היא מתערבת בזה שלמנהל השקעות יהיו כישורים, שבוועדת ההשקעות יהיו אנשים מוכשרים, שקבלת ההשקעות תהיה בתהליכים מוסדרים, היא מתעמקת בריכוזיות של תחום מסוים או השקעה.

ניסן סלומינסקי: דורית, יש לי שאלה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כל הזמן מדברים על זה שאנחנו מאפשרים להשתמש בכלים משוכללים כדי להגדיל את התשואה של התיק.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מאחר שזה עובד כמה שנים, אתמול נפגשו איתי מחברה, היא אומרת שהיא כבר שמונה שנים בארץ, תעודות מחו"ל וכו', חברה ענקית, האם פעם עשיתם - - -

זהבה גלאון: בהקשר הזה?

ניסן סלומינסקי: כולם בהקשר הזה.

ניסן סלומינסקי: האם פעם עשיתם בדיקה - - -

זהבה גלאון: לא צריכים אישור גילוי נאות - - -?

ניסן סלומינסקי: ההיפך, לא, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אל תדאגי - - -

זהבה גלאון: אנחנו רוצים שקיפות, לדעת מי לוחץ מאיפה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת, האם פעם עשיתם בדיקה לראות האם נניח כתוצאה משימוש חיצוני זה הביא ליותר תוצאות טובות מאשר אם לא השתמשו?

<דורית סלינגר: כן.

<דורית סלינגר: בדקנו את התוצאות של חמש השנים האחרונות, האם ההשקעה בסוג הנכסים הזה הוסיף לתשואה הכוללת והתשובה היא שלא.

<דורית סלינגר: אבל צריך לזכור שחלק מההשקעות האלה הן לטווח ארוך.

<דורית סלינגר: אני חייבת לציין שגם בעולם המחקרים האקדמיים הם לא חד משמעיים לגבי סוג ניהול הנכסים מהסוג הזה.

<דורית סלינגר: יש מחקרים שתומכים ויש מחקרים שחושבים שאין ערך מוסף בכלל לניהול אקטיבי, כולל קרנות השקעה וכו'.

<דורית סלינגר: זה תחום יחסית צעיר, הוא לא בוגר ובשל, לא הייתי חושבת ש - - -

ניסן סלומינסקי: כמה זמן זה צעיר?

<דורית סלינגר: אני חושבת שאולי 20 השנה האחרונות.

ניסן סלומינסקי: זה צעיר?

<דורית סלינגר: רגע, והוא עבר דרמה מאוד משמעותית במשבר של 2008.

<דורית סלינגר: אז מחקרים שמראים עד 2001 תשואות עודפות הם לא מחקרים מובהקים מבחינתי לתקופה הנוכחית.

<דורית סלינגר: במה שבדקנו פה בשוק הישראלי בחמש השנים האחרונות אנחנו לא רואים ערך מוסף להשקעות האלה.

<דורית סלינגר: יחד עם זאת לא הייתי באה ומוציאה איזה כלל גורף שבא ואומר שאסור להשקיע בהשקעות האלה, אבל בהחלט לבחון את זה בעין מאוד זהירה.

<דורית סלינגר: כמו שיש הרבה מאוד מחקרים שבאים ואומרים שכל הניהול האקטיבי הוא נחות לעומת הניהול הפסיבי ועדיין יש לנו גופים שמנהלים ניהול אקטיבי וכיוצא בזה.

<דורית סלינגר: אני חושבת שבסוף זו החלטה של כל אחד מהעמיתים, מהפרטים, אבל לבוא ולהגיד באופן גורף שיש לנו פה סוג נכסים שהיטיב עם הציבור בצורה משמעותית, אני לא יכולה להגיד את זה בנקודת הזמן הזאת, עם החרגה שיש מקום לנכסים האלה בתיק ההשקעות, בשביל הפיזור, בשביל הפוטנציאל העתידי במידה ו-.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: יוג'ין.

<יוג'ין קנדל: תודה רבה.

<יוג'ין קנדל: אדוני היושב ראש, אני מאוד מאוד מסכים עם הסיפור שאתה התחלת לספר אותו, על זה שאם אתה רוצה תשואות וכן הלאה ואתה רוצה לשלם פחות, כל זה נכון, אני מופיע פה בפניכם בתור ראש המועצה הלאומית לכלכלה, שאני חושב שאחרי ארבע שנים וחצי אני הרווחתי את הזכות להגיד שאני מייצג את החוסך לא פחות מאף בן אדם אחר, וגם כפרופסור למימון.

<יוג'ין קנדל: מאוד לא נוח לי פה.

<יוג'ין קנדל: בדרך כלל אני בשמחה נענה להזמנה של ועדת הכספים, היום המעמד הזה מאוד לא נוח לי.

<יוג'ין קנדל: זו פעם ראשונה בארבע שנים וחצי שאני מופיע כדי להתנגד להצעת רגולציה שמועלית על ידי הממשלה.

<יוג'ין קנדל: אני חושב שיש בעיה משמעותית בשוק החיסכון ארוך הטווח, יש סדרת בעיות, שחלקן בנויות על מבנה לא נכון ואפשר לתקן את זה.

<יוג'ין קנדל: מה שאני הולך לנסות לשכנע אתכם, זה לא יהיה משהו שאני יכול לתמצת בסאונד בייטס של שתי דקות, אלא שאני הולך לנסות לשכנע אתכם שמה שמוצע פה פשוט טעות קונספטואלית שהולכת לכיוון הפוך, שהולך לפגוע בעמיתים, בוודאות, ולראיה אני רק רוצה להגיד לכם עובדה אחת, כדי להתחיל כרגע.

<יוג'ין קנדל: עובדה אחת שיש מדינה אחת בעולם שיש לה רגולציה כזאת ושם המספר הזה הוא פחות או יותר לא רלוונטי, הוא של 4%.

<יוג'ין קנדל: לא רבע אחוז, 4%.

ניסן סלומינסקי: מי זה, צ'ילה?

זהבה גלאון: דמי ניהול?

<יוג'ין קנדל: דמי ניהול ואין מגבלה על - --

<דורית סלינגר: דמי ניהול, לא מנכסים.

<יוג'ין קנדל: נכון, זה דמי ניהול כוללים.

<יוג'ין קנדל: 4%.

<יוג'ין קנדל: אנחנו כולנו הרבה הרבה הרבה מתחת ל-4%.

<יוג'ין קנדל: לכן הרגולציה הזאת היא לא רלוונטית.

<יוג'ין קנדל: אין באף מדינה מפותחת רגולציה מסוג זה.

<דורית סלינגר: גם לא תקרה לדמי ניהול.

ניסן סלומינסקי: לא, דורית.

<דורית סלינגר: לא, גם אין, אבל בוא נגיד.

<דורית סלינגר: גם לא מה שנעשה ב-2012.

<יוג'ין קנדל: נכון.

ניסן סלומינסקי: דורית, בואי נעשה הסכם.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יוג'ין מדבר, את תרשמי לך.

<יוג'ין קנדל: אני מסכים, אנחנו הולכים לרגולציה מאוד מאוד קיצונית.

<יוג'ין קנדל: ואז נשאלת השאלה מאוד ברורה, ואני אנסה לענות על השאלה הזאת, למה אין בעולם רגולציה כזאת, כי רגולציה כזאת, במקום להביא אותנו לאוטופיה, שאנחנו כולנו רוצים לקבל הרבה ולשלם מעט, היא תביא אותנו לשלם פחות ולקבל הרבה פחות.

<יוג'ין קנדל: במקרים שאנחנו חלוצים ברגולציה, ראשונים בעולם, היה מקרה כזה.

<יוג'ין קנדל: הוועדה הזאת דנה חצי שנה אחרי שוועדת רגולטורים של 11 רגולטורים בכירים ואנשי כלכלה בכירים בממשלה ישבו על זה שנתיים, דנו בזה, שינו את דעתם בעקבות שימוע של השוק, שינו את הקונספציה, הביאו את זה לוועדה והוועדה הזאת דנה שישה חודשים עשרות דיונים.

<יוג'ין קנדל: זה כשאתה מנסה לעשות משהו שאין לך ממי, שאתה ראשון בעולם שאתה עושה את זה.

<יוג'ין קנדל: אתם, מה שאתם עושים זה בעצם דנים בעתיד של הפנסיות של כולנו.

<יוג'ין קנדל: כל אחד מאיתנו מיוצג פה, כי כולנו הולכים להיות מושפעים מהדבר הזה.

<יוג'ין קנדל: עכשיו אני אנסה להסביר לכם את הסוגיה.

<יוג'ין קנדל: קודם כל אני מאוד מתחבר לדורית - - -

מיכל בירן: להבהיר את עמדתך.

מיכל בירן: להסביר זה - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, באמת, נו.

<יוג'ין קנדל: אני נוטה להסביר על בסיס של הידע שלי בתור פרופסור למימון שעובד בתחום הזה 25 שנה, יש לי קצת ניסיון.

<יוג'ין קנדל: יכול להיות, אני מסכים איתך שאת יכולה לקבל את זה בתור דעה שלי אישית, למרות שאם את תעשי מדגם של אנשים באקדמיה שיש להם מומחיות במימון, אני חושב שיהיו מעט מאוד אנשים שיסטו מזה, כי אני מדבר על דברים מאוד מאוד בסיסיים במימון, זה לא משהו מאוד אזוטרי, זה משהו מאוד בסיסי.

<יוג'ין קנדל: אפשר לעשות מזה כמובן דעה אישית.

<יוג'ין קנדל: אני רוצה להזכיר לכם שמערכת של חיסכון פנסיוני, כמו שדורית אמרה, צומחת בקצבים מטורפים, והיא תהיה המקור למימון לכל העסקים והפרטים, לא המערכת הבנקאית.

<יוג'ין קנדל: עיקר המימון במדינת ישראל יצטרך לבוא מהמערכת הזאת ויש לזה שני היבטים.

<יוג'ין קנדל: אחד, שהמערכת הזאת גדלה והופכת להיות ליותר מדי גדולה על מדינת ישראל, by far.

<יוג'ין קנדל: כמו בסינגפור למשל, זו מערכת אדירה והרבה יותר גדולה ולכן משקיעה בכל העולם את רוב הנכסים שלה, לא 20%, את רוב הנכסים שלה, וזה מאוד חשוב לנו איך אנחנו נוכל להשקיע את הכסף, האם הכסף הזה יושקע בחוכמה או שהוא יושקע לא בחוכמה בעולם, ודבר שני, איך הכסף הזה יגיע לצרכי מימון, צרכי אשראי, עסקים שמתפתחים וצריכים לצמוח וכשהם צומחים עם מדינת ישראל בסופו של דבר כולנו משקיעים בכלכלה.

<יוג'ין קנדל: אין לנו כלכלה אחרת ורוב הכסף, כפי שראיתם, מושקע בכלכלה.

<יוג'ין קנדל: דבר נוסף, יש הבדל מאוד גדול בין חיסכון פנסיוני לחיסכון של טווח קצר.

<יוג'ין קנדל: קרן נאמנות וקרן פנסיה, אלה שתי חיות שונות לגמרי.

<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים להחליט.

<יוג'ין קנדל: פה, מכל הדיון שהיה פה, של חברי הכנסת, אני הבנתי דבר אחד, שאתם לא מאמינים, וזה לגיטימי לגמרי, שמנהלים של הפנסיה שלנו, אל"ף, יודעים מה הם עושים ולא נותנים לנו שום תמורה עבור הכסף שאנחנו משלמים.

<יוג'ין קנדל: אם זאת העמדה, אנחנו צריכים, כדי להיות קונסיסטנטים, להלאים את זה חזרה ולתת את זה לניהול של גוף אחד שיעבוד בממשלה.

<יוג'ין קנדל: אני רק רוצה להזכיר לכם שהפעם האחרונה שזה נעשה על ידי גופים, אנחנו הרי היינו בקטע כזה, נעשתה התספורת הכי גדולה בהיסטוריה של מדינת ישראל, של 120 מיליארד שקל.

<יוג'ין קנדל: שום תספורות שאנחנו קוראים עליהן בעיתונים והן ממש מזיקות לא משתוות כולן ביחד לתספורת אחת שנעשתה בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות למשלם המיסים ולפנסיונרים בישראל.

<יוג'ין קנדל: לכן אני חושב שלפחות צריך לחשוב שאנחנו לא בטוח - - -

מיכל בירן: ביבי נתניהו מצוטט אומר במפורש, הסיבה שהוא עשה את זה היא לא בגלל הגירעונות שלהם, אלא כי הוא רצה את הכסף ב - - - אגב, גם על העומק של הגירעונות יש - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, בבקשה.

<יוג'ין קנדל: עובדתית, משלם המיסים צריך להזרים לשם 120 מיליארד שקל, פלוס, בנוסף לזה, הפנסיונרים ויתרו וגם האנשים שמשלמים היום כסף לפנסיה צריכים ל - - - לכן עם עובדות אי אפשר להתווכח.

<יוג'ין קנדל: או אפשר.

רוברט אילטוב: אפשר להתווכח על הכול.

מיכל בירן: אפשר בטוח להתווכח על הצגת העובדות.

<יוג'ין קנדל: אז אני חוזר להבדל בין פנסיה לבין חיסכון לטווח קצר.

<יוג'ין קנדל: חיסכון לטווח קצר, שמשקיע בנכסים נזילים בלבד, כי הכסף צריך להיות זמין למשקיעים למשיכה מיידית.

<יוג'ין קנדל: קרן נאמנות לא יכולה קונספטואלית, וגם אסור לה, להשקיע בשום דבר שהוא לא סחיר בבורסה, בישראל או בכמה בורסות בעולם.

<יוג'ין קנדל: זאת רגולציה ורגולציה נכונה.

<יוג'ין קנדל: היתרון של קרן פנסיה, שזה כסף לטווח ארוך.

<יוג'ין קנדל: רוב הכלכלה, כל כלכלה, היא לא סחירה, לכן קרן נאמנות, כשאנחנו משקיעים בה, לפי הגדרה לא יכולה להשקיע ברוב הכלכלה שלנו.

<יוג'ין קנדל: קרן פנסיה כן יכולה להשקיע בעולם לא סחיר.

<יוג'ין קנדל: תחשבו על זה, בין אם זה חברות פרטיות, בין אם הן גדולות או קטנות, חברות טכנולוגיה, משכנתאות שאפשר לתת לאנשים, תחשבו על דיור להשכרה, תחשבו על מיליונים, על אג"חים של חברות לא סחיר.

<יוג'ין קנדל: יש מאות מוצרים שלגוף שחייב להתמקד בנכסים סחירים לא יכול להשקיע בהם.

<יוג'ין קנדל: זה נותן יתרון לקרן פנסיה שיכולה על טווח זמן ארוך לקבל תוספת תשואה.

<יוג'ין קנדל: זה עיקרון שאין איתו ויכוח בספרות.

<יוג'ין קנדל: בספרות הזאת אין על הנושא הזה ויכוח, שמה שנקרא liquidity premium, שאתה משלם אותו כשאתה משקיע בדברים נזילים, ואתה מקבל אותו כשאתה משקיע בדברים לא נזילים.

<יוג'ין קנדל: זאת עובדה מתועדת בכל הספרות.

<יוג'ין קנדל: עכשיו מה הבעיה?

<יוג'ין קנדל: הבעיה היא שזה יחסית קל להשקיע בדברים סחירים.

<יוג'ין קנדל: יש הרבה אינפורמציה, אנחנו מחייבים אותם להפיץ אינפורמציה וזה די ברור.

<יוג'ין קנדל: אתה יכול להשקיע באינדקסים, לא מצריך יותר מדי עבודה, אלא אם כן אתה מתחיל ללכת לחברות יותר קטנות.

<יוג'ין קנדל: אם אנחנו הולכים לנכסים סחירים בעולם זה מתחיל להיות יותר מסובך, כי אתה לא יודע את התנאים במדינות השונות.

<יוג'ין קנדל: כשאתה הולך לנכסים לא סחירים אתה לא יודע לאן אתה נכנס.

<יוג'ין קנדל: למה?

<יוג'ין קנדל: כי אתה צריך, כמו כל דבר בעולם, ללמוד את הנושא כדי להתמצא בו.

<יוג'ין קנדל: זה לא כדאי לשום גוף, כמעט לשום גוף, כמה גדול שהוא יהיה, לעשות את זה in house.

<יוג'ין קנדל: זה לא כדאי.

<יוג'ין קנדל: יש דוגמה אחת של גוף שעושה חלק גדול של זה in house, זו חברה שנקראת GIC, זו קרן פנסיה של סינגפור והיא מעסיקה 1,500 עובדים עם 20 משרדים מסביב לעולם.

<יוג'ין קנדל: אבל היא יותר גדולה מאשר כל החיסכון הפנסיוני של מדינת ישראל ביחד.

זהבה גלאון: אבל, יוג'ין, הוויכוח הוא לא אם זה in house או אתה לוקח חברה חיצונית שהיא מומחית בזה.

זהבה גלאון: הוויכוח הוא על מי משיתים את המחיר.

<יוג'ין קנדל: אני אגיע לזה.

<יוג'ין קנדל: אני מסכים, אבל כדי להבין את הדיון את צריכה להבין את הסביבה שלו.

<יוג'ין קנדל: את לא יכולה פשוט להגיד - - - בעיתון אפשר לעשות את זה, אבל אם באמת רוצים לקבל החלטה טובה שיש לה השלכות ל-30-40 השנים הקרובות אתם, לפי דעתי, חייבים להבין את המבנה.

<יוג'ין קנדל: אתם יכולים לא להסכים עם מה שאני אומר, אבל לפחות לנסות להבין את זה.

<יוג'ין קנדל: מה שאנחנו אומרים, שכמעט זה הגיוני כלכלית שיהיו גופים שיתמחו כל אחד בתחום שלו בנכסים האלטרנטיביים ולכן אם אנחנו רוצים שתהיה נגישות לחוסך ישראלי, כמו לחוסך אמריקאי או שוויצרי או צ'יליאני או אנגלי, לנכסים האלה, ואין ויכוח שהנכסים האלה ייתנו לטווח הארוך, בתוחלת, אף אחד לא יודע מה יקרה, אבל בתוחלת, אין ויכוח בעולם המימון, האקדמי או הפרקטי, שהם נותנים תוספת תשואה.

<יוג'ין קנדל: לא קיים ויכוח על זה.

<יוג'ין קנדל: עכשיו, אם אנחנו רוצים להשקיע בנכסים האלה ורוצים לתת לחוסך הישראלי נגישות אליהם, אנחנו נצטרך ללכת דרך מישהו שיודע איך עושים את זה.

עפר שלח: יוג'ין, זה דורש הבהרה, כי זאת הנקודה המרכזית.

עפר שלח: למה זה לא הגיוני שתחת דמי הניהול הקיימים - - -

<יוג'ין קנדל: לא, אני לא דיברתי על דמי ניהול, אני תיכף אגיע לזה.

<יוג'ין קנדל: אתה שואל האם מתוך דמי הניהול אתה לא יכול לשלם את זה?

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: זאת השאלה.

<יוג'ין קנדל: אני תיכף אגיע לזה.

<יוג'ין קנדל: בוא נסכים קודם כל שאם אנחנו רוצים לתת לחוסך ישראלי נגישות לנכסים האלה, ולפי עניות דעתי וזו עמדה אישית שלי, אנחנו לא בבעיה שאנחנו משקיעים יותר מדי בנכסים האלה, אנחנו בבעיה שאנחנו משקיעים פחות מדי.

<דורית סלינגר: אנחנו לא משקיעים פחות מדי.

<יוג'ין קנדל: אנחנו כן משקיעים, כי את הכנסת - - -

עפר שלח: זה ויכוח חשוב, רק אני לא בטוח שהוא ממין העניין.

עפר שלח: לא בהכרח חייב להיות קשר בין שיעור ההשקעה בנכסים כאלה לבין העלות של זה.

<יוג'ין קנדל: אני תיכף אגיע לזה.

עפר שלח: אתה מוכיח שיש?

<יוג'ין קנדל: תראה, מה שעומד לצדי זה שאף מדינה - - - אם זה כל כך פשוט, שאנחנו יכולים בשתי ישיבות של שעה לסקור את זה, יש פרלמנטים אחרים בעולם שהם דואגים לחוסכים שלהם ואף אחד מהם לא העלה את הנושא הזה.

<יוג'ין קנדל: אפשר כמובן להגיד ששם הם נשלטים על ידי התעשייה וכן הלאה, וכל המדינות, כולל שבדיה, כולל דנמרק וכן הלאה - - -

<דורית סלינגר: לא, אבל הם מתלבטים בנושא, כולל בהולנד וכולל באנגליה גם.

<יוג'ין קנדל: יכול להיות שהם מתלבטים, עובדה היא שאנחנו הראשונים שעושים.

<דורית סלינגר: זה לפני החלטה.

<דורית סלינגר: גם אתה תקרא - - -

זהבה גלאון: וכמה החוסכים שלהם משלמים דמי ניהול בשוטף?

זהבה גלאון: זו גם שאלה.

זהבה גלאון: שאלה מאוד רצינית.

זהבה גלאון: אם הם משלמים פחות, אז - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש לנו הרבה שאלות, אבל בואו נשמע את התפיסה.

ניסן סלומינסקי: הגדולה זה לשמוע גם את הדעה השנייה, שאתה לא מסכים איתה.

מיכל בירן: - - - שזו דעה.

ניסן סלומינסקי: זו דעה, בטח שזו דעה.

מיכל בירן: נראה לי שיוג'ין לא חושב שזו דעה, הוא חושב שזאת עובדה.

<יוג'ין קנדל: כשאני אצא אני אעשה חרקירי, כדי לרצות אותך.

זהבה גלאון: אבל אתה לא צריך להגיב כך, כי אני חושבת ש - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, לא מכובד.

<יוג'ין קנדל: אני אמרתי מאיפה אני בא.

<יוג'ין קנדל: אם רוצים ל - - -

זהבה גלאון: לא, השאלה אם המשק הפנסיוני בישראל דומה למדינות אחרות.

<יוג'ין קנדל: - - - להטיל ספק במומחיות שלי.

זהבה גלאון: לא, היא לא מטילה ספק במומחיות שלך.

<יוג'ין קנדל: אני לא מציג דעה של בן אדם שלמד את הנושא בעשר הדקות האחרונות.

<יוג'ין קנדל: אני מציג את הדעה של בן אדם שלמד את הנושא הזה שנים ומשתמש בבסיס של ידע בעולם על הנושא.

<יוג'ין קנדל: אפשר לקרוא לזה דעה אישית שלי, אני מציע לקחת samples של 20 פרופסורים למימון ולראות האם הדעה האישית שלהם תהיה שונה מהדעה האישית שלי.

<יוג'ין קנדל: אני מוכן לקבל את זה כדעה אישית.

<יוג'ין קנדל: הנקודה היא מאוד מאוד חשובה, כי גוף כמו קלפרס, ואתם הוזהרתם שאני אדבר על קלפרס, אז אני אדבר על קלפרס, כדי לא לאכזב.

<יוג'ין קנדל: גוף כמו קלפרס, אין עליו מגבלות, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה, הוא גוף ציבורי, הוא כמו עמיתים שלנו.

<יוג'ין קנדל: אין לו דמי ניהול, רק דמי עלויות.

<יוג'ין קנדל: הוא מוציא יותר מ-20% מהכסף שלו החוצה, לניהול חיצוני, והוא משלם כמעט חצי מסך כל העלויות שלו, חצי, החוצה עבור המומחיות הזו.

<דורית סלינגר: וסך כל העלויות שלו?

<יוג'ין קנדל: הוא לא חייב לעשות את זה.

<דורית סלינגר: זה חשוב.

<יוג'ין קנדל: לא, זה לא חשוב.

<דורית סלינגר: סך כל העלויות שלו זה 0.4 עד 0.6.

<דורית סלינגר: זה משנה, מה זאת אומרת?

<יוג'ין קנדל: זה לא קשור בכלל.

<דורית סלינגר: זה משנה.

ניסן סלומינסקי: דורית, תרשמי ואחר כך.

ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד.

<יוג'ין קנדל: העלויות של גוף שמנהל 240 מיליארד דולר, שזה פחות או יותר כמו כל תעשיית החיסכון הפנסיונית של מדינת ישראל, שיש לו מנהל סיכונים אחד ומנכ"ל אחד והכול אחד, הוא ביי דפינישן, ישלם כאחוז עלויות יותר נמוכות והוא גם לא לוקח רווח.

<יוג'ין קנדל: נכון, העלויות שלו יותר נמוכות.

<יוג'ין קנדל: אבל הנקודה היא לא רלוונטית לדיון.

<יוג'ין קנדל: הנקודה רלוונטית לזה שעדיין שהוא מבין שהוא לא יודע לנהל את רוב הכסף שלו והוא מוציא כמעט 50% מהכסף החוצה, מהעלויות סך הכול.

<יוג'ין קנדל: זה אומר שגוף שהוא הרבה יותר קטן, יש הרי יתרונות לגודל, זה אומר שגוף שהוא עשירית ממנו, או 5% ממנו, צריך להוציא יותר, לא פחות, כי יש לו חיסרון של גודל.

<יוג'ין קנדל: הוא לא יכול לעשות את זה in house.

<יוג'ין קנדל: מה שקלפרס יודע לעשות in house, גוף של 10 מיליארד לא יודע לעשות in house.

<יוג'ין קנדל: ולראייה, יש הרבה מאוד גופים, בסדרי גודל של 10 מיליארד, 5 מיליארד דולר, שאלה גופים לא קטנים במדינת ישראל, שהבורד שלהם, שלא כפוף לשום רגולציה, אוסר עליהם, אוסר עליהם להשקיע ישירות דולר אחד.

<יוג'ין קנדל: הכול יוצא החוצה.

<יוג'ין קנדל: מה המומחיות?

<יוג'ין קנדל: אתם שואלים.

<יוג'ין קנדל: המומחיות היא למי להוציא את זה.

<יוג'ין קנדל: כי אם אתם תוציאו את זה למנהל רע, אתם תקבלו תשואות גרועות.

<יוג'ין קנדל: אם אתם תוציאו את זה למנהל טוב, תקבלו תשואות טובות.

<יוג'ין קנדל: היכולת להבדיל בין מנהל רע ומנהל טוב זאת גם מומחיות.

מיכל בירן: ואתה חושב שב-400,000 שקל - - -

ניסן סלומינסקי: לא, מיכל.

ניסן סלומינסקי: באמת.

<יוג'ין קנדל: לא.

<יוג'ין קנדל: את יכולה לגחך, אבל התשובה היא לא בוודאות.

<יוג'ין קנדל: זה נשמע לא סביר, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, זה באמת לא - - - נשמע אותו ואחר כך אני אתן לך לשאול.

מיכל בירן: מצטערת, לדורית, היא משרתת ציבור, אתה יכול להגיד 'לא מכובד', זכותי להפריע.

ניסן סלומינסקי: לא, אין לך זכות להפריע.

<יוג'ין קנדל: ואת מי אני משרת, סליחה?

מיכל בירן: לא, זה אני מול דורית, לא בהקשר הזה.

<יוג'ין קנדל: אוקיי, סליחה, חשבתי שאני לא משרת את הציבור.

<יוג'ין קנדל: עכשיו אני אגיע לסוגיה מאוד מאוד פשוטה.

<יוג'ין קנדל: הנקודה שאתה אמרת, תראה, עושים ממנו כספומט.

<יוג'ין קנדל: אני מסכים איתך, אבל הפתרון הוא מאוד מאוד פשוט.

<יוג'ין קנדל: הפתרון, כמו שחברת הכנסת אמרה, תפרסם לי, תגיד לי כמה אתה מוציא ואני אחליט אם אני רוצה גוף שמוציא את רוב הכסף שלו החוצה ומשלם עמלות, או שאני רוצה גוף שלא עושה את זה.

<יוג'ין קנדל: אני, כחוסך, אני מעדיף, למען האמת, גוף שמוציא הרבה יותר כסף כחוסך, לא כפרופסור, אלא כחוסך, שנותן לי חשיפה לכל העולם, מאשר גוף שנותן לי חשיפה בעיקר לישראל.

<יוג'ין קנדל: עכשיו בואו ננסה להבין מה הולך לקרות פה.

<יוג'ין קנדל: נקודה אחת שאתה העלית ואני מאוד מתחבר לזה, שזה שתעשייה שמשקיעה לטווחים מאוד ארוכים נמצאת ברגולציה שמשתנה כל שנתיים, זה לא סביר.

<יוג'ין קנדל: זה פשוט לא סביר.

<יוג'ין קנדל: לא יכול להיות שאנשים, גם אם ההתניות שאולי אנחנו לא נלך אחורה, כן נלך אחורה, אף אחד לא מבטיח שלא תלכו אחורה בפעם הבאה.

<יוג'ין קנדל: בפעם הבאה, מי יודע, אולי ועדת הכספים כן תלך אחורה.

זהבה גלאון: אפשר להאריך את הוראת השעה.

<יוג'ין קנדל: למה צריך הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: אל"ף, אפשר הוראה קבועה, אנחנו מעדיפים הוראת שעה, אבל עם הוראה בפנים - - -

מיכל בירן: מה שהוא רוצה זה הוראה קבועה.

ניסן סלומינסקי: לא, הוראת שעה הכוונה שיש לך אחרי שנתיים יכולת לבדוק מה קורה.

<יוג'ין קנדל: אבל תמיד יש יכולת - - -

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני יהיה, וזה מסוכן, שתהיה יציבות וקביעות לכל מי שמתחיל, הוא ממשיך.

ניסן סלומינסקי: הוא לא ייפגע אם יהיה שינוי, הוא לא צריך לעשות שום שינוי אם יהיה פתאום שינוי ב - - -

<יוג'ין קנדל: זה לא עוזר ואני אסביר למה.

<יוג'ין קנדל: לוקח בערך שנה וחצי עד שנתיים להקים קרן פרטית.

<יוג'ין קנדל: עד שאתה עושה סבב, אתה - - - הנה עכשיו הוקמה קרן מאוד מרשימה של שני אנשים שהקימו אותה, לקח להם שנה ושמונה חודשים להקים את הקרן.

<יוג'ין קנדל: אתם באמת חושבים שמישהו ישקיע שנה וחצי עכשיו של עבודה שלו ללא שום תשלום להקים את הקרן, רק שבעוד שנתיים יגידו לו שבעצם אופס, אנחנו לא משקיעים, כי השתנתה הרגולציה?

<יוג'ין קנדל: אתם, הדבר הזה, רק של שנתיים, בלי קשר לשום דבר אחר, עוצר את התהליכים של יצירת - - -

<דורית סלינגר: זה לא נכון.

<יוג'ין קנדל: וזה, דרך אגב, כבר קורה.

מיכל בירן: מה זה קשור?

מיכל בירן: אתה אומר שצריכים להשקיע את הכסף בשביל אנשים שבחו"ל, שיש להם את המומחיויות האלה - - -

<יוג'ין קנדל: גם מומחיות.

<יוג'ין קנדל: אני לא אמרתי - - -

מיכל בירן: אני בטוחה שבעולם יש מספיק אנשים שהתמחו בזה.

ניסן סלומינסקי: לא, מיכל.

ניסן סלומינסקי: יש כאן נקודה אחת של יציבות ואנחנו - - -

זהבה גלאון: זאת אומרת מבחינתך אי אפשר לעשות שום שינוי.

<יוג'ין קנדל: אני רק רוצה לענות.

<יוג'ין קנדל: אני בשום דרך - - -

זהבה גלאון: מה שאתה אומר, שאי אפשר לעשות שום שינויים.

<יוג'ין קנדל: אבל אני רוצה לענות לחברת הכנסת.

<יוג'ין קנדל: בשום שלב אני לא אמרתי שהשקעה בנכסים פרטיים חייבת להיעשות רק בחו"ל.

<יוג'ין קנדל: גם השקעה בנכסים פרטיים שהם לא סחירים בבורסה בישראל דורשת מומחיות, ולכן היא תיעשה גם על ידי סוכנים.

מיכל בירן: אתה אומר שבשוק, בעולם, בארץ, אין מספיק אנשים שיתמחו בזה?

מיכל בירן: אתה לא רוצה לעשות את זה הוראת שעה, כדי לתת להקים עוד גופים שיצברו את המומחיות הזאת.

מיכל בירן: בזה שאתה רוצה לשכנע אותי שלגופים הקיימים אין את המומחיות הקיימת ואז - - -

<יוג'ין קנדל: אני לא מנסה לשכנע אותך, זה - - -

מיכל בירן: - - - תשכנע אותי בזה, אני רוצה שהגופים שכבר צברו בזה מומחיות של עשר שנים, שהם ינהלו את זה.

ניסן סלומינסקי: מיכל, זו לא הנקודה.

<יוג'ין קנדל: אבל הם עדיין צריכים לגייס, כקרן חדשה.

<יוג'ין קנדל: צריך להבין איך זה עובד.

ניסן סלומינסקי: אם את הולכת להשקיע בדברים שיכולים להניב גם בעוד חמש שנים או שבע שנים, או משהו כזה, צריכים שתהיה יציבות ואנחנו מודעים לזה.

ניסן סלומינסקי: ולכן הוראת השעה שאנחנו מדברים עליה, במיוחד ייכנס סעיף שמדבר על כך שגם אם יהיה אחרי שנתיים שינוי, הוא לא יחול, השינויים האלה לא יחולו על מי שהולך בליין מסוים, כדי שתהיה יציבות.

<יוג'ין קנדל: מי שכבר קיים.

<יוג'ין קנדל: אבל זה אומר ששנה וחצי לפני זה אף אחד לא יקים קרנות.

<דורית סלינגר: אבל יש לך כסף בשוטף.

<דורית סלינגר: רבותיי, 0.25 זה המון כסף.

<יוג'ין קנדל: זה לא קשור ל-0.25, אני עוד לא התחלתי לדבר על זה.

<דורית סלינגר: אבל זה לא רלוונטי.

<דורית סלינגר: יש כסף והכסף הזה יושקע.

מיכל בירן: זה הרבה כסף.

<יוג'ין קנדל: אני לא דיברתי בכלל על 0.25, עוד לא התחלתי.

<דורית סלינגר: וגם אין רק קרן השקעות אחת.

<דורית סלינגר: בחיים השוטפים יש לך - - -

<יוג'ין קנדל: לא יהיה אף אחד.

<יוג'ין קנדל: זה נכון, לא יהיה אחד ולא יהיה שניים.

<יוג'ין קנדל: ולא יהיה שלוש.

ניסן סלומינסקי: דורית, שניכם רגולטורים.

זהבה גלאון: אבל, אדוני היושב ראש, או שלא תביא - - -

ניסן סלומינסקי: לא לפני ועדה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, יש משהו שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לה לדבר.

זהבה גלאון: לא, אני רוצה להגיד הערה, לא נוח לי מתחילת הדיון, אני חייבת להגיד.

זהבה גלאון: או שיש עמדת ממשלה - - -

ניסן סלומינסקי: אני התחלתי עם זה.

זהבה גלאון: אז אני רוצה עכשיו להגיד משהו.

זהבה גלאון: שאתה מביא אותה לכאן לוועדה ואנחנו נדרשים לשמוע אותה, זה אחרי שכבר עשו את כל ה - - - ישבו על המדוכה כל הרגולטורים ואנחנו מפעילים את השכל הישר שלנו, תומכים או לא תומכים.

זהבה גלאון: עכשיו אתה מביא לכאן שני רגולטורים - - -

ניסן סלומינסקי: אני לא מביא.

זהבה גלאון: הם נמצאים כאן, לא יודעת איך, הם נחתו כאן?

זהבה גלאון: מי הביא אותם?

זהבה גלאון: יושבים כאן - - -

ניסן סלומינסקי: יש שלושה אפילו.

זהבה גלאון: נכון, יושבים כאן רגולטורים ומסבירים לנו וכל אחד שמדבר זה נשמע דברי אלוהים חיים.

זהבה גלאון: יש לי את הדעה שלי מהבית, אבל זה לא משנה, זה נשמע דברי אלוהים חיים וזה בסדר שהם מבהירים, הוא הבהיר לה והיא הבהירה לו, סליחה, לצורך העניין כן, כי אחרת אל תעשו לנו את ההצגה הזאת בפנינו, תביאו עמדה מוסכמת, נדבר בשבוע הבא.

ניסן סלומינסקי: זה מה שפתחתי ואמרתי, שזה הדבר הכי משונה שקרה לנו, שיש כאן דעה, שבממלכה יש שלושה, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: לא רוצה להגיד שלוש דעות או משהו כזה.

מיכל בירן: אבל לפחות יש דיון.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור, אבל החלטתי שכן נעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: אם לא הייתי עושה את זה, לא היה נגמר הסיפור.

<קריאה: לפחות לא משעמם.

מיכל בירן: לא קשור למשעמם, כבר ראינו פה דוברים שמביעים רק עמדה אחת, שאף אחד לא חשב עליה ומבקשים מאנשים להצביע.

מיכל בירן: אז זה דווקא נחמד שיש דיון.

זהבה גלאון: לא, אז זה בתנאי שמתאפשר הדיון בין השניים.

זהבה גלאון: אבל אם יוג'ין מדבר וכל שנייה הוא אומר לדורית לא והוא נותן לנו כאן - - -

ניסן סלומינסקי: לא, זהבה, מה שאני התכוונתי - - -

מיכל בירן: זה רק עוזר לך להבין שלמרות שיוג'ין נשמע מאוד משכנע ומכובד הוא לא - - -

ניסן סלומינסקי: מה שאני התכוונתי, הרי היא תוכל לענות לו כמו שהוא יענה לה, אבל לא שכל אחד נכנס לדברי השני.

ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד וזה לא נעים וזה גם לא נותן לאדם להגיד את הדעה שלו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שאדם יגיד את הדעה שלו, שנשמע אותה.

זהבה גלאון: אנחנו לא בענייני נימוסים והליכות, אנחנו בסוגיה מאוד מאוד - - -

ניסן סלומינסקי: אל"ף, כן, ובי"ת, את רוצה לשמוע דעה של מישהו אז זה קשה כשכל רגע יש - - - היא אחר כך תוכל לענות, היא רושמת לה והיא תוכל לענות.

רוברט אילטוב: חברת הכנסת גלאון, אני אמרתי שזה לא נוח לי והאלטרנטיבה שלי הייתה לא לבוא.

רוברט אילטוב: אני חושב שהנושא הזה מספיק עם פוטנציאל של נזק לחוסכים שהרגשתי צורך לבוא, אחרת הייתם מקבלים רק דעה אחת.

רוברט אילטוב: יש פה רגולטור עם סמכות והרגולטור הזה מביא לכם את זה עם תקנות.

רוברט אילטוב: אני לא חס וחלילה מטיל בזה ספק, אבל יש לי - - -

זהבה גלאון: אתה רוצה, לפני שאתה פורס את תפיסת העולם הכוללת, כיוון שאני צריכה לצאת, אנחנו יושבים פה כי הדיון הזה נדחה, להגיד קודם מה השורה התחתונה שלך.

זהבה גלאון: שמענו מה השורה התחתונה של המפקחת.

זהבה גלאון: אז לא תהיה הגבלה בכלל?

זהבה גלאון: הגבלה כזאת?

<יוג'ין קנדל: אני חושב שההגבלה הזאת היא מיותרת לחלוטין, כי אנחנו רוצים לעודד את התעשייה הזאת.

<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים, דרך אגב, אם אתם שואלים אותי האם צריך להביא לפורום הזה סדרה של שינויים מבניים בתחום הזה אני אגיד לכם כן.

<יוג'ין קנדל: יש לי גם, אבל זה לא לעכשיו.

<יוג'ין קנדל: אבל הדבר הזה הוא יעשה שני דברים.

<יוג'ין קנדל: הוא ימנע חשיפה של משקיע ישראלי לקרנות טובות, שהן לא ישנו את המבנה שלהן עבור הכסף הישראלי היחסית מועט, הן יישארו כמו שהן ויגידו 'אתה רוצה להשתתף?

<יוג'ין קנדל: תשתתף, לא רוצה להשתתף?

<יוג'ין קנדל: תעוף לי מהעיניים', כי אנחנו קטנים מדי כדי לשנות את העולם.

<יוג'ין קנדל: זה אומר שחוסך ישראלי לפנסיה ל-40 שנה יהיה במצב נחות יחסית לחוסך פנסיוני ברוב העולם המפותח.

<יוג'ין קנדל: והדבר השני, שאת הרגולציה הזאת קל מאוד לעקוף.

<יוג'ין קנדל: מי שרוצה לעקוף אותה, קל מאוד.

<יוג'ין קנדל: הגופים הגדולים, שרוב הכסף שלהם בא מחו"ל, לא יעקפו את זה, כי הם יצטרכו גם עבורם לעשות את זה.

<יוג'ין קנדל: מי שאנחנו נקבל זה גופים שיתאגדו בצורה אחרת וייתנו לנו אותם מוצרים שהם לא יקראו דמי ניהול, זה יהיה פשוט בתוך המחיר של המוצר, המוצרים האלה יצוצו מחר בבוקר, זה לא יהיה יוצא מן הכלל, זה יהיה הסטנדרט.

<יוג'ין קנדל: לכן אנחנו נעשה שהחוסך לא מקבל חשיפה בגופים טובים ומקבל תמורת זה חשיפה לגופים לא טובים.

ניסן סלומינסקי: יוג'ין, תראה, כל התפיסה שלך מקובלת וככה גם אמרתי, ודאי שאנחנו רוצים שהתיק שלנו יגדל ושישקיעו בקרנות טובות ואצל המומחים, אבל כל הדיון והוויכוח הוא מי צריך לשלם את התוספת עמלה.

<יוג'ין קנדל: זאת הנקודה האחרונה.

ניסן סלומינסקי: בזה שלוקחים מאיתנו 1.05, זה הבסיס, בתוך זה יש להם רווחים עצומים, ראינו שגוף גומר עם 432 מיליון שקל רווח בשנה, יש להם רווחים - - -

רוברט אילטוב: יחסית למה?

ניסן סלומינסקי: לא יחסית, אני אומר שיש לו רווחים ואנחנו חושבים ואנחנו רוצים לעודד את הגוף שיעשה ושישקיע, אבל את העמלה הזאת הוא צריך לשלם.

ניסן סלומינסקי: אל"ף, בגלל שבגלל זה הוא מקבל 1.05, ובי"ת, שאם הגוף הזה מצליח, אני נהנה, אבל גם החברה עצמה, המוסדי מרוויח, כי האחוז שהוא מקבל זה גם עם הרווח.

ניסן סלומינסקי: כל מה שאתה אומר זה נכון, אנחנו רוצים שהוא ישקיע, עם הבדל אחד, או שהגוף יתמחה בתחומים האלה - - -

<יוג'ין קנדל: זה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, זה לא יקרה, אז דבר שני, שהוא ישלם את העמלה הזאת, לא הכספומט שלי, והוא ירוויח ואנחנו נרוויח.

<יוג'ין קנדל: גם זה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא יקרה, אז פה הבעיה שלנו.

ניסן סלומינסקי: אז מה הוא עושה ב-1.05?

זהבה גלאון: זו גדר המחלוקת.

<יוג'ין קנדל: העובדה היא מאוד מאוד פשוטה, אם אנחנו חושבים - - -

יצחק כהן: מה אתה מציג, יוג'ין?

<יוג'ין קנדל: אני מציע לא לעשות את זה.

<יוג'ין קנדל: אם אנחנו רוצים לעשות רפורמה שתשפר לנו את ניהול הכספים ותשפר לנו את התחרותיות, אנחנו צריכים לשבת הרבה זמן, ועדה שלוקחת הרבה מאוד דעות מסביב לממשלה, לשמוע את התעשייה ולעשות רפורמה, ולא הדבר הזה, סליחה שאני אומר, אבל זה פלסטר על משהו שבו פלסטר מזיק.

מיכל בירן: בוא נדבר על מדד היעילות.

מיכל בירן: אתה חושב שההשקעה בחו"ל, במה שראינו עד עכשיו, יש לנו כבר כמה שנים להניח ולהסיק מתוך הנתונים האמפיריים, האם מבחינה כלכלית לחוסך, מבחינת התשואות שההשקעות בחו"ל הביאו, האם זה שווה?

ניסן סלומינסקי: מיכל, אל"ף, לא על זה הוויכוח - - -

<יוג'ין קנדל: זה גם ניהול השקעות.

מיכל בירן: בסדר, ניהול השקעה זה גם חשוב, אבל להגיד שאתה מצדיק את זה על פני - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, זה לא הוויכוח.

ניסן סלומינסקי: כולנו חושבים שזה טוב וגם צריך כי יש כל כך הרבה כסף ואין במה להשקיע כאן.

ניסן סלומינסקי: לא על זה הוויכוח, שלא נטעה, הוויכוח הוא מי צריך לשלם את העמלה הזאת.

מיכל בירן: אבל יש לזה חשיבות, כי אם היית אומר שהציבור חוסך, הוא מרוויח מזה כל כך הרבה, אז ההיגיון של להגיד וואלה, אולי זה בסדר שהוא יספוג את זה.

ניסן סלומינסקי: על זה ביקשתי שיעשו את הבדיקה.

מיכל בירן: אם התשואה שהוא מקבל מהשקעה בחו"ל היא כל כך גבוהה.

מיכל בירן: אבל אם היא לא גבוהה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, זהבה ביקשה.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה לומר מראש את השורה התחתונה.

זהבה גלאון: אני מסכימה עם פרופ' קנדל שצריך להשקיע בחו"ל וצריך לרכוש מומחיויות.

זהבה גלאון: אני מכבדת את התפיסה שלך, אני לא מתווכחת איתה כרגע, אני חושבת שהוויכוח היחיד כרגע הוא מי צריך לשלם את המחיר הזה.

זהבה גלאון: אם זה היה תלוי בי, אני אומרת ואמרתי למפקחת, הייתי מסתפקת בקביעה הזאת של 0.15%, אבל אני מבינה גם את האילוצים.

זהבה גלאון: זה הרע במיעוטו, מבחינתי, המגבלה הזאת של 0.25%, אני תומכת בזה, אני רוצה לומר מראש, אני נאלצת לצאת, אני חושבת שגם אותן קרנות לא תיפגענה אם נשית עליהן את ה - - - ושאלה בצדק חברת הכנסת סתיו שפיר לגבי - - -

<יוג'ין קנדל: איזה קרנות?

ניסן סלומינסקי: לא, הגופים המוסדיים.

זהבה גלאון: הגופים המוסדיים לא ייפגעו מזה.

<יוג'ין קנדל: הם פשוט לא ישקיעו.

זהבה גלאון: שמענו.

זהבה גלאון: כל פעם מהלכים עלינו אימים שזה מה שיקרה, ואני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב - - -

<יוג'ין קנדל: זה לא קרה באף מקום בעולם.

ניסן סלומינסקי: על זה צריכים לחשוב, מה עושים.

זהבה גלאון: אבל השאלה, יוג'ין, מה, השוק הפנסיוני בישראל הוא דומה למדינות אחרות?

זהבה גלאון: גם הוא לא דומה למדינות אחרות.

זהבה גלאון: ודמי הניהול שגובים במדינות אחרות נמוכים יותר מדמי הניהול של גופים כאן.

<יוג'ין קנדל: לא.

<דורית סלינגר: כן.

<דורית סלינגר: בחלקם הרב כן.

זהבה גלאון: ולכן אני חושבת שהעושק הזה של כספי הפנסיה של הציבור צריך להיגמר, ולכן אני תומכת ביוזמה הזו.

זהבה גלאון: אני אומרת שוב, זה הרע במיעוטו מבחינתי.

זהבה גלאון: אני מבינה את הלחצים שיש כאן, אני שומעת את הלחצים שיש כאן, היושב ראש בעצמו דיבר לגביהם, יש כאן חברות שגורפות סכומי עתק כתוצאה מהדבר הזה, ורק מה?

זהבה גלאון: רק החוסך לא ידע שהוא משלם את המחיר הזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגביל את ההוצאות הישירות ואני אתמוך במהלך הזה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

<יוג'ין קנדל: זה מצער אותי, מה שאת אומרת.

זהבה גלאון: אבל אני מאמינה שאני לא הראשונה שמצערת אותך בהקשר הזה.

<יוג'ין קנדל: לא, זה נכון, בזמן האחרון יש הרבה.

<יוג'ין קנדל: אני רוצה להגיד עוד פעם את הבוטום ליין, שעובדתית אנחנו לא מצאנו באף מקום בעולם, איפה שלניהול כספים חיצוני יש - - - כבוד היושב ראש, כדאי לשמוע את המשפט הזה.

<יוג'ין קנדל: אנחנו לא מצאנו, אני לא כיסיתי את כל העולם, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: אני יודע, חוץ מצ'ילה.

<יוג'ין קנדל: לא, לא מי מטיל רגולציה, על זה כבר דיברנו.

<יוג'ין קנדל: אנחנו לא מוצאים אף מקום בעולם, איפה שהכסף לניהול חיצוני משולם מדמי ניהול של עצמו.

<יוג'ין קנדל: אם כבר, קורה הפוך, בכל תעשייה אמריקאית, דמי ניהול מאוד נמוכים כי רוב הכסף משלמים מהעמיתים, ישירות.

<יוג'ין קנדל: יש לזה אפילו חקיקה אמריקאית שמרשה לעשות את זה בצורה מאוד מאוד מוגזמת.

מיכל בירן: אם זאת ההצעה שלך, להגביל את דמי הניהול לתקרת אפס, אז אני - - -

<יוג'ין קנדל: לא, אף אחד לא מגביל, יש תחרות.

רוברט אילטוב: לא, הוא אומר מה קורה בארצות הברית.

רוברט אילטוב: למה כל הזמן להכניס מילים בפה?

<יוג'ין קנדל: רבותיי, אני רק רוצה לחדד נקודה.

ניסן סלומינסקי: אני יוצא, עופר ינהל.

ניסן סלומינסקי: (היו"ר עפר שלח)

<יוג'ין קנדל: כשבאים עם רגולציה, כשרגולטור בא הוא לא צריך להוכיח למה לא לעשות רגולציה, למה לא להגביל.

<יוג'ין קנדל: אפשר להגביל הכול, אנחנו יכולים קודם כל להגביל את הכול ואחר כך להתחיל לעשות רגולציה.

<יוג'ין קנדל: חובת ההוכחה היא למה להגביל.

<יוג'ין קנדל: זאת חובת ההוכחה אלא אם כן, וזה גם דעה אישית שלי.

<יוג'ין קנדל: הנקודה היא מאוד מאוד ברורה, מתחת למבנה הזה, מתחת לרגולציה הזאת, תהיה ירידה מסוימת, כי אף אחד לא ירצה להיות עד למגבלה, כי הם ירצו להשאיר לעצמם מקום לדברים שהם ירצו אולי להשקיע בעתיד, ולכן אנחנו דה פקטו עושים בדיוק הפוך ממה שההיגיון הכלכלי אומר.

<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים לעודד את הגופים ללכת הרבה יותר לעולם.

<יוג'ין קנדל: אנחנו מדינה קטנה, רוב הכלכלה שאנחנו יכולים להשקיע בה נמצאת מחוץ לישראל.

<יוג'ין קנדל: אנחנו דוחפים אותם לכיוון הפוך.

<יוג'ין קנדל: זה דבר אחד.

<יוג'ין קנדל: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, אני רוצה עוד פעם לחדד.

<יוג'ין קנדל: החוסכים שלנו לא יקבלו נגישות למנהלים טובים, יקבלו נגישות יותר יקרה למנהלים גרועים.

יצחק כהן: למה אתה אומר את זה?

<יוג'ין קנדל: אני הסברתי את זה, אני יכול להסביר את זה עוד פעם.

יצחק כהן: אתה פוגע גם בבעלים וגם בגופים.

יצחק כהן: הם עד כדי כך חסרי אחריות?

יצחק כהן: מה, הם נמצאים באיזה שהוא ג'ונגל?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: בגלל שלא נותנים את ה-0 - - -

<יוג'ין קנדל: לא, זה מאוד פשוט.

יצחק כהן: אתה מעמיס את זה על דמי הניהול.

יצחק כהן: החוסך לא יודע סך הכול על מה הוא משלם.

יצחק כהן: אין דוח להגיד לו, שמע, כל ההוצאות שלך זה דמי ניהול, זה הוצאות ישירות ועוד אלף ואחת הוצאות.

<יוג'ין קנדל: זה צריך לפרסם.

<יוג'ין קנדל: זה אני בעד.

מיכל בירן: בסדר, אתה מפרסם מה גובה דמי הניהול ובכל זאת עובדה ש-66% מהחוסכים משלמים את המקסימום.

מיכל בירן: כך שלהשית על זה שהחוסך, הוא יילך לבדוק?

מיכל בירן: זה לא סביר.

<יוג'ין קנדל: אני לא אמרתי, דרך אגב, שצריך להטיל על החוסך לבדוק.

<יוג'ין קנדל: ודרך אגב, החוסכים שמשלמים מקסימום, הממוצע הוא 0.85.

מיכל בירן: לא, מקסימום זה מקסימום.

<יוג'ין קנדל: לא, 1.05 הוא המקסימום, לכן החוסך הממוצע משלם הרבה פחות מהמקסימום.

מיכל בירן: 66%.

<יוג'ין קנדל: 66% זה החשבונות הקטנים.

מיכל בירן: בסדר, אלה האנשים הכי מסכנים שמרוויחים הכי מעט.

<יוג'ין קנדל: אז אתם פתרתם אותם, הם יכולים למשוך את הכסף.

<יוג'ין קנדל: אבל זה עולה כסף לנהל את זה ואין מה לעשות.

<יוג'ין קנדל: דרך אגב, רוב העלות של אותו חוסך קטן באה דווקא מאגף שוק ההון, דרך רגולציה.

<יוג'ין קנדל: זאת העלות.

<דורית סלינגר: ברור, בואו נסגור את הרגולציה.

<יוג'ין קנדל: לא, אני לא אמרתי שצריך לסגור.

<דורית סלינגר: זה הדבר היחיד שיש לו?

עפר שלח: שנייה, אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של דורית.

<יוג'ין קנדל: שנייה, רק יש לי עוד נקודה אחת.

<יוג'ין קנדל: הנקודה האחרונה היא מאוד פשוטה.

<יוג'ין קנדל: המפקח הקודם אפשר לגופים להשקיע בתעודות סל ישראליות עד 0.1%.

<יוג'ין קנדל: עכשיו מוצע, באותה רגולציה שמובאת עכשיו, לבטל את זה.

<יוג'ין קנדל: אני מציע לשאול את הבורסה מה זה הולך לעשות בזה, אני אגיד לכם בתור, אחת המומחיויות שלי באקדמיה זה בורסות.

<יוג'ין קנדל: מה שזה הולך לעשות זה הדבר הבא, הרי תעודות סל על מדדים גדולים, על תל אביב 25, תל אביב 100, לא עולים כסף, לכן עליהם זה לא ישפיע.

<יוג'ין קנדל: מי שעולה סל, תעודות סל בישראל, זה מדדים על חברות קטנות, כל מיני מדדים של יתר.

<יוג'ין קנדל: החברות האלה מאוד מאוד לא סחירות והקיום של תעודות הסל מאפשר לגופים מוסדיים להשקיע בהן.

<יוג'ין קנדל: מה שזה יעשה, הביטול הזה, זה יצמצם את הכדאיות של תעודות סל ויוריד את הפונקציה של סוחרים בתעודות סל כספקי נזילות, לאותם מוסדיים.

<יוג'ין קנדל: דרך אגב, כל סך הכול עמלות שאנחנו מדברים עליהן, ששילמו לתעודות סל מוסדיים, זה 10 מיליון שקל לשנה, זה פחות או יותר 4 שקלים לכל חוסך, לשנה.

<יוג'ין קנדל: זאת אומרת אין פה משהו אדיר שאנחנו יכולים לחסוך.

<יוג'ין קנדל: מה שזה יעשה, זה יוריד את הנזילות בסחירות בבורסה בישראל ויקשה מאוד על חברות קטנות לגייס הון בבורסה בישראל.

יצחק כהן: אנחנו מביאים תחרות מחו"ל לכאן.

<יוג'ין קנדל: ואז אנחנו בעצם נסיט את הכסף לזה.

<יוג'ין קנדל: המציאות לא מצריכה את הדבר הזה ואנחנו חושבים שכדאי להשאיר את זה ב-0.1, זו מגבלה שמאפשרת הרבה מאוד גמישות והיא מאפשרת סחירות בבורסה.

<יוג'ין קנדל: הפגיעה הישירה שאני מדבר עליה לחוסכים היא רק דבר אחד מהמשוואה הזאת.

<יוג'ין קנדל: יש גם פגיעה עקיפה, כי אנחנו בעצם הולכים כל הזמן ומנסים לבנות דרכים איך לתעל את הכסף של המוסדיים, דרך אגב, יחד עם אגף שוק ההון, לחברות פרטיות, לחברות קטנות.

<יוג'ין קנדל: את זה אפשר לעשות רק דרך גופים שמתמחים בזה.

<יוג'ין קנדל: הגופים האלה יגבו דמי ניהול, אין מה לעשות, כי זה עולה כסף להשקיע בהם.

<יוג'ין קנדל: אם אנחנו נפגע באפיק הזה אנחנו נפגע בכלכלת ישראל, בצמיחה, ודרך זה נפגע גם בעמיתים כי בוספו של דבר אנחנו משקיעים בכלכלת ישראל, בסופו של דבר אני רוצה לטעון שאם אנחנו רוצים רפורמה, כדי שתשפר את התחרותיות והאיכות של ניהול הכסף הפנסיוני שלנו, אני הראשון שאצביע בשתי ידיים.

<יוג'ין קנדל: אבל זאת לא הרפורמה.

<יוג'ין קנדל: יותר מזה, הדבר הזה הולך לכיוון הפוך ממה שצריך לעשות.

<יוג'ין קנדל: תודה רבה.

עפר שלח: אני מבקש מדורית להגיב, אבל אני רוצה לכוון אותך בשאלת העורך דין של הצד השני, לצורך העניין.

עפר שלח: אם אפשר להשיג את המומחיות הזאת ובתוך המגבלה הקיימת והיא הרי אמורה להעלות את התשואה, כך שגם בתוך ה-1.05, אם אני בית השקעות, סוכן השקעות כזה, אז זה כדאי לי, אם אני אצור תשואה עודפת אני ארוויח גם בלי התוספת הזאת.

עפר שלח: למה אנחנו לא רואים יותר אנשים שכן עושים את זה?

עפר שלח: יכול להיות, תנסי לענות להיגיון של מה שיוג'ין אומר, הדרך בעצם היחידה להשיג את זה, או הכי טובה, שכולם בוחרים להשיג את זה היא לצאת החוצה ולשלם בשביל זה.

יצחק כהן: אפשר להוסיף עוד שאלה?

<דורית סלינגר: כן.

יצחק כהן: עד היום הבנו שבוועדות ההשקעה של גופים מוסדיים יש את המומחים הכי גדולים, לכל דבר ועניין, במיוחד בכפר הגלובלי, מה קרה?

יצחק כהן: (היו"ר ניסן סלומינסקי)

<דורית סלינגר: אז אני אענה על השאלות ואחר כך יש לי עוד כמה הערות למה שיוג'ין אמר.

<דורית סלינגר: קודם כל אני גם אמרתי, אני לא חושבת שכל החוכמה ניתנה לגוף אחד.

<דורית סלינגר: אני לא חושבת שהוא יכול להקיף את כל אלטרנטיבות ההשקעה שקיימות בעולם והוא גם לא מקיף, אוקיי?

<דורית סלינגר: הוא בוחר במה הוא רוצה להקי ובמה לא, וגם אמרתי שיש בתים שהחליטו שהם מתמחים בחו"ל ויש בתים שהחליטו שהם מתמחים בנדל"ן ובנו, שמו כסף ובנו מערכים ספציפיים - - -

<יוג'ין קנדל: שני אנשים.

<דורית סלינגר: שני גופים - - -

<יוג'ין קנדל: לא, שני אנשים, זו המומחיות.

<דורית סלינגר: גם שני אנשים צריך בשביל ביו טק או בשביל טכנולוגיה וזה לא הרבה כסף, אפשר לשים את זה.

<דורית סלינגר: אפשר לשים את זה עם אותו 1.05.

<יוג'ין קנדל: להשקיע בביו טק, בחברות - - -?

<דורית סלינגר: באנשים מומחים.

<דורית סלינגר: כי מה זה?

<דורית סלינגר: זה שכר, זה אנשים, מה הבעיה?

<דורית סלינגר: אבל שימו את זה רגע בצד.

<דורית סלינגר: אני מקבלת לחלוטין שאפשר לצאת החוצה לגורמים מתמחים וזה בסדר גמור, השאלה אם העמלה הכוללת, כדי ללכת ולהשיג את המנהל המתאים צריכה להיות 1.05 פלוס אותם דמי ניהול.

<דורית סלינגר: אני חושבת שלא.

<דורית סלינגר: אם גוף הולך ומוציא את כל הכסף שלו, כמו שאמר, הסינגפורית או וואט אבר, היא משהו אחר, אבל היא גם לא גובה את אותם דמי ניהול.

<דורית סלינגר: אז כמובן שזה עניין של פרופורציות, כי אם הסל הכולל שמשלם עמית היה כמו בקלפרס, בין 0.4 ל-0.6, אז אין בעיה בכלל, תוציאו החוצה כמה שאתם רוצים - - - זה דבר אחד.

<דורית סלינגר: דבר שני, יש פה המון כסף, אנחנו מאפשרים למי שרוצה, תסתכלו רגע עוד פעם על הגרף, תראו איפה חברות נמצאות מול הרף הזה של ה-0.25%.

<דורית סלינגר: זה מעל מיליארד - - -

עפר שלח: אבל אם זה כדאי להם בתשואות, למה לא - - - ?

ניסן סלומינסקי: לא, זה עדיין 50 מיליארד להשקיע, כדי רק להגיע לרף.

<דורית סלינגר: עכשיו, לגבי התשואות עצמן.

<דורית סלינגר: יוג'ין, אתה אמרת שכל השקעה ארוכת טווח, בטוח יש לה תשואה עודפת.

<דורית סלינגר: לא בטוח.

<דורית סלינגר: אתה יודע שלא בטוח.

<דורית סלינגר: בפיזור גדול.

<יוג'ין קנדל: לא אמרתי.

<דורית סלינגר: אתה אמרת, ציטטתי את זה.

<יוג'ין קנדל: אני אמרתי השקעה שלא ניתנת לגופים שצריכים להשקיע רק בנכסים סחירים, בהגדרה נותנת יותר פרמיה, כי יש חלק ניכר של השוק שלא יכול להשקיע.

<דורית סלינגר: אבל יש מחקרים שמראים שניהול פסיבי, רק של תעודות סל וכיוצא בזה - --

<יוג'ין קנדל: זה פסיבי של נכסים סחירים.

<דורית סלינגר: חברים, אני אמנם לא באה מהאקדמיה, אבל גם לי יש את שנות הניסיון שלי של שוק הון וכיוצא בזה, יש פה הרבה מאוד כסף, יש פה מעל מיליארד שקל.

<דורית סלינגר: לא רואה גופים שמסרבים לקחת חלק מהכסף הזה בכדי לנהל עבור החוסכים שלנו את תיק הנכסים שלהם.

<דורית סלינגר: לכן אני לא מצפה שכל הידע יהיה בתוך הגופים, אני מצפה שייצאו החוצה.

<דורית סלינגר: אני חושבת שיש פה תקציב הוצאות ענק, אמרתי, זה יכול להביא עוד 55 מיליארד ₪ בשנה השקעות נוספות.

<דורית סלינגר: תבינו, כל הנכסים שאנחנו מדברים עליהם היום זה כ-75 מיליארד שקל, כ-30 מיליארד זה בנכסים הפרטיים, ועוד 40 ומשהו זה בתעודות סל וקרנות נאמנות בחו"ל.

<דורית סלינגר: כלומר אני באה ואומרת על ה-75 מיליארד ₪ שקיימים היום, אפשר לבוא ולהשקיע עוד 50 מיליארד ₪ בשנה.

<דורית סלינגר: זה המון.

<דורית סלינגר: כלומר אנחנו לא מדברים פה על הדממת השוק, אנחנו לא מדברים פה על היעלמות השוק, אנחנו לא מדברים על פוטנציאל שאולי יהיה ולא יהיה, אלא אפשר להמשיך הרבה מעבר למה שהיה.

<דורית סלינגר: אבל חייבת להיות לזה תקרה.

<דורית סלינגר: בנקודה שאין את זה במדינות זרות, קודם כל, כמו שחברת הכנסת גלאון - - -

<קריאה: דורית, זה לא לשנה.

<דורית סלינגר: זה לשנה.

<קריאה: זה לא 50 מיליארד כל שנה.

<דורית סלינגר: כל שנה.

<דורית סלינגר: רוני, אני מוכנה להראות לך את החישוב.

<דורית סלינגר: כל שנה.

<קריאה: לא נכון.

<דורית סלינגר: אני אציג לך את החישוב.

<דורית סלינגר: בוודאות כל שנה.

ניסן סלומינסקי: כי כל שנה אתה לוקח מחדש את ההיקף של התיק ונותן עליו 0.25.

ניסן סלומינסקי: כל שנה אתה נותן על ההיקף החדש של התיק.

<דורית סלינגר: זה נבדק.

<דורית סלינגר: תקשיב, אני ב-75 מיליארד, אז איך אני ב-50?

<דורית סלינגר: זה לא יתרה, זה כל שנה.

<קריאה: זאת אומרת שאת יכולה 50 ו-100?

<דורית סלינגר: אם כולם יגיעו ל-0.25 התשובה היא כן.

<דורית סלינגר: לגבי למה אנחנו צריכים להיות שונים מחו"ל.

<דורית סלינגר: השוק שלנו שונה מאשר בחו"ל.

<דורית סלינגר: שוק הפנסיה שלנו, קשה למצוא לו מקבילות בחוץ לארץ אחת לאחת.

<דורית סלינגר: בסוף היום אנחנו מסתכלים על סך כל העלויות הכולל ואמרתי שהשוק הישראלי הוא לא בלבל הכי גבוה, הוא ברבעון הגבוה ביותר.

<דורית סלינגר: לכן כל עלות נוספת באה ומייקרת או מורידה מהחשבון הפנסיוני של העמיתים.

<דורית סלינגר: לכן אני לא הייתי נבהלת מהנושא הזה של השוק, כן אני חייבת לציין, ואולי זו בהלה של חלק מהגורמים שיושבים סביב השולחן הזה, זה נושא שנשקל גם במדינות אחרות, גם בהולנד וגם בבריטניה, למה אנחנו צריכים להיות לפני?

<דורית סלינגר: אני לא רואה סיבה למה לא.

<דורית סלינגר: לא כל דבר שנעשה בעולם - - -

רוברט אילטוב: למה להם אין - - -?

<דורית סלינגר: הם לא החליטו שלא.

<דורית סלינגר: בהולנד יש עבודה על הדברים האלה.

רוברט אילטוב: בסדר.

רוברט אילטוב: זאת אומרת זה לא בישיבה של 20 דקות.

<דורית סלינגר: חברים, מה יש כאן להחליט?

<דורית סלינגר: באמת.

<דורית סלינגר: איזה דיונים גדולים אתם צריכים - - -

רוברט אילטוב: להם יש מה לחשוב ולך אין מה לחשוב.

<דורית סלינגר: חשבתי, אני יושבת כבר חצי שנה על הדבר הזה.

<דורית סלינגר: חשבתי.

רוברט אילטוב: אנחנו יושבים פעם ראשונה על הדבר הזה.

<דורית סלינגר: אתה רוצה לשבת חצי שנה?

<דורית סלינגר: אז בואו לתפקיד שלי.

<דורית סלינגר: מה עוד יש לי לומר לכם פה?

<דורית סלינגר: אני לא רואה פגיעה בפיתוח מדינת ישראל, אני לא רואה פגיעה בתשתיות, אני לא רואה בנדל"ן, אני לא רואה בחברות קטנות.

<דורית סלינגר: כל הפעילות הזאת, אם היא מתאימה למשקיעים - - -

ראובן ריבלין: ב-2008 היה לנו דיון.

<דורית סלינגר: אז בהחלט יש כסף בכדי לעשות את זה.

<דורית סלינגר: אין פה מגבלה של - - -

בועז טופורובסקי: מה עם תעודות הסל?

<דורית סלינגר: אני אומרת בכנות מלאה ואמרתי את זה, אני לא רואה סיבה למה גופים מוסדיים בארץ, שצריכים להתמחות, בחו"ל אנחנו אומרים, אתם לא יודעים, אוקיי, לנהל חברות אתם לא יודעים, אבל לבוא ולבנות תיק שמחקה את המדדים?

<דורית סלינגר: אי אפשר לבקש את זה מהגורם המוסדי?

<דורית סלינגר: אני לא מבינה את זה.

<דורית סלינגר: אני מבדילה לחלוטין בין הארץ ל - - -

יצחק כהן: הכול אפשר לבקש מהגוף המוסדי.

יצחק כהן: הכול, הכול, הכול.

<דורית סלינגר: התמחות מלאה.

<דורית סלינגר: ולכן אני לא רואה שום סיבה לבוא ולאפשר את הנושא של תעודות סל.

<דורית סלינגר: אם הגוף המוסדי חושב שיש ערך מוסף - - -

<יוג'ין קנדל: למה קודמך בתפקיד חשב שכן, אחרי שנה וחצי?

<דורית סלינגר: אם הגוף המוסדי חושב שחשוב לעשות אאוט סורסינג של תעודות סל יתר, שזה כלום, זה 260 מיליון שקל או משהו בדומה לזה, זה מה שזה תעודות סל יתר, שיתכבד וישלם בגין הניהול החיצוני שהוא מבקש.

<דורית סלינגר: כי במקום לקחת ארבעה אנשים אצלו או מה שלא יהיה, כדי להקים מערך של השקעות בתעודות יתר, אז שישלם את זה.

<דורית סלינגר: לכן אני חושבת שהוא צריך לעשות את זה בתוך המגרש שלו ספציפית, הוא צריך לפחות בשוק הישראלי להיות מומחה לחלוטין בתחומי ההתמחות הספציפיים של החברות האלה.

<דורית סלינגר: זו לא טכנולוגיה, זה לא ביו מד, שגם שם אני חושבת שאפשר לעשות את זה בצורה עצמאית, אבל זה בהחלט תחום שהייתי מצפה ממנו לעשות את זה מתוך אותם דמי ניהול שהוא גובה, ולא להשית את זה על ה - - -

סתיו שפיר: למה לא לצמצם את זה לשווקים מסוימים?

סתיו שפיר: למה כל אחד צריך לאפשר את פיסת המומחיות - - -

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, סתיו.

סתיו שפיר: אני שואלת מדוע אי אפשר ליצור פה איזה מצב ביניים, בו במקום לאפשר את זה על כל השווקים כולם, אנחנו אומרים שכל חברה צריכה לייצר מומחיות בשווקים מסוימים.

<דורית סלינגר: אנחנו מנסים מאוד לא להתערב ממש במדיניות ההשקעות שלהם.

<דורית סלינגר: אותו גוף שהחליט לעשות נדל"ן, זו הייתה יוזמה שלו אישית, כי הוא חשב שנדל"ן, נכון לו להתמחות בו, או חו"ל, נכון לו להתמחות בו.

<דורית סלינגר: לבוא שאנחנו נבוא וניתן החלטה מה מתאים או לא מתאים, אנחנו לא בצד הזה.

ניסן סלומינסקי: שי, אתה רוצה להציג?

רוברט אילטוב: רוצה להבין איפה הממשלה עומדת.

ניסן סלומינסקי: שי, אתה רוצה להציג עמדה או שאתה מעדיף שלא?

ניסן סלומינסקי: רבותיי, שי, משרד הכלכלה.

<שי לינדנר: אנחנו ניגשים לנושא הזה, בתור המדען הראשי ובתור עידוד ההשקעות בישראל.

<שי לינדנר: יש מהלך של המדינה, להשלים את פרופ' קנדל, שאיתרנו שיש סיכון מאוד גדול בעובדה שהיום 95% או 90% או יש ויכוחים על המספר, מהכסף בהיי טק הישראלי, בקרנות סיכון, בקרנות הפרטיות, מגיע מחו"ל.

<שי לינדנר: כלומר הכסף של חוסכים בקליפורניה יושב בהון סיכון הישראלי ושל החוסכים מישראל לא נמצא שם.

<שי לינדנר: במהלך הזה, אנחנו יושבים על זה כבר תקופה ארוכה, אני יודע גם שהצוות של דורית יושב על הדבר הזה, ואנחנו מחפשים רעיונות איך להכניס אותם.

רוברט אילטוב: דרך אגב, זה לא מומחה אחד או שניים כדי להקים את המערכת.

<שי לינדנר: זה הרבה וזה נורא קל ואני בטוח שאנשים מהשוק, גם חלקם ישבו איתנו ויבואו ויגידו שזה לא, תמיד יש את האמירות שב-2000 הם נכוו באיסלנד או ב-2008 נכוו פה - - -

<דורית סלינגר: בישראל.

<שי לינדנר: נכון.

<שי לינדנר: זה יותר מזה, זו בעיה שורשית שאנחנו צריכים למצוא דרך והכיוון שהדבר הזה הולך, למרות התקרה, למרות שכרכו פה כל מיני נכסים, עוצר את המהלך.

<שי לינדנר: אני רוצה שהשוק ידבר ויגיד כמה הם נתקעו - - -

ניסן סלומינסקי: צריך לתת לשלושת המשרדים לדבר ואחר כך - - -

<שי לינדנר: אנחנו נמצאים איתם בדיונים ואנחנו גם היום עוד אמורים לשבת ולמצוא פתרונות לבעיות של תחולה רטרואקטיבית ושערוך סלים והתקרה.

<שי לינדנר: אני לא רוצהל הביע פה את העמדה, להשלים את פרופ' קנדל, שהוא פרופסור למימון 25 שנה ואני בטוח שהוא מבין בזה יותר מאיתנו, ואנחנו מסכימים עם זה שיש פה בעיה בפנסיה הישראלית ואנחנו חושבים שצריך לדאוג פה לחוסכים, אנחנו מפחדים שהדבר הזה יעשה יותר נזק לתעשייה מתועלת לחוסכים.

<שי לינדנר: אנחנו צריכים עוד קצת זמן לשבת.

ניסן סלומינסקי: הבורסה, את רוצה לומר משהו?

<חני שטרית בק: כן.

<חני שטרית בק: אני רוצה להתייחס לנושא של תעודות סל.

<חני שטרית בק: בתקנות האלה יש הקלה שהשקעה של קופת גמל בתעודת סל, שהחשיפה שלה היא רק לנכסים שהונפקו לא במדינת ישראל, זאת אומרת אם תעודת סל עוקבת אחרי נאסד"ק 100 או דאצ שהוא גרמניה, זה בסדר גמור, אפשר להשית את העלויות על החוסכים.

<חני שטרית בק: אבל אם תעודת סל עוקבת אחרי מדד, ואני אקח את המדדים הקטנים בבורסה, שחשוב לעודד אותם, כי האחריות של השולחן הזה, בין היתר, היא שחברות קטנות יוכלו לגייס בבורסה, טבע יכולה לגייס גם בחו"ל, כי"ל יכולה לגייס גם בחו"ל, חברות שנרשמות בבורסה והן חברות היי טק לא יכולות לגייס בחו"ל ואנחנו צריכים להישאר כאן בשביל החברות הבינוניות.

<חני שטרית בק: יש לנו את הבלוטק 50 - - -

מיכל בירן: רגע, את יכולה לסיים את הנקודה לפני שאת נותנת דוגמאות?

מיכל בירן: כי לא הבנתי את הפואנטה.

<חני שטרית בק: אוקיי, אז אני אומרת שיש כאן בבורסה שני סוגי תעודות סל.

<חני שטרית בק: תעודות סל שמשקיעות על הנאסד"ק 100 וכאן בתקנות שדורית מציעה משיתים את עלויות דמי הניהול, היא מאפשרת להשית את עלויות דמי הניהול על החוסכים - - -

<רועי מימרן: מיכל, התקנות האלה נותנות העדפה לחו"ל.

<רועי מימרן: זה המצב בעצם.

<דורית סלינגר: כי הציפייה ש - - -

ניסן סלומינסקי: לא, רבותיי, לא ככה.

ניסן סלומינסקי: מיכל, תני לנו רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: חני, תסיימי.

<חני שטרית בק: אני רוצה להשוות את מה שמאפשרים בחו"ל, לאפשר גם לתעודות סל בארץ.

<חני שטרית בק: באה ואומרת דורית שהמוסדיים צריכים, כי אין להם התמחות בישראל ואני מסכימה עם חלק מהטיעון שלה, המוסדיים צריכים לדעת להשקיע בתל אביב 25, הם לא צריכים אולי לקנות תעודת סל על 25 ולכן תעודות הסל, לא גובים על זה דמי ניהול מהמוסדיים.

<חני שטרית בק: אבל המשקיעים המוסדיים לא יודעים להשקיע בחברות שנמצאות בהיי טק הישראלי, שנמצאות בתל אביב, ביו מד, והן לא יודעות בבלוטק 50, שזה חברות - - -

מיכל בירן: בקיצור, נשמע שהן לא יודעות כלום, אפשר לא לשלם להן?

ניסן סלומינסקי: מה פירוש הן לא יודעות?

ניסן סלומינסקי: אולי הן יודעות ומפחדות בגלל המשבר שהיה?

<חני שטרית בק: אנחנו דיברנו - - -

ראובן ריבלין: אני רוצה להציג לשולחן - - -

<חני שטרית בק: אני רק רוצה לסיים.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל בהיי טק בישראל הם לא יודעים להשקיע?

רוברט אילטוב: השוק שלנו קטן.

ניסן סלומינסקי: כן, זה אני מסכים, אבל מה זה הן לא יודעות בהיי טק של ישראל?

ניסן סלומינסקי: ודאי שהן יודעות.

<חני שטרית בק: אני רוצה להשלים.

רוברט אילטוב: זו בעיה של גיוס כספים להיי טק הישראלי, לכן אין פה חברות גדולות.

ניסן סלומינסקי: לא, הם מפחדים בגלל המשבר שהיה.

מיכל בירן: מעולה, בואו ניתן הטבות לחברות היי טק, בואו לא נשלם למי שיגיד לאיזה חברת היי טק, נשלם לו עוד - - -

ניסן סלומינסקי: חני, היום משקיעים בהיי טק הישראלי?

<חני שטרית בק: רוב ההשקעות של המשקיעים המוסדיים בחברות הנסחרות הן דרך תעודות סל, לא דרך השקעה ישירה בחברות, וזה למה?

<חני שטרית בק: כי החברות האלה הן חברות של 200 ו-300 מיליון שקל שווי שוק ומשקיע מוסדי לא רוצה להיחשף לחברה ספציפית, הוא רוצה לפזר את הסיכון והדרך היחידה שלו להשקיע בהיי טק הישראלי זה דרך ה - - -

ניסן סלומינסקי: כמה סך הכול משקיעים בהיי טק הישראלי, גם בדרך שלך?

<דורית סלינגר: מהתיק של המוסדיים 0.16%.

ניסן סלומינסקי: זה כשאין מגבלה.

ניסן סלומינסקי: היום אין מגבלה וזה מה שהם משקיעים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שזו לא הסיבה.

ניסן סלומינסקי: הסיבה היא בגלל המשבר שהיה ואנשים הפסידו והם לא יודעים אולי.

ניסן סלומינסקי: אחרת למה הם לא משקיעים היום יותר?

רוברט אילטוב: זה לא השקעות ישירות.

ניסן סלומינסקי: לא, שאלנו גם דרך תעודות סל, כמה סך הכול.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת את הסכום.

ניסן סלומינסקי: והיום אין מגבלה.

ניסן סלומינסקי: עד היום אין מגבלה ובכל אופן לא משקיעים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהטלת המגבלה לא תהיה הסיבה להשקעה או לאי השקעה, לפחות בהיי טק.

ניסן סלומינסקי: אבל אוקיי, בואי תמשיכי הלאה.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

<חני שטרית בק: אני אומרת שגם היום יש מגבלה, כי גם היום מותר עד 0.1%.

<דורית סלינגר: אז איזה מגבלה זו?

<דורית סלינגר: זו מגבלה לשלם, זו מגבלה להשקיע?

<חני שטרית בק: ודאי.

<דורית סלינגר: איזה מגבלה זאת?

<דורית סלינגר: אני לא מבינה את זה.

<חני שטרית בק: אם יש להם בחו"ל, הם לא מחויבים לכלום והם יכולים להשית את הכול, אז למה להם ללכת לתעודת סל ישראלית?

<דורית סלינגר: זה לא תחליפית, חני.

<דורית סלינגר: זה ממש לא תחליפית ואת יודעת איך עובד גורם מוסדי, הוא מחלק את זה על פי ההעדפות שלו ועל פי הפיזור.

<דורית סלינגר: זה לא תחליף ישראל לחו"ל.

<דורית סלינגר: בגלל שיש הטלת עלויות אז - - -?

<חני שטרית בק: בוודאי.

<דורית סלינגר: ממש לא.

<חני שטרית בק: ודאי שזה תחליפי.

מיכל בירן: רמת המופרכות של הטיעון הזה פשוט מגבירה את המופרכות של הטיעון הזה מלכתחילה.

מיכל בירן: זאת אומרת עכשיו כאילו אתה אומר, אני אומרת, לא מספיק שאתם אומרים שבשביל שהם ישקיעו בחו"ל יש פה מומחיות מיוחדת, בואו נשית את זה כאקסטרה עלויות על החוסך, עכשיו אתם אומרים, הטיעון שלך גורם לטיעון של החו"ל להיראות עוד יותר מופרך.

מיכל בירן: כל אחד יגיד, רגע, עכשיו אתם מפלים אותי, אני רוצה גם את מה שזה עולה להשקיע בי, גם את זה תעשו אקסטרה עלויות.

ניסן סלומינסקי: חני, תמשיכי.

<חני שטרית בק: כל מה שאני אומרת, שיש כאן חברות קטנות בבורסה, יש עליהן מדדים, המוסדיים לא ישקיעו ישירות בחברות האלה, אין להם את המומחיות להשקיע בחברות האלה, זה לא יעזור.

<חני שטרית בק: כשאומרים שהם יכולים לפתח מומחיות בתחום הביו מד, זה לא להבין את התחום.

<חני שטרית בק: כשאומרים שהם יכולים להשקיע בטכנולוגיה ישירות, זה לא להבין את התחום.

ניסן סלומינסקי: אבל, חני, לא זה הוויכוח.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי רוצים שכן ישקיעו ושישקיעו בכל מיני דרכים, השאלה היא רק העלות, או העמלה שצריכים לשלם, על מי זה צריך ליפול.

ניסן סלומינסקי: האם זה כספומט שנופל עליי, החוסך הקטן, או שזה נופל עליהם, כי הם הרי רוצים להביא תשואה?

רוברט אילטוב: תחוקק חוק שהם ישימו שם את הכסף.

רוברט אילטוב: תקבע את זה בחוק.

מיכל בירן: בסדר, אז אולי זה מה שצריך לעשות.

מיכל בירן: כמו שאתה מכריח את הוט וזה, שיהיו להם יצירות מקור.

רוברט אילטוב: רבותיי, יש פה איזה שהוא כשל לוגי.

רוברט אילטוב: אני יכול לחדד?

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני רוצה שנבין.

ניסן סלומינסקי: נניח, את אומרת שההשקעות האלה מניבות תוצר טוב והכנסה טובה לתיק ולכן אנחנו מוכנים, גם במחיר של 2% שייתנו לקרן פרטית או לתעודת סל - - -

<יוג'ין קנדל: לא, אנחנו מדברים על משהו אחר.

<יוג'ין קנדל: זה תעודות סל עם אחוזים מאוד קטנים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אתה מדבר על תעודת סל, אבל יש גם קרנות פרטיות.

<יוג'ין קנדל: אבל הטיעון הוא שונה לגמרי.

<חני שטרית בק: אני רק מדברת על תעודות סל, אני לא מדברת על הקרנות.

<יוג'ין קנדל: זה טיעון אחר לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אז מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: למה בתעודות סל הם לא ישקיעו?

<חני שטרית בק: בגלל שהביאו כאן בתקנות את תעודות הסל על חו"ל, אז אני שואלת למה על חו"ל כן ועל חברות קטנות בארץ, שנסחרות ויש עליהן מדדים, למה עליהן לא?

ניסן סלומינסקי: אז אני אסביר לך מה ההבדל, ההבדל הוא פשוט, כי לפחות את זה אי אפשר להגיד שהגופים הגדולים, שמרוויחים 432 מיליון שקל בשנה עם משכורות עתק למנהלים, לפחות את תעודות הסל של ישראל הם יודעים.

ניסן סלומינסקי: יושב פה אחד שהוא מייצג את תעודות הסל בישראל ואני בטוח שהוא מומחה גדול להשקיע והוא יושב בחברה מסוימת, באקסלנס, אני חושב.

ניסן סלומינסקי: אז אקסלנס לא יודעת להשקיע בתעודות סל ישראליות?

ניסן סלומינסקי: למה לא?

רוברט אילטוב: אקסלנס היא הבעלים של תעודות סל.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אז הוא לא יודע או מחברה אחרת, בעיה לקחת מישהו, להכשיר אותו, שיידע לעשות את זה?

ניסן סלומינסקי: על מה אנחנו מדברים?

ניסן סלומינסקי: אז מה מוסדיים עושים, למה הם מקבלים 1.05?

<חני שטרית בק: אז אני אומרת, קופת הגמל, אם אתה לא רוצה שהיא תשקיע בתעודת סל הישראלית מה האפשרות שלה?

<חני שטרית בק: ללכת ולהשקיע בחברת ביו מד, הטכנולוגיה קטנה, ואנחנו רוצים שהם ישקיעו בהם, כי אחרת הם לא יוכלו לגייס, החברות האלה הן חברות של 200 ו-300 מיליון שקל, קופת גמל לא יכולה להיכנס בשוק לחברות האלה.

<חני שטרית בק: הסחירות שלהן היא מאוד נמוכה, היא לא תיחשף לחברה פרטית יחידה.

<חני שטרית בק: לכן הדרך היחידה של קופת גמל להיכנס לחברות האלה היא דרך תעודות סל שעוקבות אחרי סל הביו טק.

ניסן סלומינסקי: אז מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: למה שלא יעשו את זה?

<חני שטרית בק: כי מפלים אותם לרעה.

<דורית סלינגר: חני, את לא ממשיכה את הטיעון.

<דורית סלינגר: צריך לשלם על השירות הזה, נכון?

<דורית סלינגר: ומי צריך לשלם על השירות הזה?

<דורית סלינגר: זה חוסך לנו הקמת דסק ל - - -

<חני שטרית בק: דורית, אז למה על נאסד"ק 100 את - - -

<דורית סלינגר: כי היכולות בשוק הישראלי להשיג אנשים שיודעים לכסות את הנאסד"ק 100 נמוכות יותר.

<חני שטרית בק: סליחה, זו ממש הטיה.

<חני שטרית בק: נאסד"ק 100 זה חברות שהן יותר גדולות מתל אביב 25, בנאסד"ק 100 יש כמעט על כולם אנליזה - - -

<דורית סלינגר: אז השאלה היא, בועז, להוריד את ההטבה גם לחו"ל, נכון?

<חני שטרית בק: אתם מעדיפים את כלכלת ארצות הברית על כלכלת ישראל.

ראובן ריבלין: תמתיני ברשותך, בסוף זה לא ויכוח ביניכם, כי אנחנו צריכים גם להחליט.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את הדעות.

ראובן ריבלין: רק לשאול שאלה.

ראובן ריבלין: הן היו משקיעות בלי שהיו נותנים להן את ה-0.06?

<דורית סלינגר: אם הן היו חושבות שיש לזה ערך מוסף כן.

<דורית סלינגר: לדעתי כן.

ניסן סלומינסקי: אבל, חבר'ה, לא יעלה על הדעת שיש לנו כאן - - -

רוברט אילטוב: הן לא היו משקיעות.

ניסן סלומינסקי: יש לנו כאן גופים שמחזיקים יותר מטריליון שקל ואנחנו הופכים אותם לנבכים.

ניסן סלומינסקי: הם לא ישקיעו, הם לא יודעים, הם לא מבינים כלום, הם לא יודעים כלום.

ניסן סלומינסקי: מה זה?

ראובן ריבלין: אני מדבר כרגע - - -

ניסן סלומינסקי: אז בשביל מה יש להם כסף?

ניסן סלומינסקי: בשביל מה הם מחזיקים?

ניסן סלומינסקי: בואו נקבל החלטה שהן יישארו חברות ביטוח, הן לא יכולות לגעת בכספי פנסיה וקופות גמל, כי הן לא יודעות כלום ותקום - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, אל תלך על זה.

ניסן סלומינסקי: לא, מה זה הם לא יודעים כלום?

ניסן סלומינסקי: מסכנים.

ניסן סלומינסקי: תאמיני לי, הייתי מוציא עוד משהו, נותן להם איזה צדקה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש הם לא יודעים כלום?

ניסן סלומינסקי: טריליון שקל מקבלים, מרוויחים 432 מיליון, חברה אחת, נניח, ומסכנים, הם לא יודעים כלום לעשות?

ראובן ריבלין: אתה רוצה שהם ישקיעו ישירות באותן חברות קטנות?

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא רוצה ישירות.

ניסן סלומינסקי: שייקחו מתווך.

ראובן ריבלין: הוא לא יעשה את זה.

ראובן ריבלין: יוג'ין אומר למה שהוא יעשה.

מיכל בירן: לא יודעת, אחרי שיוג'ין נתן נאום על למה שוק חופשי יותר טוב - - -

ניסן סלומינסקי: רובי, שייקח מתווך שיעשה.

<יוג'ין קנדל: צריך לשלם למתווך.

ניסן סלומינסקי: כן, אז שישלם.

<יוג'ין קנדל: אז צריך דמי ניהול.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא כלכלי, אז שלא ישקיע בכלל.

ניסן סלומינסקי: אם מרוויחים, למה הוא לא מקבל את זה?

<יוג'ין קנדל: אתה מרוויח והוא מפסיד.

ניסן סלומינסקי: למה הוא מפסיד?

<יוג'ין קנדל: כי הוא משלם את זה מדמי ניהול.

ניסן סלומינסקי: אבל דמי הניהול שהוא מקבל ממני - - -

<דורית סלינגר: מיועדים בין היתר - - -

<יוג'ין קנדל: לא, מה פתאום.

<דורית סלינגר: אלא למה הם מיועדים?

<יוג'ין קנדל: יש פה כשל לוגי בטיעון.

<יוג'ין קנדל: אם אנחנו חושבים שמנהלי קופות גמל וקרנות פנסיה, בלי לפגוע, הם מסתכלים רק לטובת הציבור - - -

ניסן סלומינסקי: זה מה שאני מקווה.

<דורית סלינגר: אתה קורא לזה כשל לוגי?

ראובן ריבלין: לא רק לטובת הציבור, הם קודם כל לטובתם כדי שיהיו לטובת הציבור.

<יוג'ין קנדל: אני עוד לא סיימתי את המשפט.

<יוג'ין קנדל: הכשל הלוגי זה בסוף המשפט.

ניסן סלומינסקי: אז בשביל מה אני שם כסף שם?

<יוג'ין קנדל: אני אמרתי משפט אם וכבר תקפו אותי.

<יוג'ין קנדל: אני אמרתי אם אנחנו מניחים שהם פועלים רק לטובת הציבור, אנחנו לא צריכים רגולציה, נכון?

<יוג'ין קנדל: אם הם לא פועלים לטובת הציבור אלא גם דואגים לרווחיות שלהם, כמו כל חברה שצריכה לעשות את זה, וזה לא בושה עדיין במדינת ישראל להרוויח, בהינתן העולם האמיתי, לא אוטופי, לא יהיה מצב - - -

ניסן סלומינסקי: יוג'ין, אבל יש מצב - - -

<יוג'ין קנדל: שנייה, אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי, אבל יש מצב ביניים - - -

<יוג'ין קנדל: אין מצב ביניים.

ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה להבין.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לדאוג גם לרווח שלו, אבל גם לרווח שלי.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לדאוג, זו לא האחריות העיקרית שלו?

<יוג'ין קנדל: הוא דואג לרווח, הוא יעשה את זה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, זה לא האחריות העיקרית שלו?

<יוג'ין קנדל: מה זה האחריות העיקרית?

<יוג'ין קנדל: אתה אמרת 'תשמע, אתה גוף פרטי, תנהל את הכסף'.

<יוג'ין קנדל: לא מנהל כסף טוב?

<יוג'ין קנדל: כל הקונספט של אגף שוק ההון עומד על הדבר הבא - - -

ניסן סלומינסקי: כן, לא טוב, אז לוקחים את זה - - -

<יוג'ין קנדל: לא טוב, אתה מעביר את זה למישהו אחר.

<יוג'ין קנדל: תחרות, בסדר.

ניסן סלומינסקי: נכון, אבל אין את התחרות הזאת היום.

<יוג'ין קנדל: מה זאת אומרת אין?

<יוג'ין קנדל: אם אין תחרות אז כל הקונספט - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אנחנו צריכים לעשות - - -

<יוג'ין קנדל: אבל אתה לא מוסיף תחרות.

ניסן סלומינסקי: אני כן מוסיף תחרות.

<יוג'ין קנדל: אתה לא מוסיף תחרות בכלל.

מיכל בירן: אני גם מוכנה לחשוב על כל הקונספט, לדעתי חבר הכנסת חיים כץ וחברת הכנסת שלי יחימוביץ' ביקשו שיקימו ועדת מומחים שתעשה רפורמה מלאה.

<יוג'ין קנדל: אני מסכים לקונספט, אני לא בטוח שאני אסכים איתם על התוצאה.

<יוג'ין קנדל: אבל עובדתית, רק לנושא הזה, צריך להבין, אם אתה שולח אותם להשקיע ישירות באותן חברות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא ישירות.

<יוג'ין קנדל: אבל אם אתה לא נותן לו להשקיע דרך - - -

ניסן סלומינסקי: למה לא נותן לו?

<דורית סלינגר: למה לא?

<דורית סלינגר: תשקיע דרך תעודת סל.

<יוג'ין קנדל: כי הוא לא ישקיע - - -

ניסן סלומינסקי: אתה יוצא מתוך הנחה שהוא לא ישקיע, אז מה החובה שלו?

<יוג'ין קנדל: מה זה חובה?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אם הוא לא דואג לי, אז למה אני צריך להביא לו כסף?

<יוג'ין קנדל: אני לא מבין, זה כמו מי שמוכר לך לחם.

ראובן ריבלין: גם הקופה האחרת לא תיתן לו.

<יוג'ין קנדל: מי שמוכר לך לחם, מה - - -

מיכל בירן: מי שמוכר לך לחם יגיד שהלחם עולה 8 שקלים או 16 שקלים, או 20 שקלים, פלוס 4 שקלים על זה שהוא שלח מישהו בחו"ל ללכת לחפש את הקמח?

מיכל בירן: זה לא הגיוני.

<יוג'ין קנדל: זה לא קשור בכלל.

<יוג'ין קנדל: אבל אנחנו לא מדברים - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, רק שנייה.

<חני שטרית בק: אני רוצה להבין למה על נאסד"ק 100 אפשר להשית את ההוצאות - - -

<יוג'ין קנדל: תיכף יורידו גם מנאסד"ק.

<חני שטרית בק: אבל אני שואלת למה, למה אנחנו משקיעים בכלכלת ארצות הברית, המוסדיים הגדולים.

<חני שטרית בק: יש להם אנליזות על החברות.

<יוג'ין קנדל: חני, זה לא יעזור לכיס שלהם, זה לא יוסיף נזילות לחברות - - -

<דורית סלינגר: חני, אין לך בעיה של מקורות מימון לשוק הישראלי.

<דורית סלינגר: בעיית הבורסה לא נובעת מהסיפור הזה.

<חני שטרית בק: ועוד איך נובעת.

<דורית סלינגר: ממש לא.

<חני שטרית בק: כל אחד יודע איך לזנק - - -

ניסן סלומינסקי: בועז, בבקשה.

<בועז נגר: על עובדה אחת אין מחלוקת, זה שהתקנות יוצרות לגבי תעודות סל אפליה.

<בועז נגר: עובדה אחת, היא לא שנויה במחלוקת, שהתקנות יוצרות אפליה בין השקעה בתעודות סל שנסחרת בבורסה בחו"ל לבין השקעה בתעודות סל שנסחרת בבורסה בארץ.

<בועז נגר: זו עובדה, אף אחד לא מתכחש לה.

<בועז נגר: והדבר השני, אדוני דיבר על יציבות, התקנות מציעות הוראת מעבר על החזקות קיימות בחו"ל.

<בועז נגר: לגבי השקעה בתעודות סל בארץ, שהיום ההיקפים הם בין 17 ל-20 מיליארד שקל, אין יציבות, אין הוראת מעבר.

<בועז נגר: כלומר מבקשים לשנות את המצב הקיים ללא הוראת מעבר, בעוד שניתנה הוראת מעבר.

<בועז נגר: זו גם עובדה שקיימת.

<בועז נגר: אני רוצה גם לציין עוד דבר חשוב, עובדה שצריך לדעת אותה.

<בועז נגר: לפני שנה וקצת הבורסה השיקה מדדים חדשים, שנקראים מדד תל בונד צמודות, מדד תל בונד צמודות יתר ומדד תל בונד תשואות.

<בועז נגר: עד עכשיו רק החברות הגדולות קיבלו כסף בבורסה, המטרה של המדדים האלה הייתה לאפשר מדדים רחבים יותר, שיאפשרו גם לחברות קטנות לגייס כסף.

<בועז נגר: המדדים האלה, השנה, גייסו 2.5 מיליארד שקל, כשהרוב המכריע בא מהגופים המוסדיים שהתפזרו על פני מאות חברות.

<בועז נגר: אתם יודעים כמה מקומות עבודה זה יוצר?

<בועז נגר: אתם יודעים איזה חיוך זה יוצר לחברות שנכנסות?

<בועז נגר: מאות חברות.

<בועז נגר: כמה זה עלה?

<בועז נגר: 4 שקלים.

<בועז נגר: 4 שקלים ללקוח בשנה.

<בועז נגר: מאות חברות.

<בועז נגר: עכשיו הבורסה, לאור ההצלחה הזאת של המדדים, הולכת להשיק שני מדדים.

<בועז נגר: היא ראתה כי טוב והיא אמרה אני אבנה מדד עם הרבה הרבה יותר חברות, תל בונד מאגר, היא הולכת להשיק.

<בועז נגר: רבותיי, אם הרפורמה הזאת תעבור תל בונד מאגר, הרבה פחות חברות יקבלו את זה.

<בועז נגר: זה אני מדבר בצד ההצלחה, אבל אני חושב שהאחריות שלכם, כחברי כנסת, לפני שיש אפליה, אפליה שמפלה גם מוצרים מקומיים, גם חברות מקומיות, לקבל הסבר משכנע על האפליה.

<בועז נגר: כעומק האפליה כך עומק ההסבר שאתם חייבים לדרוש.

<בועז נגר: אם האפליה היא קטנה, אז תדרשו הסבר קטן, שימרחו אתכם.

<בועז נגר: אם האפליה היא ענקית, אתם צריכים הסבר מאוד מאוד מאוד משכנע, במיוחד אחרי שראינו שהיו תוצאות מאוד מאוד חיוביות לתעודות הסל בארץ, לא רק על היצרנים המקומיים, גם על החברות שנהנות.

<בועז נגר: יש פה חברות שיגידו לכם כמה הן נהנות מזה, תעודות הסל מייצרות רבע מהמסחר בבורסה, תעודות הסל, 20 מיליארד שקל שהולך לחברות, מתוך זה לחברות קטנות ובינוניות, לפחות חצי מהסכום הולך לחברות בינוניות וקטנות, זה המון כסף שניתן.

<בועז נגר: אני באמת ניסיתי לחשוב מה ההסבר הזה של אותה אפליה.

<בועז נגר: אני חייב להגיד, אני ורבים וטובים לא מצליחים לקבל הסבר למה יש אפליה, למה תעודות סל בארץ מופלות לעומת תעודות סל בחו"ל.

<בועז נגר: אני רוצה להגיד משל קטן, שאולי ידגים קצת את עוצמת האפליה.

<בועז נגר: במדינה דמיונית, נקרא לה חלם, האנשים אהבו חליפות, אז המדינה החליטה לתת מענק למפעל שיתפור חליפות ויספק לציבור חליפות.

<בועז נגר: המפעל שכר חייטים יהודים מומחים שסיפקו 80 חליפות בשנה.

<בועז נגר: יום אחד נדדה שנתו של ראש המדינה והוא אמר, 'אני בבעיה, אם תהיה מגיפה והחייטים היהודים יהיו חולים לא יהיו חליפות', אז הוא הכריז על מענק נוסף, בנוסף למענק השנתי שהוא נותן למפעל, הוא הכריז על מענק נוסף, 'על כל חייט מחו"ל שתביא אני אתן לך את עלות השכר שלו'.

<בועז נגר: הצטרפו 20 חייטים מחו"ל והשוק ייצר 80 חליפות של החייטים היהודים ו-20 חליפות של חייטים בחו"ל.

<בועז נגר: יום אחד הגיעה למפעל עובדת פשוטה עם מכונת תפירה ואמרה 'גם אני רוצה לייצר חליפה', אמרה לה המדינה ,'את לא חייטת מדופלמת, כמה את מרוויחה?' 'לא, אני לא במשכורת שלהם, אני מרוויחה רק 4 שקלים', 'טוב, תייצרי חליפה'.

<בועז נגר: ראו כי טוב, מכונות התפירה מחו"ל, באה מישהי פשוטה עם מכונת תפירה, 'אני לא חייטת מדופלמת, אני רק מקישה במכונה ויוצאת חליפה', אמרו לה 'בסדר, תבואי', 'כמה את גובה?' 'אני לא גובה 4 שקלים, אני גובה 16 שקלים', אמרה לה המדינה, 'אני אתן, מכיוון שאנחנו מאוד אוהבים חליפות, ואני אתן גם לחייטים המדופלמים וגם לחייטים המדופלמים מחו"ל וגם למכונת התפירה הישראלית וגם למכונת התפירה הזרה'.

<בועז נגר: ואז יום אחד באה המדינה ואומרת ככה: 'החייטים המדופלמים מחו"ל ימשיכו לקבל כסף, מכונת התפירה בחו"ל תמשיך לקבל כסף, אבל העובדת הפשוטה עם מכונת התפירה הישראלית לא תמשיך לקבל כסף'.

<בועז נגר: אנחנו אמרנו שאנחנו מכונת תפירה, גם אנחנו וגם תעודות הסל מחו"ל אנחנו מכונת תפירה, אנחנו מראש נכנסנו למשחק הזה כמכונת תפירה, לא כחייטים מדופלמים, במה מכונת התפירה של הגוי טובה יותר?

<בועז נגר: תסבירו לנו.

<בועז נגר: אף אחד לא יכול להסביר מבחינה מקצועית מדוע תעודת סל - - -

ניסן סלומינסקי: מה ההצעה שלך?

ניסן סלומינסקי: שגם להם נוריד את ה - - -?

<בועז נגר: קודם כל ההצעה שלי לסגור את האפליה.

ניסן סלומינסקי: לאיזה כיוון?

<בועז נגר: אני אענה, אני קודם כל בא ואומר על מכונת התפירה הזאת לא צריך לשלם רבע אחוז.

<בועז נגר: הם מציעים רבע אחוז, לא צריך רבע אחוז, אנחנו עובדים ב-0.1, לא צריך.

<בועז נגר: אני מציע ככה, שמכונת התפירה, גם שלנו וגם של חו"ל, יהיו במספר נמוך יותר אבל שוויוני לשני הצדדים, וכולם ייצאו מרוצים.

<בועז נגר: גם שילמתי פחות, כי אני לא מאפשר על מכונת תפירה, וזה שוד לשלם על מכונת תפירה רבע אחוז, אבל מצד שני, מכונת תפירה היא מכונת תפירה.

<בועז נגר: גברתי דורית, את יודעת מצוין - - -

<דורית סלינגר: זה לא רבע אחוז.

<דורית סלינגר: בסדר, תמשיך הלאה, רבע אחוז הוא מתוך התיק.

<בועז נגר: אני אומר אל"ף, אל תפגעו, לא ביצרני תעודות הסל אבל יותר חשוב מזה, לא בחברות שנסחרות בבורסה.

<בועז נגר: יש המון חברות שבשבילן זה עולם ומלואו.

<בועז נגר: ללקוח זה רק 4 שקלים, לחברות זה עולם ומלואו.

<בועז נגר: אתם מוכרים תמורת 4 שקלים את העולם ומלואו.

<בועז נגר: דבר שני - - -

מיכל בירן: אפשר להפסיק להגיד 4 שקלים?

מיכל בירן: אמרנו שזה 150,000 ₪ לתקופת חיים.

<בועז נגר: לא, אנחנו מדברים כרגע רק על מכונת התפירה, לא על החייטים.

<בועז נגר: ה-150,000 זה על החייטים המדופלמים.

<בועז נגר: אנחנו מדברים לא על החייטים - - -

<יוג'ין קנדל: אתה צריך להיות הרבה מאוד זמן כדי להגיע ל-150,000 שקל.

<בועז נגר: אנחנו לא מדברים על החייטים המדופלמים, אנחנו מדברים על מכונות התפירה.

<בועז נגר: אותה עובדת פשוטה שבאה עם מכונת התפירה ומוציאה חליפה, שהיא לוקחת עליה רק 4 שקלים.

ניסן סלומינסקי: עזוב את החליפה, החליפה יותר מסובך מתעודת סל.

<בועז נגר: אדוני, אדרבא ואדרבא.

<בועז נגר: אנחנו מבקשים - - -

ניסן סלומינסקי: בועז, אני רק רוצה לתקן את מה שאמרת.

ניסן סלומינסקי: כשמדובר על 0.25 זה לא אומר, נניח אם יש קרן פרטית ויש אחת כזו שאומרים שהיא טובה והיא לוקחת 2% עמלה, אתה יכול לקחת אותה ועדיין להיכנס ל-0.25, כי ה-0.25 זה מכל התיק, ואתה יכול במקום לקחת את התיק, אתה יכול לקחת חלק קטן מהתיק שהוא מהווה 0.25 ועדיין אתה יכול לשלם להם 2%.

<בועז נגר: כן, אבל תעודות סל בארץ מאפשרים לשלם.

<בועז נגר: תעודות סל בחו"ל מאפשרים לשלם בתוך - - -

ניסן סלומינסקי: זה אני מבין.

<בועז נגר: או שנכניס את זה לתוך המכסה והלקוח לא ישלם עוד שקל כי המכסה מאושרת.

<יוג'ין קנדל: הוא מדבר רק על ה-0.1.

ניסן סלומינסקי: לא, תוך כדי זה הוא אמר על ה-0.25 ואני ראיתי שאולי לא ברור מה זה ה-0.25.

<בועז נגר: אדוני, סמוך עליי שאני מבין מה זה ה-0.25 ומה זה ה-0.1.

<בועז נגר: מה שאני רק בא ואומר, עוד פעם, אם היו באים ואומרים - - -

ניסן סלומינסקי: אבל, בועז, אני אשאל אותך שאלה על אמת.

ניסן סלומינסקי: אתה מומחה בתעודות סל, נכון?

ניסן סלומינסקי: יש הבדל, כלומר אתה יכול להיות גם מומחה לתעודות סל מחוץ לארץ?

<בועז נגר: חד משמעית.

<בועז נגר: אדוני, זו מכונת תפירה.

ניסן סלומינסקי: עזוב מכונת תפירה.

<בועז נגר: אז אני אסביר מה זה תעודת סל.

ניסן סלומינסקי: אני יודע מה זה.

<בועז נגר: כן, התשובה היא כן.

<בועז נגר: אני היום עושה תעודות סל, אני לא גוף ענק מחו"ל ומספק באותו מחיר.

ניסן סלומינסקי: אז בוא תסביר לי עכשיו למה צריכים לשלם 0.1 על תעודת סל, שאתה עובד ומקבל משכורת מאקסלנס ואתה יודע לעשות גם על תעודות סל בארץ וגם בחו"ל, למה אני צריך לשלם, מאחר שאתה עושה את זה, 0.1% תוספת?

ניסן סלומינסקי: הרי אתה עושה את זה - - -

<יוג'ין קנדל: אם אתה תעשה את זה in house זה יעלה לך יותר יקר.

ניסן סלומינסקי: הנה, הוא עושה את זה.

<יוג'ין קנדל: לא, הוא לא עושה את זה לבד, יש לו ארגון שעושה את זה.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אבל בגלל זה הוא מקבל 1.05 מאיתנו.

<יוג'ין קנדל: הוא לא עושה את זה, אתה מבלבל שני עולמות.

ניסן סלומינסקי: שאלתי אותו.

<יוג'ין קנדל: הוא עוסק בתעודות סל.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על תעודות סל.

<יוג'ין קנדל: אבל 1.05 זה עולם אחר.

ניסן סלומינסקי: לא, למה אני צריך לשלם 0.1 על תעודות סל?

ניסן סלומינסקי: הרי אני משלם לאקסלנס - - -

<יוג'ין קנדל: כי אחרת הוא לא יעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל למה שהוא לא יעשה את זה?

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בשבילו?

ניסן סלומינסקי: הוא עושה ישראלי, למה שלא יעשה גם לחו"ל?

ניסן סלומינסקי: הוא אותו אחד.

<יוג'ין קנדל: הוא עושה לחו"ל.

ניסן סלומינסקי: אז מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: למה אני צריך לשלם לו?

<יוג'ין קנדל: למי?

<יוג'ין קנדל: הוא צריך לכסות את העלויות שלו.

ניסן סלומינסקי: אבל בשביל זה אקלסנס מעסיקה אותו.

<יוג'ין קנדל: אבל מאיפה אקסלנס משלמת לו?

<יוג'ין קנדל: אקסלנס שלך ואקסלנס שלו אלה שני ארגונים שונים.

<יוג'ין קנדל: זה אקסלנס תעודות סל.

<בועז נגר: בוא ניקח דוגמה אקסלנס.

<יוג'ין קנדל: אתה צריך להבין, יש אקסלנס שמנהל קופות גמל ויש אקסלנס שמנהל תעודות סל.

<יוג'ין קנדל: אלה שני ארגונים שונים.

<יוג'ין קנדל: אתה משלם 1.05%, אתה לא משלם 1.05, אני בטוח - - -

ניסן סלומינסקי: אני כן משלם.

<יוג'ין קנדל: אז תתווכח איתם, תשלם פחות.

ניסן סלומינסקי: עם מי יש לי להתווכח?

ניסן סלומינסקי: מי מסתכל עליי בכלל?

<יוג'ין קנדל: מה זאת אומרת?

<יוג'ין קנדל: תרים טלפון.

מיכל בירן: לא, עליך מסתכלים, על - - -

ניסן סלומינסקי: תנסה אתה כאדם פרטי, לא עליי.

<יוג'ין קנדל: עשיתי את זה כאדם פרטי.

ניסן סלומינסקי: אמרת את השם שלך.

ניסן סלומינסקי: שינסה אדם פרטי לדבר עם מישהו שם, עם מי תעשה?

ניסן סלומינסקי: אפילו עם קופת חולים יותר קל.

ניסן סלומינסקי: אם אתה בא כבודד?

<יוג'ין קנדל: כמובן.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע כמה אני משלם, אין לי מושג.

ראובן ריבלין: אתה יכול להעביר את זה אם לא.

מיכל בירן: מה שמוכיח את הטענה שלה

מיכל בירן: עביר את האחריות לכתפי החוסכים זה לא סביר, כשיו"ר ועדת הכספים לא יודע כמה דמי ניהול הוא משלם, כמו 70% מהחוסכים.

<בועז נגר: זו נקודה חשובה שאדוני שאל.

<בועז נגר: אדוני חזר על זה כמה פעמים ואני חושב שחשוב שאדוני יבין איפה הוא טועה.

<בועז נגר: כשאדם בא לאקסלנס ומבקש לנהל לו קופת גמל, הוא משלם לו דמי ניהול.

<בועז נגר: קופת הגמל של אקסלנס, יש לה שתי אפשרויות, יש לה אפשרות לקנות תעודת סל שאקסלנס מייצרת.

<בועז נגר: במצב הזה אסור לו לגבות פעמיים, התקנות אוסרות.

<בועז נגר: ודבר שני זה ללכת לקנות תעודות סל מגופים אחרים.

<בועז נגר: באקסלנס, כשאנחנו מדברים על חברת תעודת סל, קודם כל אתה לא משלם פעמיים לאותו גוף, זה בשום פנים ואופן לא יהיה השאלה היא האם מותר לך לשלם לצד חיצוני תעודת סל.

<בועז נגר: זה ברור שאם תעשה את זה בפנים לא תשלם, לא יהיה פעמיים.

ניסן סלומינסקי: אקסלנס הקימה אקסלנס תעודות סל ואתם חברה חיצונית?

<בועז נגר: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז כל אחד יקים לו חברה פרטית, זה יקים לאג"חים חברה פרטית - - -

<בועז נגר: לא.

<בועז נגר: לא.

<בועז נגר: אני עובד החוצה.

<בועז נגר: למרבית הגופים המוסדיים קודם כל אין חברת תעודת סל, יש רק לארבעה גופים ויש לדעתי סדר גודל של 30 גופים, תקנו אותי אם אני טועה, ורק ל-4 יש חברות תעודת סל.

<בועז נגר: לאותם גופים שיש חברת תעודת סל, האוצר אומר, ואנחנו גם באמת עושים את זה, אנחנו נותנים את השירותים שלנו בחינם ואין כפל דמי ניהול.

<בועז נגר: מה יעשו אותם 26 גופים שאין להם חברת תעודת סל?

<בועז נגר: הם צריכים ללכת לקנות.

<בועז נגר: הם צריכים ללכת לקנות, אם מישהו לא ישלם להם, אז התופרת ומכונת התפירה יהיו רק מחו"ל.

<דורית סלינגר: מותר לשלם, בועז.

<דורית סלינגר: לא מותר לשלם, צריך לשלם.

<בועז נגר: אם חושבים שהגופים המוסדיים ישלמו, יהיו מוכנים לשלם, אז בסדר, אז שישלמו גם בחו"ל וגם בארץ.

<בועז נגר: אם הם לא מוכנים לשלם, אז שאותו היגיון יעבוד.

ניסן סלומינסקי: בועז, בוא תמשיך לתפור את החליפות, אני רוצה רק להתנצל קודם כל בפני כל האחרים שיושבים פה ולא הספקנו להגיע ולשמוע אתכם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נשמח לשמוע אתכם בדיון הבא שיהיה.

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה אמרתי מראש שלא נצביע, לא רק בגלל זה, גם בגלל שלא הספקנו לשמוע את כולם.

ראובן ריבלין: אני רק לא הבנתי, בירן ואני פה, שני חברי כנסת היחידים מלבד היושב ראש.

ראובן ריבלין: אני רק לא הבנתי מיוג'ין, האם אתה ממליץ בפנינו לאשר את התקנות או לא?

<יוג'ין קנדל: אני כנראה ממש פישלתי כשדיברתי, שאלה כזאת?

מיכל בירן: אני חושבת שהיית ברור.

מיכל בירן: הוא מתנגד לאישור התקנות.

<יוג'ין קנדל: אני אתן למיכל לענות.

ניסן סלומינסקי: יוג'ין, הוא רוצה לשמוע שמי שמייצג את ראש הממשלה אומר אחרת ממי שמייצג את שר ה - - - אל תיפול.

ראובן ריבלין: לא, אני לא עושה את זה כפרובוקציה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני סתם צוחק.

<יוג'ין קנדל: אני לא מייצג כאן אף אחד, חוץ מהמומחיות שלי.

ראובן ריבלין: אתה מייצג את דעתך.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

<יוג'ין קנדל: אני לא מטעם מישהו.

<יוג'ין קנדל: ארבע שנים וחצי עוד אף אחד לא אמר לי שאני מטעם מישהו.

<יוג'ין קנדל: דבר שני, אני אומר שאנחנו צריכים לחשוב, ובצדק, על רפורמה, כי יש בעיות - - -

ראובן ריבלין: בינתיים.

<יוג'ין קנדל: בינתיים, כמו Hippocrates' oath, do no harm, וזה עושה harm, זה מזיק.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני שוב מתנצל בפני כל אלה שלא שמענו.

ניסן סלומינסקי: לישיבה הבאה אני אשמח שתבואו ונשמע אתכם.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה מאוד שבישיבה הבאה שתהיה ותהיה בקרוב, כנראה ביום שלישי, אבל נקבל עוד הודעה - - -

מיכל בירן: אבל קחו בחשבון שאם עד אז יהיו הסכמות ב - - -

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שנוכל לשמוע ולסיים אותה גם בהצבעה.

ניסן סלומינסקי: שוב, תודה לכולם.