הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 69>, 2014-02-26 09:30

עליזה לביא: בוקר טוב.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד לפתוח את ישיבת הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: יום רביעי, כ"ו באדר א', תשע"ד, 26.2.14.

עליזה לביא: אני מאוד שמחה לארח אתכם כאן בחדר של קידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: ישיבת ועדה מיוחדת, להבנתי הראשונה עם השירות הלאומי, עם מנהלת השערות הלאומי, עם העמותות.

עליזה לביא: יושבת כאן לצידי אריאלה כהן מנהלת בוועדה לקידום מעמד האישה, בבדיקות שעשינו, גם לא זכור לי שהתכנסנו עם השירות הלאומי ובטח לא בהיבטים של הטרדות המיניות בשירות הלאומי.

עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה, ללמוד, להכיר ולהרחיב את הדעת וגם להתייחס לסוגיה שצריכה לעלות על סדר היום מתוך כוונה לקיים איזה דיאלוג ואיזו תכנית עבודה בקשר של בין הועדה לקידום מעמד האישה לבין השירות האזרחי, השירות הלאומי והעמותות בכלל ובפרט נוכח השינוי במציאות החברתית ישראלית.

עליזה לביא: אנו תקווה שיותר צעירים וצעירות ימצאו את חלקם במסגרת השירות הלאומי והשירות האזרחי.

עליזה לביא: השירות הלאומי-אזרחי הוא התנדבות מתוך רצון ונחישות לסייע בחברה בישראל, בשירות הביטחון, במערכת הבריאות, במערכת החינוך, במערכת הרווחה ועוד.

עליזה לביא: כולנו פוגשים במגוון מקומות את המתנדבים ובעיקר את המתנדבות.

עליזה לביא: תרומתם לחברה בישראל גדולה מאוד מאוד מאוד.

עליזה לביא: לצערי, בשנים האחרונות פחות משרתים שנתיים.

עליזה לביא: הנתונים מלמדים על ירידה, על רגרסיה בין המתנדבות, בעיקר בשירות של שנתיים ולא שנה.

עליזה לביא: בתקופתי זה היה יותר.

עליזה לביא: אני רואה את זה גם דרך הבנות שלי, בת אחת שלי שירתה בצבא, השנייה שירתה שנתיים בשירות לאומי, רוב חברותיה לא שירתו את השנה השנייה, גם את זה ניתן לבחון, לתקוף האם זו באמת בחירה של הבנות, האם זו סוגיה של תקנים, איפה כאן המערכת, ההורים, המשפחה, הניווט, עולם הלימודים.

עליזה לביא: המגמה בשנים האחרונות לגבי שנת שירות שנייה היא שרוב הבנות אומרות 'את השנה הזאת שאני לוקחת לעצמי, אני מחפשת את עצמי, אני לומדת, אני נוסעת להודו, אני חוזרת מהודו, אני רוצה לעשות 5,000 פעם פסיכומטרי' ועוד ועוד.

עליזה לביא: בתוך עמנו אנחנו חיות, אני לא מנותקת, אני מכירה, אני נושמת, אני חווה, אני מרגישה.

עליזה לביא: חלק מתפקידי להגביר את הקשר אתכם ובכלל.

עליזה לביא: הקשר צמח בעקבות הדיווח של היוהל"ן (יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים) על הטרדות מיניות בצבא והפינג פונג התקשורתי שהיה ואיפה יש יותר.

עליזה לביא: איפה יש יותר זה לא כל כך הנושא שלנו.

עליזה לביא: אני רוצה שיהיה פחות.

עליזה לביא: אני באמת ארצה ליצור ערוץ, לאו דווקא בהקשרים של הטרדות מיניות, בין הועדה לבין כל מערך הנושא של ההתנדבות בעם.

עליזה לביא: אני יודעת שיש כאן כמה אנשים שיאצלו לעזוב אותנו במהלך הדיון.

עליזה לביא: הייתי מאוד רוצה לשמוע את דעתם, אבל כמנהגנו בכל ועדה אנחנו פותחים בתיאור דמות של אישה בהיסטוריה.

עליזה לביא: אבקש את חגית מלין מנהלת השתלמויות והדרכה בעמותת שלומית, בבקשה.

<חגית מלין: חיה שמואל זיכרונה לברכה, הייתה מייסדת השירות הלאומי-אזרחי בישראל ומנכ"לית עמותת שלומית בשנים 1993-2013.

<חגית מלין: "שלומית" הייתה חזון אישי של חיה ושל עמי, יושב ראש העמותה שיושב כאן, במציאות הישראלית.

<חגית מלין: אחר כך הפך החזון לתכנית מעשית של מלחמה באטימות הממסדית ועוינות חברתית.

<חגית מלין: המאבק להכרה כעמותה חילונית נעזר בבתי המשפט והוכרע.

<חגית מלין: עמותת שלומית הינה עמותת מתנדבים המפעילה אלפי צעירות וצעירים בישראל שנמנע מהם מסיבות שונות לשרת במסגרת צבאית ואף על פי כן החליטו כחלופה להתנדב לשירות הלאומי ובכך למלא את חובתם האזרחית למדינה ולעשות למען שיפור מצבם האישי.

<חגית מלין: הרעיון החל כרעיון חברתי שהפך בישראל לתנועה עממית שבה נענים המתנדבים לצו המצפון שלהם לסייע לחלשים בקהילה, לעזור לזולת ולשרת את המדינה ללא מדים.

<חגית מלין: ב"שלומית" מאמינים כי תקופת ההתנדבות לשירות הלאומי היא שלב נוסף בחינוך הדור הצעיר לאהבת הארץ והמדינה, להתנסות מעשית בערך הנתינה והתרומה לזולת ושזה פרק נוסף בהתפתחות והבשלה לקראת ההתמודדות כאדם וכאזרח במשימות החיים.

<חגית מלין: חיה מגיחה אל סדר היום הציבורי בשנת 1993 עם מסר חדש "שירות לאומי פלורליסטי עצמאי לגברים ולנשים חילונים ודתיים" ויוצאת ללחום את מאבקם של אלה שאינם נכללים במסגרת הגדרת החוק ובעיקר לבעלי מוגבלות פיסית.

<חגית מלין: הקרב התנהל בבית המשפט העליון וגם בשטח.

<חגית מלין: בקרב הגופים שהיו זקוקים לכוח אדם מתנדב אך "חוק שירות לאומי" לא הופעל מעולם כי ללא תקנות אי אפשר להחיל את החוק.

<חגית מלין: בשנת 1995 עמותת שלומית חילונית פלורליסטית, מציעה שירות לאומי לחילונים ופועלת להרחיב אותו לבנים ובנים ערביים באמצעות בג"צ.

<חגית מלין: רעיון השירות הלאומי הגיע גם לתודעת מעצבי המדיניות ואומנם הממשלה החליטה להחיל את השירות גם על בנים שצה"ל פטר אותם משירות צבאי.

<חגית מלין: בשעת 2000 הממשלה החליטה על ביצוע ניסוי עם 250 מתנדבים בנים לשירות לאומי.

<חגית מלין: בזכותך חיה מפעל השירות הלאומי הפך נחלתם של כל המגזרים בחברה הישראלית: ערבים, יהודים, דתיים וחילונים בנות ובנים.

<חגית מלין: חיה היקרה והאהובה שלנו, היית עמוד התווך והאור הזוהר בראש המחנה, התווית לכולנו את הדרך הישרה והקשה לא פעם, אך כזאת שהוכיחה את עצמה כמכת השורשים ויציבות.

<חגית מלין: גם מי שלא הסכים איתך אהב את האדם שבך, העריך אותך ושמח לשהות במחיצתך.

<חגית מלין: גדלנו על הערכים שלך, אהבנו את הצניעות, את הכנות, היושר, החברות וספגנו ממך את כל הערכים הללו ועוד רבים.

<חגית מלין: חיה, את כבר איננה, אך אין ספק ששירתך תמשיך להתנגן.

<חגית מלין: אמונתך וערכייך ימשיכו לפעום ודרכך תמשיך ללוות אותנו בכל צעד ובכל ושעל.

<חגית מלין: יהי זכרך ברוך.

עליזה לביא: חיה שמואל זיכרונה לברכה.

עליזה לביא: חנה קהת אני פותח איתך כי אני יודעת שאת צריכה לעזוב, את מלמדת.

עליזה לביא: בבקשה

<חנה קהת: אני ממש מתנצלת שאאלץ לעזוב, אני הגעתי בהתראה קצרה.

<חנה קהת: מאז שהקמנו את "קולך" ובמיוחד בכנס השני, הועדה הזאת הייתה שותפה, זרמו אלינו תלונות ועדויות על הבעיה של הטרדות מיניות והטיפול בהם בשירות הלאומי.

<חנה קהת: שהתבררה לנו הבעיה העיקרית והיא הביזור הגדול וחוסר היכולת לפקח באופן מרוכז על כל המערכות.

<חנה קהת: כידוע הבנות והבנים של השירות הלאומי יוצאים להרבה מאוד גופים, מוסדות וארגונים.

<חנה קהת: התלונות שהגיעו, אכן מאז שהייתה מערכת טיפולית בשירות, הם על אבות מאמצים, רכזים, שרתים נהגים, מנהלים, רבנים וכדומה.

<חנה קהת: .

<חנה קהת: הבעיה הקשה היא חוסר הריכוזיות.

<חנה קהת: אנחנו עדות לכך שפעמים רבות הטיפול לא ממוצא היטב וגם כשיש תלונה לפעמים ממשיכים לעבוד עם אותו מוסד.

<חנה קהת: העמותה חוזרת ושולחת גם אם הייתה תלונה.

<חנה קהת: לגבי משפחות מאמצות היו לנו מקרים של אב מאמץ שהטריד והמשפחה המאמצת המשיכה להיות משפחה מאמצת.

<חנה קהת: לאחרונה הגיעה אלינו תלונה מרכזת שהתלוננה לפני העמותה על אב מאמץ שהטריד מינית, אמרו לה 'זו בעיה שלך תטפלי בה את'.

<חנה קהת: הסרט של "קולך" שפותח את האתר מספר את סיפורה של נערה שהוטרדה מינית בשירות, היא הייתה רכזת.

<חנה קהת: דוגמה לכך שזה לא טופל כראוי, כשהיא פנתה למנהל העמותה הוא לא עשה דבר ואותו אדם שעובד עם בנות שירות לאומי המשיך לעבוד, ממשיך לעבוד שם.

<חנה קהת: יש לנו עשרות רבות של עדויות של בנות שעוברות הטרדות מיניות.

<חנה קהת: התחושה, בניגוד להרגשה שבצבא הדבר מפוקח, גם הבנות שלי שהיו בצבא העידו לעומת בנות בשירות לאומי, שכל שבוע טוחנים לחיילות בראש את נושא של הטרדות מיניות.

<חנה קהת: ממש מזכירים להן למי אפשר לפנות ואם עשו כך או עשו כך.

<חנה קהת: בשירות הלאומי לעומת זאת זה היה די נדיר, הייתה סדנה אחת של מרכז הסיוע במסגרת ההכנה לשירות, אבל יותר מזה כמעט ולא טופל העניין .

<חנה קהת: מה דעתנו מה אנחנו חושבות?

<חנה קהת: - אני אחרי שיחה עם איילת וידר-כהן שהיא הממונה שלנו לטיפול בנושא.

<חנה קהת: אני רוצה לדבר על שני דברים, האחד בתוך העמותות והשני לגבי כנס המוגנות שאנחנו מתכננים לזמן הקרוב מאוד.

<חנה קהת: מוגנות הבנות, הרכזות חייב, לדעתי, להיות בראש סדר העדיפויות של כל עמותה ועמותה.

<חנה קהת: המוגנות הזאת צריכה להיות באמת בתקנון.

<חנה קהת: כלומר, כל גוף וגוף שאמור לקבל בת שירות לאומי, לא רק שהוא צריך לעבור הכשרה, הוא צריך להתחייב לקיים את הוראות החוק של פרסום התקנות בכל מסגרת אפשרית במקום פומבי, למנות נציבת תלונות ולטפל בתלונות ולהתחייב שאם הייתה תלונה נגד משפחה, כנגד גוף, כנגד מוסד, כל עוד הפוגע נמצא שם לא יישלחו בנות.

<חנה קהת: אני אישית טיפלתי במקרה של מטרידן, שנה אחר שנה נשלחו בנות והמשיכו להישלח ונשלחות ויש נפגעות, ולא הצלחנו למגר.

<חנה קהת: מדובר במנהל של מוסד גדול שמטריד ולא הצלחנו להבטיח שבנות לא ישלחו לשם.

<חנה קהת: הדברים האלה, התקנון, ההכשרה, הנציבה לתלונות והמחויבות של כל גוף, ואולי הוא צריך להתחייב ולחתום שאם הייתה תלונה, פשוט עד שלא יוכח שהעניין טופל עד תום והפוגע לא נמצא באזור, אי אפשר להמשיך לסכן בנות ולשלוח אותן לשם.

<חנה קהת: הבנות מאוד חששות להתלונן, את זה אני חייבת לומר.

<חנה קהת: ממפגש אישי עם מתלוננות מהשירות הלאומי אני מתרשמת שהן מאוד מאוד חוששות להתלונן.

<חנה קהת: צריך לעודד את הבנות, לשלוח להן שוב ושוב תזכיר שיש כתובת ויש למי לפנות, מהי הטרדה מינית, שאם הן נתקלו שלא תחשושנה – כן.

<חנה קהת: כמו בצבא לחזור ולטחון להן.

<חנה קהת: זה יעודד אותן.

<חנה קהת: הדבר האחרון שחשוב לי לומר, מתארגנת עכשיו יוזמה שהתחילה מפעילים בשטח, אבל היא באמת גרפה לגופה את רוב מוסדות הציונות הדתית יחד עם שר החינוך, יחד עם ראש חמ"ד (חינוך ממלכתי דתי) ד"ר הרב אברהם ליפשיץ לקיים כנס גדול בנושא של מוגנות.

<חנה קהת: הכנס מתוכנן להיות ב"אמי"ת רעננה".

<חנה קהת: יש ישיבה קרובה.

<חנה קהת: לצערנו רק "בת עמי" הצטרפה כרגע.

<חנה קהת: עמותות אחרות לא הצטרפו לכנס ואני קוראת מכאן - - -

עליזה לביא: הכנס מטעם מי?

<חנה קהת: הכנס כרגע של פעילי שטח שהתארגנו וגיסו את משרד החינוך ואת ראש חמ"ד.

<חנה קהת: ישיבת ההיגוי תהייה ב-9.3.

<חנה קהת: קיבלתי עכשיו גם את הנציגות של הבית היהודי, אצל אברהם ליפשץ ראש החמ"ד (חינוך ממלכתי דתי), יישבו נציגים של רוב הרשתות של החינוך הדתי, ישיבות ומוסדות.

<חנה קהת: אני קוראת לכל העמותות להצטרף ולהגיע ב- 9.3 בשעה 15:00, אני אשמח אם תעדכנו אותי.

<חנה קהת: אנחנו יושבים בישיבת היגוי גדולה לקראת הכנס שיתקיים בעז"ה בקרוב, יש לו כבר הבטחה שרוב הגופים יצטרפו.

<חנה קהת: אני חושבת שזו פריצת דרך מאוד גדולה ומאוד חשובה כדי להתחיל לקבוע נורמות של התמודדות והתגוננות ומוגנות בעיקר.

<חנה קהת: אני מאוד מאוד מתנצלת שאני חייבת לזוז.

<חנה קהת: תודה.

עליזה לביא: תודה על המאמץ המיוחד חנה.

עליזה לביא: חברת הכנסת שולי מועלם תודה שאת איתנו.

עליזה לביא: בוקר טוב.

שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב.

שולי מועלם-רפאלי: גם אני אתנצל בפני החברים ובפנייך גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני אצטרך לצאת לכינוס של חברות הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: ארצה להתחיל בהתלהבות גדולה מהשירות הלאומי, בנות ובנים.

שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרה חברתי עליזה לביא, אנחנו מאוד מקווים שזה ילך ויגדל.

שולי מועלם-רפאלי: כשבאים לעשות שירות לאומי ובוחרים לעשות שירות משמעותי, בדיון אחר שהיה כאן בוועדה אמרתי שהבחירה לשרת בצבא או בשירות לאומי, היא לא רק שאלה הלכתית, היא שאלה חינוכית, ציבורית, רוחנית ואישית.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד דוחפת להבנה שהשירות הלאומי חייב להיות שנתיים.

שולי מועלם-רפאלי: חייב להיות שנתיים ! חברים, לדעתי בראיה לטווח רחוק נגרום נזק אם נמצא את עצמנו שוב ושוב עולים על שולחן הדיונים על הבחירה אם לשרת שנה או שנתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמה את זה לפתחכם, גם של העמותות, אני שמה את זה לפתח האנשים במנהלת כמובן.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שזה דורש תקנים, ברור שזה דורש דיון נוסף על מה אנחנו עושים עם הבנות המיוחדות.

שולי מועלם-רפאלי: היינו בדיון אחר בוועדה לפניות הציבור, שם בכלל אנחנו במצוקות קשות כי יש מעט תקנים.

שולי מועלם-רפאלי: אלו נערות שעוד יותר היינו רוצים להחזיר אותן למעגל של הבנייה האישית שחלק ממנו במדינת ישראל הוא שירות משמעותי לטובת מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ראשית אגיד שאני גאה להיות בבית הזה שמעודד את השירות הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: כאימא לשלוש בנות בגילאים הרלוונטיים, שתיים מתוכן בחרו ללכת לשירות לאומי ואחת נמצאת בימים האלה בצבא.

שולי מועלם-רפאלי: אני באופן אישי מהבית שלי, לא מתוך הצבא ולא מתוך השירות הלאומי, לא שמעתי.

שולי מועלם-רפאלי: מקובלנו שאחרי כל אחת שמתלוננת יש הרבה מאוד שבוחרות להשתיק.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי כבר בתהליך הסינון חייבים שם להיכנס.

שולי מועלם-רפאלי: כבר בתהליך הסינון, כבר בהזמנה, בימי החשיפה חייבים להתחיל להאיר את הזרקור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הטרדה מינית, מבחינתי, יושבת כאן מורתי ורבתי בתחום, זה לא משהו שאנחנו אומרים שהוא לא קיים.

שולי מועלם-רפאלי: יותר מזה, אנחנו גם לא אומרים שחייבים תמיד ללכת איתו עד הסוף ויקוב הדין את ההר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אנחנו כן אומרים לכל בת ובן, אם אתם מרגישים שהוטרדתם, קטן כגדול, אנחנו פה בשבילכם, אנחנו לא נותנים לזה לגיטימציה, אנחנו נותנים לכם כלים להתמודד עם זה, אנחנו תומכים בכם, אנחנו לא אומרים לכם 'טוב, אז אין לנו מקום אחר להציב אתכם בשירות'.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, ברגע שבן או בת נכנסו לעמותה שלכם או לאחריות של מסגרת השירות הלאומי במנהלת, אתם אחראים עליהם בשנתיים הקרבות.

שולי מועלם-רפאלי: אם מישהי עברה הטרדה שמחייבת הוצאה שלה ממעגל השירות, לאן היא הולכת?

שולי מועלם-רפאלי: מי אחראי עליה?

שולי מועלם-רפאלי: האם יש לה מקום במה שאנחנו מובילים?

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי, המטרה של כולנו היא לחזק את האפשרות לבחור בשירות משמעותי, בשירות הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה הוא מצוין והוא יותר מצוין עם הארה ללא הפוגה את האפשרות להתמודד עם הטרדות מיניות.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי הדבר האחרון שנכון לבנות או בנים שבוחרים ללכת לצבא או לשירות הלאומי שעכשיו יתקיים דיון 'איפה יש יותר'.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו היינו גם בשירות הלאומי וגם בצבא, כולנו גם עובדים במקומות אזרחיים וכבר ראינו את זה בכל מקום.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהאחריות שלנו כלפי הבנות והבנים וכלפי החברה היא אמירה חד-משמעית 'אנחנו מתנגדים לדבר הזה' וההתנגדות שלנו צריכה להתבצע.

שולי מועלם-רפאלי: לא מספיק להגיד ביום הקבלה לשירות הלאומי, ברור שאנחנו נגד הטרדה מינית, ברור שאנחנו נגד הטרדה מינית.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה אנחנו עושים?

שולי מועלם-רפאלי: איך הבחורה הזאת מקבלת גיבוי מעשי שאנחנו נגד הטרדה מינית?

שולי מועלם-רפאלי: בחורה או בחור, אני בתהליך ההתבגרות שלי גם בוועדה הזאת וגם בתת-הוועדה אני רואה הכול.

שולי מועלם-רפאלי: אני מצפה שבכל העמותות ובמנהלת ובמשרד החינוך שאולי הוא האבא של רוב התקנים היום, ובמשרד הרווחה יהיה אדם, אדם שזה התפקיד שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אם בחורה מרגישה שבבית של העמותה שבה היא משרתת, תהייה אשר תהייה אם אין מישהו, שהיא תדע שיש מישהו במשרד החינוך, במשרד הרווחה במשרד ראש הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, אני חושבת שעצם הקשר שנוצר היום מעבר לקשר האישי שלך ושלי, עם כל מי שיושב סביב השולחן הזה ורבים נוספים, הקשר הזה שנוצר היום בין העמותות, המנהלת, המשרדים האחראים לבין הבית הזה והועדה הזאת שבאמת עושה עבודה מופלאה, אולי זה הזמן להגיד את זה, הוא התחלה של תהליך, בעצם יש עוד מקומות שאפשר לבוא אליהם ולדבר על הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לכולנו שהלהיטות להיות במקום לא רק אם הוא וואו בשירות, אלא הוא גם וואו מבחינה אנושית, והאנושיות הבסיסית היא שבנות תכנסנה ותצאנה משם שלמות בגופן ושלמות בנפשן.

עליזה לביא: תודה רבה חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי.

עליזה לביא: צבי במברגר מנכ"ל עמינדב.

עליזה לביא: ביקשנו ממך קודם עוד לפני ששמענו על חיה שמואל ז"ל, ועל תרומתה הגדולה.

עליזה לביא: אני אבקש ממך לפתוח את הדיון.

<צבי במברגר: בוקר טוב.

<צבי במברגר: קודם כל בהתייחס לחיה שמואל אני חייב לומר כמי שעבד איתה הרבה שנים, מכיר אותה הרבה שנים, אני מאמץ כל דבר.

<צבי במברגר: היא באמת הייתה אהובה ואני יכול להגיד בשם העמותות האחרות, בוודאי "עמינדב", עם כל ההבדלים בדעות ואולי דווקא ההבדלים הם שמייצרים את החיבורים.

<צבי במברגר: אני מקדם בברכה את הדיון הזה.

<צבי במברגר: אני חושב שהוא חשוב.

<צבי במברגר: אני לא זוכר מתי הועדה לקידום מעמד האישה התכנסה לדון בנושא השירות הלאומי.

<צבי במברגר: אני זוכר פעם אחת בתקופה של חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

<צבי במברגר: השירות הלאומי הוא אחד הפרויקטים המרכזיים היום במדינה.

<צבי במברגר: הוא בעצם באחריות נשים, בנות רובן ככולן, יש גם בנים, אבל עדיין רובן ככולן הן בנות.

<צבי במברגר: הרוב המכריע של העובדים הן עובדות לפחות ב"עמינדב" ועד כמה שידוע לי גם בעמותות אחרות, אני אומר שהן רוב חוץ מגברים בודדים, אלו העובדות, אלו רכזות, מנחות אזור, עובדות סוציאליות, כולם בעצם נשים.

<צבי במברגר: בהחלט המקום לדון בהרבה היבטים של השירות הלאומי הוא כאן בוועדה הזאת.

<צבי במברגר: אציין, קצת בצער, שהפריע לי לפני שבוע שחלק מהדיון היה על גבי האינטרנט, בהחלט טוב שהדיון הזה מתכנס לכאן כי כאן זה המקום לדון בעניין הזה.

<צבי במברגר: ביקשו ממני להציג את הפעילות שלנו בעניין, אנחנו הגברים נלווים לכל העניין הזה, כמובן שאנחנו מקווים שיהיו הרבה בנים, אבל אנחנו מעודדים, כמה שניתן, את הבנים שישרתו בצבא.

<צבי במברגר: נמצאת איתנו גילה ברוק שפעילה בשירות הלאומי כשני עשורים, חלקם גם בהכנסת פרויקטים משמעותיים.

<צבי במברגר: לפני שאני אעביר לה את שרביט הדיון אבקש להתייחס במילה אחת לדברים שנאמרו.

<צבי במברגר: בראש מענייננו גם נושא הטרדות מיניות והמוגנות על הבנות.

<צבי במברגר: אני חושב שזה ה-ה-לפני השירות שלהן, לפני התרומה שלהן.

<צבי במברגר: כפי שציינתי כמעט כולן ככולן אצלנו הן נשים.

<צבי במברגר: לא גברים מנהלים את הבנות, אלו נשים.

<צבי במברגר: בוודאי שצריך לדעת שלרכזות ולעובדות סוציאליות לא פחות חשוב נושא ההטרדה המינית מכל אחת אחרת שיושבת פה.

<צבי במברגר: בראש מעניינו הנושא הזה.

<צבי במברגר: הנושא מתחלק לשני היבטים: האחד של העובדות והשני של הבנות.

<צבי במברגר: כרגע מתעסקים בוועדה בנושא הבנות ואליו אנחנו נתייחס.

<צבי במברגר: אני אבקש מגילה להציג את הנושא מבחינתנו.

<גילה ברוק: תודה על ההזדמנות ועל הבמה ויישר כוח על ההתכנסות.

<גילה ברוק: כפי שנאמר אני הסמנ"כלית של "עמינדב", סוגרת עשור שני בתחום של השירות הלאומי.

<גילה ברוק: באתי מתחום הייעוץ החינוכי, עשיתי כמה תארים בתחום ועסקתי בתחום הייעוץ החינוכי.

<גילה ברוק: כתוצאה מזה גם הנושא שעולה פה היום הוא בהחלט קרוב לליבי, הוא חלק מההתמחות שלי.

<גילה ברוק: במהלך שני העשורים האחרונים חלה התפתחות מאוד משמעותית באוכלוסייה שמגיעה לשירות הלאומי, גם בגוונים השונים, יש גם בנים וגם בנות וגם ממגזרים שונים.

<גילה ברוק: אנצל כאן את הבמה הזאת לספר על פרויקט שאני התחלתי אותו לפני עשרים שנה במסגרת "בת עמי", אני עבדתי "בבת עמי" ולאחר ההתפצלות חברתי ל"עמינדב".

<גילה ברוק: בתור יועצת פגשתי את האוכלוסיות המוחלשות, עבדתי בבית ספר שהאוכלוסייה בה הן בנות בסיכון ובמצוקה.

<גילה ברוק: כשהגעתי לצומת לאן לשלוח את הבנות כשהן מגיעות לגיל 18, ראיתי שהאוכלוסייה שהשירות לאומי מתייחס אליה היא האוכלוסייה הנורמטיבית ויש קושי לבנות האלה להשתלב.

<גילה ברוק: אני מבינה שזה לא הנושא - - -

עליזה לביא: ממש לא, וארצה לדייק את נושא הדיון שלנו.

עליזה לביא: כשאנחנו מבקשים לדבר על דמות, על תרומה משמעותית, אני מאוד שמחה שהבחירה הייתה בחיה שמואל, אני מבקשת דווקא ממך, בכמה דקות שיש לך לדבר, דווקא מעצם העובדה שאת שנים רבות בשירות הלאומי, אני ארצה לדעת מה נאמר לבת כשהיא מגיעה לשירות הלאומי, מתי מדברים איתה ומספרים לה על הדרך לקשר עם הארגון או העמותה.

עליזה לביא: האם מדברים מראש עם הבנות על הטרדות מיניות?

עליזה לביא: אני מבקשת שתספרי לי מהמקום הזה.

עליזה לביא: בבקשה.

<גילה ברוק: כפי שציינתי זה תחום שקרוב לליבי.

עליזה לביא: בת מגיעה לשירות לאומי, האם יש לה סמינר?

עליזה לביא: האם בסמינר שלכם מדברים על הנושאים הללו?

<גילה ברוק: סמינריון הקיץ מתקיים כשבוע עד עשרה ימים יש בהחלט הרצאות וסדנאות והצגות שהנושא של הטרדה וניצול מיני, בהחלט - - -

עליזה לביא: כמה מתוך השבוע עשרה ימים מוקדש לנושא?

<גילה ברוק: כעשר שעות.

עליזה לביא: עשר שעות מוקדשות לנושא של הטרדות המיניות בשירות הלאומי במסגרת הסמינריון החדש שלכם?

<עמי ברגמן: זה ההתחלה, יש יום שאנחנו מקדישים לנושא, עובדות סוציאליות אחרי שמוצג לבנות כל הנושא וההרצאות, הבנות יכולות לדבר על הדברים.

<עמי ברגמן: אציין משהו חשוב, אנחנו מדברים על הטרדות מיניות במהלך השירות, אבל יש גם בנות שמגיעות לשירות כבר אחרי שעברו הטרדה.

<עמי ברגמן: לפעמים הדברים מתפרצים במהלך השירות הלאומי ובעיקר בסמינריון הקיץ שהוא כעין צומת שהבת עוברת מהמסגרת המוגנות ומהחממה לשירות הלאומי.

<עמי ברגמן: בקפיצה הזאת אנחנו קולטים אירועים שנשמעים במהלך הסמינריון.

<עמי ברגמן: אנחנו זה כל הצוות הטיפולי - - -

עליזה לביא: מלווה את הסמינר צוות טיפולי?

<גילה ברוק: מלווה את הסמינר צוות טיפולי ויש בו עובדות סוציאליות, כמובן שגם אנחנו, יש שיתוף של פסיכולוגיות במידה ויש צורך - - -

עליזה לביא: הסמינר הוא של כל העמותות או שהוא רק שלכם?

<גילה ברוק: לכל עמותה יש סמינריון בקיץ ואני מניחה שבכל עמותה יש תכנית עם ליווי מקצועי.

<גילה ברוק: לצורך העניין אני מוכרחה גם לומר שאנחנו מזמינים ארגונים שעוסקים בתחום להרצות בפני הבנות.

עליזה לביא: תוכלי לציין ארגון שהזמנתם?

<גילה ברוק: אני לא זוכרת את שם הארגון, שלומית למן היא דוקטור לעבודה הסוציאלית, היא בוועד המנהל שלנו והיא מרכזת אצלו את הנושא יחד איתי.

<גילה ברוק: אותה אנחנו מזמינים באופן מסודר לסמינריון.

<גילה ברוק: יש לנו גם סמינריון באמצע השנה, היה לנו לפני חודש, וגם שם הוקדש - - -

עליזה לביא: האם יש שיחה על מה קורה לי אם קורה לי מקרה במהלך השירות הלאומי ולמי אני יכולה לפנות?

<גילה ברוק: בהחלט, במהלך כל השנה יש מפגשים בין הרכזות לבנות.

<גילה ברוק: ראשית אנחנו נותנים את הכתובות - - -

עליזה לביא: מי הכתובת ב"עמינדב" לבת שנפגעה?

<גילה ברוק: אני ויש לי גם ממלאת מקום - - -

עליזה לביא: כלומר בת שנפגעה יכולה לפנות אליך, היא יודעת שהיא יכולה לפנות אליך?

<גילה ברוק: בוודאי וזה מפורסם.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: אני אבקש לשמוע כעת את עורך הדין יואב ארבל היועץ המשפטי למנהל השירות הלאומי-אזרחי במשרד המדע והטכנולוגיה.

עליזה לביא: בבקשה אדוני.

<יואב ארבל: בוקר טוב.

<יואב ארבל: תודה רבה על ההזמנה ותודה רבה על העלאת הנושא.

<יואב ארבל: אשמח בכמה מילים כלליות לפרוס לגבי השירות הלאומי-אזרחי.

עליזה לביא: ממש לא.

עליזה לביא: אנחנו לא בדיון הזה, הזמן קצר, יש מליאה ואני חייבת לסיים דיון בזמן.

עליזה לביא: כפי שפתחתי ואמרתי על התרומה הגדולה של השירות הלאומי-אזרחי, והמסלולים ילכו ויגדלו.

עליזה לביא: אני מקווה באמת שתהייה מנהלת אחת, כי חלק מהמצוקה הגדולה שאני מזהה ועל כן כינסתי את הוועדה הזאת, יש בלבול וחוסר הבנה של הבנות הצעירות בכל הסוגיה הזאת, אל מי לפנות, מה קורה, מי מטפל ואיך עושים את הדברים.

עליזה לביא: אני חושבת ואקדים את המאוחר, אחת המסקנות של הדיון שיהיה פה, לדעתי צריכה להיות כאן כתובת אחת ולא הרבה כתובות.

עליזה לביא: אני מקבלת לוועדה לא מעט פניות, יש כאן את אריאלה ודלית מנהלות הוועדה, אנחנו מקבלות לא מעט פניות של בנות שירות לאומי על מצוקה מאוד מאוד גדולה.

עליזה לביא: לכן אני מתחילה כאן ביחד אתכם, במשותף את הדיון.

עליזה לביא: אני חושבת שאין מענה מספיק ואני מזהה את חוסר המענה ואני לא יכולה שלא להיזעק.

עליזה לביא: אני מבקשת ממך את הזווית שלך, את ההתבוננות שלך על הסוגיה של מענה להטרדות מיניות, על הקשר עם הבנות הצעירות וגם עד כמה תלונות הבשילו לכדי טיפול מלא.

עליזה לביא: בבקשה.

<יואב ארבל: המנהלת מהווה רגולטור של כל המערכת.

<יואב ארבל: היא הוקמה בשנת 2008, המנהלת בעצם אחראית על כל השירות לאומי-אזרחי, הן על השירות האזרחי של החרדים הן על השירות הלאומי.

<יואב ארבל: 15,000 בנות, בנים, יהודים, ערבים שבאים מכל מגזרי האוכלוסייה.

<יואב ארבל: הבנות לא מגיעות למנהלת, מי שמטפל בשטח בבנות הם הגופים המוכרים, הם אלה שמגייסים אותן והן אלה שמלווים אותן במהלך השירות.

<יואב ארבל: בשלב הזה אנחנו יודעים שגורמי המקצוע במנהלת מוודאים שבכל עמותה יש תקנון, יש נהלים איך מטפלים בכל הסוגיה הזאת - - -

עליזה לביא: דייק את העניין, בכל עמותה יש אחראית הטרדות מיניות?

<יואב ארבל: זה המשפט הבא.

<יואב ארבל: בכל עמותה יש כתובת והבנות יודעות שבעמותה יש כתובת.

<יואב ארבל: מאחר והבנות מכירות את העמותה הן לא פונות למנהלת באופן ישיר.

<יואב ארבל: אומנם יש אחראי פניות ציבור במנהלת, נמצא איתנו כאן ליאור שוחט, אבל בנושא של הטרדות מיניות בדרך כלל צריכות ללכת - - -

עליזה לביא: האם אתה כרגולטור יודע את השמות של האחראיות בעמותות?

עליזה לביא: האם אתה כרגולטור יודע, האם אתה מפקח?

עליזה לביא: האם אתה עושה פגישה פעם או פעמיים בשנה?

עליזה לביא: האם אתה מדריך את האחראיות בעמותות?

<יואב ארבל: אנחנו מוודאים שיש נהלים, - - -

עליזה לביא: התשובה שלילית לכל השאלות שלי?

<יואב ארבל: רק רגע.

<יואב ארבל: בימים האלה - - -

עליזה לביא: אדוני, התשובה שלילית?

עליזה לביא: תענה לי כן או לא ולא לגבי תכניות עתידיות, האם אתם עורכים ישיבות או פיקוח?

עליזה לביא: הרי אתה הרגולטור בנושא הזה.

עליזה לביא: האם אתה מכיר את הנפשות הפועלות בעמותות?

<יואב ארבל: אני יודע שבכל עמותה יש - - -

עליזה לביא: אדוני, האם אתה מכיר?

<יואב ארבל: אני אישית לא.

<יואב ארבל: אנשי המקצוע שלנו בהחלט, הם יודעים - - -

עליזה לביא: אני יכולה לקבל דיווח על קשר פעיל עם האחראים על הנושא בעמותות?

<יואב ארבל: אין שום בעיה.

עליזה לביא: אתה ידעת לאיזה נושא אתה בא.

עליזה לביא: האם אתה יכול לדווח על קשר?

עליזה לביא: אתה עומד בראש הארגון.

<יואב ארבל: אני לא עומד בראש הארגון, אני היועץ המשפטי.

<יואב ארבל: כל דיווח שתבקשי תקבלי.

<יואב ארבל: בימים אלה אנחנו יושבים על הנושא הזה, אנחנו מתלבטים עם עצמנו מה הדבר הנכון, האם נכון לעשות כאן משהו כללי לכולם?

<יואב ארבל: האם לאפשר לכל עמותה תקנון משלה - - -

עליזה לביא: אני מבקשת לפרוטוקול את החוסר, למה אתה לא מוכן?

עליזה לביא: הרי אתה ידעת למה אתה בא.

עליזה לביא: אני רוצה לקבל דיווח, כן או לא ולא מהן התכניות העתידיות.

עליזה לביא: האם יש קשר עם האנשים בשטח?

<יואב ארבל: יש קשר עם האנשים בשטח.

<יואב ארבל: את הסוגיה הזאת אני אוכל לבדוק ולדווח לך.

עליזה לביא: תודה אדוני.

עליזה לביא: מלכיאל דהן מנהל תחום פיקוח ובקרה, אתה יכול להסביר לי מה קורה?

עליזה לביא: תוכל להסביר לי קצת יותר אדוני?

עליזה לביא: בבקשה.

<מלכיאל דהן: לא.

<מלכיאל דהן: לא יותר ממה שהיועץ המשפטי - - -

עליזה לביא: מי יכול להסביר לי יותר מה קורה בשטח?

<ידעיה לוין: ראשית אני כן אעיר הערה על חוסר ההגינות של הדיון, שתי אמירות וכמו שאומרים, בתור טריגר אני אשתמש בהן.

<ידעיה לוין: המקרים שחנה דיברה עליהם בכנס השני לפני שתיים עשרה שנה או עשר שנים, אני חושב שיש כאן איזה חוסר הגינות - - -

עליזה לביא: הנה יש לך את ההזדמנות לדבר על חוסר ההגינות ויש לך את הזמן וגם לדוגמאות.

עליזה לביא: אבל אדוני, התלונות שמגיעות אלי הן לא מלפני שתיים עשרה שנה.

<ידעיה לוין: אני אפתח באמירה כללית.

<ידעיה לוין: ברור שיש מקרים ואוכל לומר של"בת עמי" בשנה שעברה, תשע"ג הגיעו, ובברור שהיה יותר, טופלו 21 מקרים של הטרדות.

<ידעיה לוין: ברור לי שאם טופלו 21 מקרים אז יש מקרים נוספים שלא הגיעו.

<ידעיה לוין: אגב, חלק מהמקרים הם מקרים שהתרחשו שלא תוך כדי שירות, אולי אפשר לומר שאלו שני פרמטרים מרכזיים של מקרים, מקרים שעולים מהעבר.

<ידעיה לוין: כבר בסמינר ההכנה כשיש סדנאות להתמודדות בנושא של הטרדה עולים דברים - - -

עליזה לביא: אדוני יוכל לציין מה קורה ב"בת עמי" עם בת שמגיעה עם הכרות בנושא?

עליזה לביא: בבקשה.

<ידעיה לוין: כן.

<ידעיה לוין: בסמינר אנחנו עובדים בשני מישורים, המישור האחד הוא מול הבנות, המישור השני מול הרכזות.

<ידעיה לוין: במישור של מול הבנות יש איזו נקודת מוצא שהקהילה, אני כרגע מדבר בעיקר על הבנות הדתיות למרות שהשירות הרבה הרבה יותר רחב, אני אמקד בעיקר על הבנות הדתיות.

<ידעיה לוין: מכיוון שגם הקהילה הדתית היא משפחה וכידוע שככל שהדברים מצומצמים יותר וכמו שדברים קורים בתוך המשפחה הם פחות יוצאים, גם דברים בתוך הקהילה הדתית פחות יוצאים מהסיבות כמו שבת פוחת רוצה להיות מתויגת, הגיל, תפיסה עצמית של הבת או הדרך שלה להתייחס לבעל סמכות.

<ידעיה לוין: זה סוג של רקע שבגללו בת נמנעה לחשוף דברים שעברו עליה בעבר, גם זה חשש שלנו שבשירות הלאומי היא תמנע מלחשוף.

<ידעיה לוין: אין אצלנו עשר שעות בסמינר או בהכנה, יש לנו פחות.

<ידעיה לוין: כל בת עוברת סדר גודל של משהו כמו חמש שעות בסמינר ההכנה, ראשית יחידות שקשורות בהבנה מה זה בכלל הטרדה מינית, אני אציין כאן הערה שחשוב לי לומר, גם בחינוך הדתי עוסקים בעניין הזה הרבה.

<ידעיה לוין: העובדות הסוציאליות שלנו שתעסקות בזה.

<ידעיה לוין: כשהייתה הפנייה של חנה על הכנס על המוגנות, נאמרה שם אמירה שבחינוך הדתי לא מטפלים הרבה, כאן אני לא צריך לגבות את החינוך הדתי, אבל אני כן עושה את זה.

<ידעיה לוין: בנות מהחינוך הדתי אומרות לנו שעוסקים בזה מעל הראש.

<ידעיה לוין: למרות שעוסקים בזה מעל הראש בחינוך הדתי, כנראה בחלק מהמקומות עדיין יש בנות פוחדות לחשוף דברים.

<ידעיה לוין: סוג אחד של דברים שנחשפים הם מהעבר, כבר בסמינר ההכנה נחשפים מקרים כאלה.

<ידעיה לוין: סוג שני הוא כמובן דברים שקורים תוך כדי שירות, גם כאן בת מאוד פוחדת להיות מתויגת, מאוד פוחדת לחשוף דברים.

<ידעיה לוין: עיקר העיסוק בסמינר ההכנה בראשית הוא להבין מה זו הטרדה מינית, שהבת תדע מהם דרכי הפנייה, איך היא יכולה לפנות, העידוד שלנו לפנייה, רוצים לעזור, רוצים לסייע, התמודדויות, זיהוי וכדומה.

<ידעיה לוין: אלה הנושאים בסמינר ההכנה אותם מעבירים נשות המקצוע או עובדות סוציאליות או גופים חיצוניים שאנחנו מזמינים.

<ידעיה לוין: אני אציין במאמר מוסגר "בת עמי" מעסיקה כ-40 עובדות סוציאליות בטיפול בשטח.

<ידעיה לוין: בתחום הזה עוסקות בעיקר ארבע עובדות סוציאליות.

<ידעיה לוין: הסדנה השנייה שבנות עוברות היא אחרי סוכות בתחילת השנה.

<ידעיה לוין: סדנה שמועברת על ידי הרכזות בהנחיית העובדות בסוציאליות מתוך מטרה שהרכזות הן הכתובות המרכזיות שעובדות מול הבנות.

<ידעיה לוין: חשוב לנו שגם הרכזות תעשנה סדנה, בין סוכות לחנוכה.

<ידעיה לוין: כל מתנדבות השירות הלאומי ב"בת עמי" עוברות סדנה נוספת בין סוכות לחנוכה כדי שבדו-שיח הישיר שלהן עם הרכזת הן יבינו שהן יכולות לעלות דברים אם קורים דברים.

<ידעיה לוין: ההכשרה השלישית – הכשרת לרכזות, כדי הרכזות תדענה לזהות, להבין מה החוק, לזהות בת אם שעובר עליה משהו, הקניית כלים ראשונים לזיהוי והערכה וכמובן הפנייה לטיפול - - -

עליזה לביא: בת שמגיעה עם הטרדה מינית - - -

<ידעיה לוין: ראשית יש לנו נוהל מסודר החל מחובת דיווח ודרכי טיפול ומה עושים.

<ידעיה לוין: גם כאן זה מתחלק לשני דברים, בת שנמצאת בשטח לצורך העניין בבית ספר, אני אגיד משפט ראשוני, אין מקרה מטויח.

<ידעיה לוין: מקרה שמגיע אלינו לא מטויח ברמה, כמו שאומרים, אני אפעל להעיף את אותו מנהל או את אותו מטריד וכל אחד אחר, אין מקרה מטויח ולכן הקפיצו אותי כאן כל האמירות האלה.

<ידעיה לוין: אני יכול להגיד שבעקבות פניות שהיו לי ניהלתי בעבר מלחמות עולם בכדי להוציא דמות כזאת או אחרת בעקבות מקרה של הטרדה.

<ידעיה לוין: ברור שבמקום שיש בו הטרדה "בת עמי" לא תשרת יותר, זה לא לדיון אפילו.

<ידעיה לוין: אני אפילו לא מבין מאיפה האמירות האלה באות.

<ידעיה לוין: אם יש מקרה שבו לא נצליח להוציא דמות כל שהיא, ברור שלא תהיינה שם יותר בנות, מי מעלה בדעתו בכלל אחרת?

<ידעיה לוין: – אני לא מבין.

<ידעיה לוין: הנקודה השלישית, יש נוהל מסודר, יש ממונות, מי שמרכזת אותן היא מנהלת המערך הסוציאלי - - -

עליזה לביא: בת בשירות לאומי שקורה לה משהו, הולכת לרכזת?

עליזה לביא: הרכזת - - -

<ידעיה לוין: סליחה, באחוז גבוה מהמקרים היא לא תפנה לרכזת, היא תפנה לעובדת הסוציאלית, שוב, היא לא תרצה להיות מתויגת, לפעמים היא לא רוצה - - -

עליזה לביא: בסדר, היא פנתה לעובדת הסוציאלית של העמותה, מה עושה העובדת הסוציאלית של העמותה?

<ידעיה לוין: פותחת הפנייה ראשונית וטיפול - - -

עליזה לביא: לאן?

<ידעיה לוין: בכל אזור לגוף המרכזי שעוסק בזה.

עליזה לביא: הטיפול הוא לבת או גם לנקות את המרחב הציבורי שהיא שוהה בו?

<ידעיה לוין: דבר ראשון הטיפול הוא לבת.

<ידעיה לוין: כשאת אומרת לנקות את המרחב הציבורי, למה את מתכוונת?

עליזה לביא: כשאתה מקבל תלונה על מנהל מסוים, על מדריך מסוים, האם אתה בודק - - -

<ידעיה לוין: בוודאי, היה לנו מקרה בשבוע האחרון, בת במשרד הביטחון, ברור שדבר ראשון הוא שהבת מטופלת, שנית פנייה לממונה על הטרדות מיניות במשרד הביטחון.

<ידעיה לוין: התחיל הליך של חקירה.

<ידעיה לוין: אנחנו דורשים - - -

עליזה לביא: מי עושה את החקירה?

עליזה לביא: אתה?

עליזה לביא: העמותה?

עליזה לביא: מקום העבודה?

עליזה לביא: אתה פונה לממונה במקום העבודה, נניח בבית הספר או בכל מקום.

עליזה לביא: מה מידת המעקב שלך על הטיפול?

<ידעיה לוין: כמובן, שפונים, המעקב צמוד מאוד.

עליזה לביא: אתה יכול לתת לי דוגמה מתי החלטת לסגור קשר עם גוף מסוים?

<ידעיה לוין: כן.

<ידעיה לוין: היה לי מקרה מאוד בולט לפני הרבה שנים, לפני עשר שנים, מקרה של בת שהוטרדה על ידי שרת בבית הספר.

<ידעיה לוין: המנהל גיבה את השרת, הוצאנו את הבנות ששירתו במקום.

<ידעיה לוין: חשוב לי להגיד שהבנות נפגעו, מבחינתי זה הליך לא לגיטימי שאני מוציא את הבנות.

<ידעיה לוין: הבנות זומנו לשימוע אצל מנכ"ל העירייה של אותה רשות.

<ידעיה לוין: לא נתתי להן להגיע והגעתי במקומן, הגעתי למקום בו היו מצלמות, הקלטה וכדומה.

<ידעיה לוין: דרשתי בכל תוקף להעיף את השרת, פניתי למשרד החינוך, יש לי תכתובות על כך, בבקשה שיעפו את מנהל בית הספר על זה שהוא נתן גיבוי לשרת, בזמנו זה היה במנהל החינוך הדתי.

<ידעיה לוין: מנהל החינוך הדתי ענה לי אז, זה היה הרבה לפני זמנך, מכיוון שאין לו מועצת חמ"ד הוא לא היה יכול להעיף את המנהל.

<ידעיה לוין: עליתי עם העניין לשרת החינוך דאז.

<ידעיה לוין: בסופו של דבר הבנות הסכימו להגיש תלונה נגד השרת.

<ידעיה לוין: הוא הוזז מתפקידו, המנהל הוזז מתפקידו.

<ידעיה לוין: עשינו כאן הליך מאוד ארוך.

<ידעיה לוין: זה מקרה קצה.

<ידעיה לוין: בזמנו לא היה ממונה וגם במשרד החינוך לא היה למי לפנות, והיינו צריכים לנהל את המאבק.

<ידעיה לוין: היום בדרך כלל בכל משרד ממשלתי יש היום ממונה שאנחנו פועלים מולה.

<ידעיה לוין: גם ברשויות המקומיות יש היום ממונות.

<ידעיה לוין: לדעתי אנחנו פועלים בצורה מאוד אינטנסיבית.

<ידעיה לוין: אני חושב שעיקר הבעיה היא בפרמטרים שאותה קבעה המנהלת.

<ידעיה לוין: אנחנו מממונים שלכל 750 בנות יש עובדת סוציאלית אחת.

<ידעיה לוין: זה לא מספיק.

<ידעיה לוין: אי אפשר לנהל את ההיבטים החינוכיים כולל טיפול במקרים של הטרדות מיניות עם עובדת סוציאלית אחת ל- 750 בנות.

<ידעיה לוין: זה בלתי אפשרי.

<ידעיה לוין: זה פרמטר שחייב להשתנות.

עליזה לביא: מבחינת הדיווח שלך לרגולטור, למנהלת, האם כשאתה מקבל תלונה אתה מדווח להם?

<ידעיה לוין: ברוב המקרים - - -

עליזה לביא: במילים אחרות, יש לך למי לדווח עכשיו?

<ידעיה לוין: יש לי למי לדווח.

<ידעיה לוין: במקרים שאני חושב שהם משמעותיים אני מדווח.

עליזה לביא: זה נתון לשיקול דעתך?

<יואב ארבל: יש נוהל - - -

עליזה לביא: ברשותך, אוכל לקבל את הנוהל הזה?

<יואב ארבל: בהחלט.

עליזה לביא: אני מבקשת לקבל את הנוהל.

<ידעיה לוין: אוכל להעביר גם את הנוהל שקיים אצלנו, הוא נוהל מאוד ממוקד, מאוד מסודר גם של עבודה מול משרדי ממשלה, גם בעבודה פנים ארגונית.

עליזה לביא: אני מבינה שלכל עמותה יש את הנוהל שלה.

עליזה לביא: כן?

<ידעיה לוין: אני מעריך שכן.

עליזה לביא: להבנתי בעצם יש כאן עבודה מיותרת.

<יואב ארבל: יש לנו את ההתלבטות בתור רגולטור, האם נכון שיהיה נוהל אחיד לכולם, או נכון שעמותות תוכלנה לנסח נוהל, שאנחנו נוכל לוודא שיש להם את הנוהל שלהם והוא כמו שצריך, כשכל עמותה תתנהל בנוהל שלה.

<יואב ארבל: אנחנו יושבים גם בימים אלה ועדיין מתלבטים האם נכון לעשות כאן נוהל אחיד לכל העמותות.

<ידעיה לוין: הערה אחרונה.

<ידעיה לוין: אני חושב שזה אחד הדברים שמעסיקים אותנו, בראש דאגתנו, מעסיק אותנו ביום-יום, וזה מאבק מאוד גדול, בסופו של דבר במקום שבו הבת לא תהייה בטוחה היא לא תהייה.

<ידעיה לוין: ההתייחסות לכל בת ברמה שהיא כאילו הבת שלי.

<ידעיה לוין: או הבת שלנו ממש עם כל המשתמע מזה.

<ידעיה לוין: אני חושב שאנחנו משתדלים לקחת אחריות ולא תמיד זה פשוט, אבל משתדלים לקחת אחריות גדולה.

עליזה לביא: תודה רבה אדוני.

עליזה לביא: יהודית שילת פורום תקנה בבקשה.

<יהודית שילת: תודה.

<יהודית שילת: אני מבקשת להעיר הערות שקשורות לראשי העמותות ולא למה שקורה במציאות בפועל.

<יהודית שילת: אני יודעת שכל מה שמתואר כאן הוא אומנם קורה בשטח ושהעמותות משקיעות הרבה משאבים כלכליים ומקצועיים כדי להבטיח את העבודה של הבנות בשטח.

<יהודית שילת: אבל דווקא כמי שמנהלת את פורום תקנה שמתעסק בעיקר ובמיוחד במצבים של דילמות מוסריות שהמענה החוקי עליהן לא ברור, שהחוק הפלילי ואפילו נציבות שירות המדינה שמתעסקת ביחסי עובד מעביד איננה יכולה לתת להן פתרון.

<יהודית שילת: יש לי הרגשה שגם ראשי העמותות באיזה אופן, אף על פי שהם עוסקים בפרויקט שהוא התנדבותי, דהיינו שבהחלט ניתן להחיל עליו נורמות מוסריות שאינן צריכות להיות קשורות דווקא לחוק הפלילי, כי הם מתעסקים בדברים, החוק אינו מחייב שירות לאומי על פי חוק.

<יהודית שילת: לכן הנורמות שיכולות להתפתח בתוך המערכת הזאת הן אחרות ויש אחריות גדולה מאוד על ראשי העמותות לפתח נורמות מוסריות, ועל עמותות דתיות על אחת כמה וכמה.

<יהודית שילת: ממילא ולכאורה אנחנו מדברים על נורמות שרבות מהן הן נורמות מוסריות ולא מוגדרות בחוק הפלילי.

<יהודית שילת: עדיין יש לנו הרגשה בפורום תקנה, בו חברים, תומכים ומחזיקים את פעילותו של הפורום העמותות עצמן, עדיין יש לנו הרגשה שהעמותות צריכות להגיע לאיזו הכרעה שהיא הכרעה מוסרית כמו, האם לשלוח בנות למקום מסוים שהוא מאוד משמעותי, הבנות מאוד רוצות אותו, הבנות מאוד אוהבות להיות בו.

<יהודית שילת: לעמותת השירות הלאומי זה טוב שיש מקום כל כך טוב שהיא יכולה לשלוח אליו כל כך הרבה בנות.

<יהודית שילת: העמותה לא תמיד מקבלת הכרעות אמיצות שאומרות לארגון הזה שעוסק בחסדים כאלה וכאלה אנחנו לא נשלח יותר בנות כי בראש העמותה הזאת, הוא לא שייך לעמותות ההתנדבות אלא לעמותות אחרות שבנות שירות לאומי הולכות אליהן, הרבה פעמים יש סוג של אינטרסים, אני באמת אומרת את זה בעדינות מתוך הערצה למפעל ההתנדבות ולעבודת הקודש שראשי העמותות עושים.

<יהודית שילת: אני אומרת שיש לנו תחושה שהכרעות המוסריות שמתקבלות בקשר לשאלה עם איזה ארגונים ועמותות שפועלות בשטח השירות הלאומי משתף פעולה ועם איזה לא, הרבה פעמים אין אומץ לקבל החלטה שיכולה להיות גם תלוית אינטרסים, כי זה טוב, יש לנו תקנים, יש לנו מקומות שאפשר לשלוח אליהם את הבנות.

<יהודית שילת: אבל ראשי העמותות במקום הזה, יכולים להוות מקור סכנה לבנות גם אם אין לנו הוכחה שפגעו באופן ספציפי בבת שירות לאומי.

<יהודית שילת: אני מוכרחה לומר שבסופו של דבר מתברר שהם פגעו באופן ספציפי גם בבנות שירות לאומי.

<יהודית שילת: מנקודת המבט שלי כמנהלת פורום תקנה שבאמת עוסק בסוגיות שהחוק לא סוגר אותן.

<יהודית שילת: אני חושבת שראשי העמותות של השירות הלאומי חייבים להחליט שגם הארגונים אליהם הם שולחים בנות כי הארגונים האלה מקבלים תקנים, צריכים להיבחן לא רק לפי הבחינה אם בנות שירות לאומי נפגעות.

<יהודית שילת: צריכים לשים גבול לגבול.

עליזה לביא: מה זאת אומרת?

עליזה לביא: תחדדי בבקשה.

<יהודית שילת: אני אתן דוגמה.

<יהודית שילת: אחד מארגוני השירות הלאומי שולח בנות שירות לעמותת חסד נפלאה שיש לה 100 תקנים מהגורמים הרלוונטיים.

<יהודית שילת: בעמותת החסד המופלאה הזאת עומד אדם שלפורום תקנה הגיעו עליו טענות בנושא של הטרדה וניצול מיני.

<יהודית שילת: אנחנו פונים לעמותה ואומרים לה 'תשמעו, אתם שולחים בנות למקום ההוא, יכול להיות שהמקום הזה לא טוב לבנות כי בראש עומד איש X, Y, Z שברור שאנחנו יודעים שיש לעליו תלונות כאלה'.

<יהודית שילת: אם זה לא נוגע ישירות לבנות שירות לאומי, ארגוני השירות הלאומי יכולים להגיד 'תשמעי, בנות שירות לא נפגעו אנחנו לא נכנסים לזה' וזה קרה לנו.

<יהודית שילת: אני רוצה לעלות את הרף - - -

עליזה לביא: את אומרת שהזהרת עמותה - - -

<יהודית שילת: לא הזהרתי עמותה.

<יהודית שילת: העברתי מידע לארגון של שירות לאומי - - -

עליזה לביא: והארגון התעלם מהמידע ושלחת - - -

<יהודית שילת: הוא לא התעלם, הוא קיבל את המידע, הוא עשה את הברור שלו, אבל בנות עדיין ממשיכות להגיע לשם ואנחנו יודעים שהאדם בראש הארגון הזה הוא עדיין אדם שיכול להיות מסוכן לבנות.

<יהודית שילת: אין הוכחות לכך בקשר לבנות שירות לאומי כרגע, אבל יש הוכחות לכך בקשר לנשים אחרות.

<יהודית שילת: כאשר האיש הזה חולש ושולט על משהו כמו 50, 60 או 100 בנות שירות, אני לא יודעת כמה בנות יש שם בתקנים, אז ברור שהן נכנסות לסוג של סכנה.

<יהודית שילת: לדעתי עמותות של השירות הלאומי צריכות להיות פי כמה זהירות בלהרחיק את עצמן ולשמור את עצמן מכל משמר כדי לא להכניס בנות למסגרות - - - -

עליזה לביא: גברתי, האם הדיווח נמסר גם למנהלת?

<יהודית שילת: לא.

עליזה לביא: למה את נבוכה?

<יהודית שילת: אני פשוט מנסה להיזכר, זה לא היה מאתמול.

עליזה לביא: למה פורום תקנה לא מדווח למנהלת?

עליזה לביא: הרי זה תפקידו של הרגולטור לדעת איפה כדאי מאוד לקחת תקנים חזרה.

<יהודית שילת: אני מקבלת את ההערה ברצינות, יכול להיות שלא חשבנו שזאת אופציה נוספת לתמיכה בפעילות שלנו, פשוט לא חשבתי על זה.

<יהודית שילת: כרגע אני צריכה לבדוק בנהלים שלנו איפה נמצאת המנהלת.

<יהודית שילת: יש לנו קשר עם נציבות שירות המדינה כמובן ועם לשכת היועץ המשפטי לממשלה כמובן.

<יהודית שילת: לגבי המנהלת הייתה לנו תחושה, משום מה, שזה מספיק שאנחנו עובדים מול ראשי הארגונים של השירות הלאומי שנמצאים אצלנו והם בעד הפעילות הזאת.

<יהודית שילת: שוב אני אומרת, לא מדובר בהכרעה משפטית פלילית חוקית, ולכן ראשי העמותות להתנדבות, יש להניח, חושבים פעמיים לפני שהם עושים איזו צעד שהם יכולים להיתבע בגינו.

עליזה לביא: גברתי ערה לביקורת הציבורית, בכלל פורום תקנה?

עליזה לביא: מאחר ואת בעצמך אומרת שזה לא פורום משפטי כזה או אחר והכול פה על תחושות והבנות, רגישות או מידע, אבל גברתי - - -

<יהודית שילת: גברתי תתקני, מדובר על עובדות ועדויות - - -

עליזה לביא: גברתי, האם יוצא מסמך מזהיר או האם את מרימה טלפון ואומרת.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת האם יוצא מסמך של פורום תקנה המזהיר את עמותה, או האם את מרימה טלפון ומודיע 'נודע לנו כך וכך'?

<יהודית שילת: יוצא מסמך.

עליזה לביא: יוצא מסמך מסודר.

<יהודית שילת: בוודאי.

<יהודית שילת: מול העמותה אנחנו עובדים באופן מסודר ושיטתי.

<יהודית שילת: <קריאה:> לא קיבלנו מסמך.

<יהודית שילת: מול העמותות של השירות הלאומי.

<יהודית שילת: העמותות ששולחות את בנות השירות הלאומי.

עליזה לביא: מישהו כאן בחדר קיבל מכתב מפורום תקנה?

עליזה לביא: <קריאה:> לא.

עליזה לביא: <קריאה:> דו-שיח כן.

עליזה לביא: איך זה יכול להיות?

עליזה לביא: המכתבים עד היום לא הגיעו?

<יהודית שילת: הם הגיעו, והם גם נפגשו עם האנשים הרלוונטיים בפורום, הם גם יודעים על מה מדובר - - -

עליזה לביא: גברתי, איפה המכתבים?

<יהודית שילת: אני צריכה לחזור לפרוטוקולים שלנו ולישיבות שלנו - - -

עליזה לביא: את אומרת כאן שיש לך מידע על גוף עם 100 מתנדבות שהזהרתם והמשיכו לשלוח.

עליזה לביא: איך המידע הועבר?

עליזה לביא: אני מבקשת לדעת.

<יהודית שילת: המידע הועבר באופן חד-משמעי, אין אפשרות להכחיש.

עליזה לביא: והמכתב הכתוב?

<יהודית שילת: אני צריכה לבדוק אם זה נעשה במכתב או בישיבה שיש עליה פרוטוקול.

<יהודית שילת: ישיבה יחד עם ראשי הארגון שיש עליה פרוטוקול.

עליזה לביא: טוב.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: יפה גיסר בבקשה.

<יפה גיסר: אני אבקש לומר שני משפטים, אולי שלושה.

<יפה גיסר: הדיון הזה מאוד מאוד חשוב בעיניי.

<יפה גיסר: אחד הדברים המרכזיים שאני אבקש לומר כאן לך כיוזמת הדיון.

<יפה גיסר: בראשי הארגונים של השירות הלאומי יושבים אנשים אחראים מאוד, כך לפחות אני תופסת את חבריי לתחום וגם במשרדי הממשלה האחראים.

<יפה גיסר: אני חושבת שהתחום הזה הוא תחום מאוד מאוד פגיע והוא דורש סוג אכיפה שלדעתי, בכאב גדול אני אומרת את זה, במאת האחוזים היא לא תתכן והיא לא מצויה בשום תחום אחר בחיים.

<יפה גיסר: אין ספק שהפגיעות של הבנות שיוצאות בגיל 18 מהחממות לחיים הציבוריים ולמרחב הציבורי היא גדולה מאוד.

<יפה גיסר: אני מבקשת שהאנשים שיושבים כאן בחדר, כולם יודעים את זה, אבל אני רוצה שאתן המחוקקות תדענה את זה, יש כאן תחום מאוד פרוץ בעניין הזה והיכולת לאכוף ולנהל היא יכולת כמעט בלתי אפשרית גם כשיש אנשים שלא ישנים בגלל זה בלילה.

<יפה גיסר: כמו שאמר ידעיה, מבחינתנו כל בת וכל אירוע זה כאילו היא הבת האישית שלי, כך אני מתייחסת לזה וכך אנחנו מתייחסים לזה.

<יפה גיסר: לומר לך, ותגיד לך רות שאיתה דיברתי, שאנחנו יכולים להקיף את הכול ולדעת את הכול במפורש לא.

<יפה גיסר: זה לא קיים לא בצבא ולא באוניברסיטה, לא במקומות עבודה וגם לא בכנסת.

<יפה גיסר: במובן הזה אני באמת שמחה על הדיון כולל השאלות הנוקבות שאת שואלת.

<יפה גיסר: אני חושבת שצריך לייצר את הכלים המקסימאליים כדי למנוע או כדי להגיע למצב אופטימאלי בתחום הזה, למנוע כמה שאפשר פגיעות מכל הסוגים על הרצף.

<יפה גיסר: אבקש לחדד ולומר שכל מקרה הוא מקרה מאוד חמור.

<יפה גיסר: מקרים ברמות של אונס שהוזכרו בהקשרים עיתונאיים נדירים מאוד.

<יפה גיסר: לצערנו הם טרגדיות, טרגדיות איומות והם מטופלים באופן הכי מקצועי כשזה נודע לנו.

<יפה גיסר: אנחנו, אני מבקשת ממך ובזה אני חותמת, שכל מידע שמגיע אליך ואת רוצה שיטופל, אני מבקשת באופן אישי כיושבת ראש "בת עמי", אני לא יכולה לקחת אחריות על ארגונים אחרים, לקבל מידע ישיר ממך.

<יפה גיסר: אני מתחייבת בזאת שזה יטופל בכל כובד האחריות והמקצועיות שיש לנו.

עליזה לביא: אני רואה בזה הנחה מאוד גדולה.

עליזה לביא: אני חושבת שצריך לקדם נהלים ברורים והרגולטור לא עושה את תפקידו.

<ידעיה לוין: אגב, אני לא חושב שצריך להיות דיווח לרגולטור על מקרים של הטרדה.

<ידעיה לוין: זה יפחית את מספר הפונות.

<ידעיה לוין: אלו מקרים של דני נפשות.

עליזה לביא: דוד פלבר מנהל אגף בנות שירות לאומי במשרד החינוך.

עליזה לביא: בבקשה אדוני.

<דוד פלבר: רוב הדברים נאמרו, אחסוך זמן ואומר שלנו ברור שהשירות הלאומי הוא מעבר להטרדות המיניות.

<דוד פלבר: כפי שפתחת חבל שזה הנושא הראשון שעולה.

<דוד פלבר: העמותות עושות עבודה נפלאה, הבנות עושות עבודה נפלאה.

<דוד פלבר: לגבי כל בת שחווה הטרדה מינית אנחנו רואים בזה מאה אחוז טראומה בשבילה ומנסים לטפל בה הכי טוב שאפשר.

<דוד פלבר: אנחנו משקיעים בזה שעות בסמינר.

<דוד פלבר: להערכתי משרד החינוך מפעיל סמינרים כאלה וגם בפעילות החורף ואפילו בימי ההכרות והחשיפה לשירות הלאומי עם השמיניסטיות.

<דוד פלבר: השנה היו כאלה.

<דוד פלבר: השנה לבנות השירות לאומי היו סדנאות שעסקו בנושא הזה.

<דוד פלבר: זה חלק מסמינר ההכשרה בקיץ ובחלק מהעמותות הנושא מופיע גם בסמינר החורף, זה מופיע בעבודה של הרכזות אל מול הבנות במהלך השוטף, זה לא חייב להיות על ידי איש מקצוע, אבל כן לרכזת שפוגשת את הבנות שלה על בסיס שבועי ורואה את הדברים שיכולים לעלות ולהיחשף.

<דוד פלבר: ברור שלא ניתן לפתור את כל הבעיות, ברור שיש יותר מקרים ממה שמדווח, אבל ככל שאני מתרשם מהדיווחים שאני מקבל מהעמותות, כל מקרה שכן מדווח מקבל טיפול.

<דוד פלבר: יושבת כאן רק אחת מהאגודה להתנדבות, נעה ברג, העובדת הסוציאלית הראשית, בכל עמותה יש פונקציה כזאת.

<דוד פלבר: יש עובדות סוציאליות שהן הכתובת הראשית - - -

עליזה לביא: אחת ל- 750.

<דוד פלבר: משרד החינוך למשל מממן אחת ל- 500 - - -

עליזה לביא: אז איך זה אחת ל- 750?

<דוד פלבר: סליחה, בתוך המכרז כשאנחנו מבקשים מהם להציג כמה עובדים סוציאליים יש להם, הדרישה שלנו במכרז שתהייה - - - <קריאה:> אנחנו מתוקצבים, אחת ל- 750.

<דוד פלבר: זה קורה על חשבונם.

<דוד פלבר: אנחנו חושבים שאחת ל- 750 זה לא מספיק.

<דוד פלבר: אנחנו מסכימים עם האמירה שלהם שעובדת סוציאלית שלא יכולה להיות אחראית על 750, לכן כשהם מציגים לנו את נתוני העובדים הסוציאליים שלהם במכרז הם עושים את זה אחת ל- 500 והם נאצלים לספוג כמו שהם סופגים עוד הרבה דברים שהתעריף לא מכסה.

עליזה לביא: אני מבקשת לפנות לשר החינוך בעניין הזה.

עליזה לביא: אני רוצה יותר תקציב של המנהלת לנושא הזה.

עליזה לביא: אי אפשר להשאיר את זה לעמותות.

עליזה לביא: האם הדברים ברורים או לא ברורים?

עליזה לביא: העמותות לא יכולות, לא צריכות והנושא הזה צריך להיות מטופל.

עליזה לביא: כשאני משווה מה קורה בצבא ביחס לומה שקורה בשירות הלאומי, הפערים הולכים וגדלים ואנחנו לא יכולים להמשיך להפקיר את הבנות.

עליזה לביא: יש כאן הפקרות בנושא הזה חד-משמעית.

עליזה לביא: הפינג פונג הזה ביניכם ולא ברור לי.

עליזה לביא: אם צריך אנחנו נביא יותר כסף, אבל אי אפשר להשאיר את זה לעמותות.

עליזה לביא: אי אפשר ואסור.

<דוד פלבר: אם תשיגו יותר כסף - - -

עליזה לביא: מה זה אם תשיגו.

עליזה לביא: אי אפשר לקרוא לבנות לבוא לשירות לאומי כשאין לנו מעטפת הגנה ושהמרחב הציבורי פרוץ.

עליזה לביא: בנות לא יודעות למי לפנות והן מגיעות לכנסת, הן לא צריכות להגיע לכנסת וכשיש הפלות בשירות הלאומי ולבנות אין כסף אני צריכה לגייס אותו משרת הבריאות, זה לא צריך להיות כך.

עליזה לביא: זה לא צריך להיות כך.

<דוד פלבר: אף אחד לא - - -

עליזה לביא: אז אל תגיד לי שזו הבעיה של העמותות.

עליזה לביא: הכשל כאן הוא כשל בירוקראטי מתמשך.

עליזה לביא: צריך לתת על זה את הדעת ולא יתכן שיש כאן דריכה על המקום.

עליזה לביא: לקח שנים בשירות הלאומי שיש מוששג שנקרא הטרדה מינית ושמותר לדבר על הטרדה מינית.

עליזה לביא: אנחנו בפיגור בטיפול ובהגנה על הבנות בשירות הלאומי.

עליזה לביא: האם הדברים לא ברורים?

עליזה לביא: לא ברורים?

<דוד פלבר: ברורים מאוד.

<דוד פלבר: לדעתי העמותות עושות מה שהן יכולות - - -

עליזה לביא: תודה אדוני, הבנתי.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: רות פולד ממרכז סיוע דתי.

<רות פולד: נעים מאוד.

<רות פולד: אני ארצה לציין כמה נקודות חשובות.

<רות פולד: ראשית אנחנו מלווים נשים דתיות וחרדיות שעוברות הטרדות ותקיפה מינית בכל הארץ.

<רות פולד: לדעתי לא מספיק.

<רות פולד: יש לנו המון פניות של בנות שירות הלאומי שנפגעות במהלך השירות.

<רות פולד: אין לנו מספיק שיתוף פעולה עם הגופים שמספקים את השירות הלאומי.

עליזה לביא: תרחיבי בבקשה את העניין שאין מספיק שיתוף פעולה, למשל?

<רות פולד: אסביר בדיוק.

<רות פולד: אני יודעת שהם מכשירים עובדות סוציאליות שנותנות הכשרה בעניין הטרדה מינית.

<רות פולד: בעיניי זו עבודה טובה, אבל זה לא מספיק מהסיבה הפשוטה, מי שעברה תקיפה מינית בהרבה מהמקרים לא תרצה להיחשף בפני המסגרת שלה.

<רות פולד: לא סתם היא פונה אלינו בצורה אנונימית, זה חלק מהפגיעה, הן רוצות להישאר אנונימית.

<רות פולד: הייתי מצפה שיפנו אלינו ויעזרו בנו יותר.

<רות פולד: זה מה שאנחנו עושים ביום-יום.

<רות פולד: אנחנו מלווים את מי שעברה תקיפה מינית בין בטיפול ובין בהליך פלילי.

<רות פולד: שנית, לדעתי ההכשרה חייבת להיות גם איתנו.

<רות פולד: אני לא אומרת שהעובדות הסוציאליות של העמותות לא יכולות לעשות את זה.

<רות פולד: חייבים שתהייה שם כותבת שהיא אנונימית ואחר כך הם יכולים לפנות אלינו ולא למסגרת שלהם.

<רות פולד: אנחנו נתקלים בהרבה פניות שמגיעות אלינו של בנות שלא רוצות להיחשף במסגרת.

<רות פולד: אני חושבת שאנחנו חייבים להיות שם.

<רות פולד: דבר נוסף, לדעתי זה לא מספיק בהכשרה לפני השירות הלאומי, זה על יבש, זה בתיאוריה.

<רות פולד: חייבים להביא אותנו באמצע השירות הלאומי כשהבנות נמצאות כבר בתוך הקונטקסט ויודעות ממי הן חוששות, שיראו את הפנים שלנו.

<רות פולד: שוב, אין סדנה בה אנחנו לא מגיעים לשירות הלאומי, לבתי הספר ולסמינרים שלא מגיעה אלינו בחורה עם סיפור ופותחת בסיפור.

<רות פולד: אין סדנה שאנחנו נמצאים ולא נפתח סיפור.

<רות פולד: חבל שלא יראו את הפנים שלנו ושתדענה שאפשר להיעזר.

עליזה לביא: יש עמותה שיש בה איזה מפגש תוך כדי השנה?

עליזה לביא: <קריאה:> אצל כולן.

עליזה לביא: מפנים אותם.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: ארנה קטלר מנכ"ל "שלומית" בבקשה.

<ארנה קוטלר: אני לא ארצה לחזור על הדברים שכבר נאמרו.

<ארנה קוטלר: אני מסכימה עם הרבה מהמילים שנאמרו.

<ארנה קוטלר: אני רוצה להאיר זרקור על משהו שאולי לא קשור, אבל מאוד מאוד קשור.

<ארנה קוטלר: אני מזכירה שאנחנו מטפלים גם בבנות מהמגזר של בני המיעוטים.

<ארנה קוטלר: שם אנו חווים הטרדות מיניות לצד אלימות מאוד מאוד קשה.

<ארנה קוטלר: אני בתפקיד רק ארבעה חודשים, יש לי כבר חמישה מקרים כאלה כולל מקרים שהגיעו לבית חולים במצב של טיפול נמרץ.

<ארנה קוטלר: אני מאוד מבקשת שתוסיפו לדיון הזה גם את הנושא הזה כי לדעתי יש כאן עניין של מוגנות במובן הכי עמוק והכי רחב של העניין.

<ארנה קוטלר: למען גילוי נאות, אני בוגרת 25 שנות שירות בצה"ל.

<ארנה קוטלר: אני יודעת מה הצבא נותן לבנות.

<ארנה קוטלר: אני חושבת שאין שום ספק שצריך לתת את זה גם בשירות הלאומי.

<ארנה קוטלר: לדעתי אנחנו, הגופים מומחים בשירות הלאומי יודעים לתת את זה.

<ארנה קוטלר: לדעתי חלק מהמצוקות הכלכליות והתקציביות לא מאפשרות לתת את זה.

<ארנה קוטלר: ברשותכם אני רוצה להאיר עוד זרקור על עניין הכשרה נותנים לרכזות שלנו שמתמודדות עם העניין.

<ארנה קוטלר: חצי דקה ברשות

<ארנה קוטלר: כם כדי לשבר את האוזן, בצבא ההגנה לישראל לכל היועצים הארגוניים, הקב"ן, הפסיכולוגים וכן הלאה, פעם בשבועיים יש שעה וחצי של הדרכה אישית, באות נשות המקצוע ומקבלות חיזוקים בהדרכה אישית איך מתמודדים עם הסוגיות האלה.

<ארנה קוטלר: בשירות הלאומי, לצערי, אין את הכסף הזה.

<ארנה קוטלר: אם אנחנו רוצים אותו אנחנו צריכים לקחת אותו מתוך דברים אחרים.

<ארנה קוטלר: לדעתי צריך להדליק את הזרקור גם על הדברים האלה.

<ארנה קוטלר: איזו הכשרה תוך כדי השירות אנחנו נתונים לרכזות כדי שהן ילוו את הבנות בצורה יוצאת מהכלל.

<ארנה קוטלר: הן מסוגלות, הן יודעות, צריך רק לחזק אותן.

<ארנה קוטלר: תודה.

עליזה לביא: אני אבקש הבהרה.

עליזה לביא: יש כאן משהו שאני לא מצליחה להבין.

עליזה לביא: דוד פלבר, אתה מנהל אגף בנות שירות לאומי במשרד החינוך.

עליזה לביא: המנהלת היא בכלל תחת המשרד למדע וטכנולוגיה?

<יואב ארבל: האחריות תחת משרד לאזרחים וותיקים, היא עברה לפני חודשיים.

עליזה לביא: אתמול בררנו ואמרו לנו - - -

<דוד פלבר: הם עדיין יושבים במשרד, אבל האחריות היא של השר לאזרחים ותיקים.

<דוד פלבר: השר הממונה.

עליזה לביא: אני צריכה סדר.

עליזה לביא: דוד תעשה לי בבקשה סדר.

<דוד פלבר: יש רגולטור ויש גופים מפעילים.

<דוד פלבר: גוף מפעיל יכול להיות משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות.

עליזה לביא: מה זה גוף מפעיל?

עליזה לביא: מהן העמותות?

<דוד פלבר: העמותות הן זכייניות שיש להן רישיון.

<דוד פלבר: המדינה נתנה זיכיון לשבע עמותות לפעיל שירות לאומי, הן נקראות גוף מוכר, הן אלה שעושות את איתור הבנות, את ההשמה שלהן, את הליווי שלהן, את העובדות סוציאליות, את הדיור, את דמי כיס.

<דוד פלבר: הן אחראיות לכל המעטפת שעוטפת.

<דוד פלבר: מעליהן יש רגולטור - - -

עליזה לביא: על זה לא דבר דיברנו, על המרוץ המטורף של הסיירות ומה קורה לבנות עם כל הסיפור שקורה לבנות, על זה לא דיברנו.

<דוד פלבר: זה שאמרתי, בעניין השירות הלאומי יש הרבה דברים שניתן לעשות דיון.

<דוד פלבר: אפשר לשמוע גם דברים יפים ולא רק - - -

עליזה לביא: על הסיירות, אני כל היום מקבלת טלפונים.

<דוד פלבר: גם בעניין הזה אנחנו פועלים.

עליזה לביא: לצערי למי שיש לה קשרים כן ולמי שאין לה קשרים אז לא.

<דוד פלבר: אני חושב שזה לא נכון, אבל כפי שאמרת זה לא הדיון כרגע.

<דוד פלבר: הרגולטור נותן את הרישיונות, את הזיכיון להפעיל ואחר כך יש גופים שדרכם מתבצע השירות הלאומי.

<דוד פלבר: זה נקרא גוף מפעיל, זה יכול להיות משרד החינוך, משרד הרווחה או עמותה קטנה.

עליזה לביא: בעצם אתה אומר שיש לנו את המנהלת שמקומה זז וכעת היא הולכת להיות תחת השר אורי אורבך ואחרי זה יש את משרד החינוך שהוא המפעיל?

<דוד פלבר: משרד החינוך הוא המפעיל הגדול, אבל לצידו יש הרבה גופים מפעילים שהגדול מביניהם הוא משרד החינוך.

עליזה לביא: הבנתי.

עליזה לביא: מתחת לזה יש את העמותות?

<יואב ארבל: לא מתחת.

<יואב ארבל: העמותות קיבלו זיכיון מהשר.

<יואב ארבל: יש שבע עמותות שרק דרכן ניתן להפנות לשירות לאומי.

<יואב ארבל: השר האחראי על זה כעת הוא השר לאזרחים ותיקים.

<יואב ארבל: השר יכול לתת אישור לגוף לשמש כגוף מוכר.

<יואב ארבל: כל מי שרוצה לקבל מתנדב שיתנדב במסגרתו יכול לקבל אותו רק מהגופים המוכרים.

<יואב ארבל: יש את המנהלת, יש את הגופים המוכרים ויש 5,000 גופים מפעילים אליהם מגיעות הבנות בבוקר ומשרתות.

<יואב ארבל: הגוף המפעיל הגדול ביותר הוא משרד החינוך.

<יואב ארבל: דוד פרבר אחראי על 3,400 שנמצאות במשרד החינוך.

עליזה לביא: שנמצאות בעמותות השונות.

<יואב ארבל: באמצעות העמותות האלה.

עליזה לביא: מורכב.

עליזה לביא: מאוד מאתגר.

עליזה לביא: אני לא מבינה למה המבנה הזה כל כך מסובך.

<יואב ארבל: אם הועדה רוצה להיכנס לכל השירות הלאומי, נשמח לבוא לתת סקירה כללית על כל המערכת.

עליזה לביא: אני לא נגד, בתוך עמי אני חיה ויפה זיסר יודעת את זה.

עליזה לביא: הבת שלי הייתה צריכה אישור ללימודים לקח חצי שנה עד שהיא קיבלה אישור שהיא עשתה שנתיים שירות לאומי, אם לא הייתי מרימה טלפון ליפה, הבת שלי לא הייתה מקבלת את האישור הזה.

עליזה לביא: הבת שלי לומדת היום רפואה.

עליזה לביא: אני יודעת מהחברות שלה עד כמה הבירוקרטיה מרוכבת.

עליזה לביא: היא אמרה לי 'אימא נמאס לי כבר, עשיתי שנתיים שירות לאומי ולמה אני לא יכולה לקבל את האישור בזמן'.

עליזה לביא: אני אומרת לך שאם לא הייתי מרימה טלפון ליפה אז האישור הזה לא היה מגיע בזמן והיא הייתה מפספסת את הלימודים.

עליזה לביא: אני יודעת איפה אני חיה.

עליזה לביא: הבירוקרטיה המסובכת הזאת מקרינה על הבנות, על הזכויות שלהן, על המעטפת, על הכול וצריך לתקן את זה.

עליזה לביא: אני לא באה בביקורת.

עליזה לביא: היום אני בכובע של יושבת ראש הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: אני רוצה תיקון עולם, אני רוצה הגנה על הבנות שלנו, זה לא יכול להיות שהבת שלי שהייתה בשירות צבאי, לטעמי האישי, היא עבדה פחות קשה מהבת השנייה שהייתה בשירות הלאומי באחוזת שרה ושנתיים נתנה את נשמתה.

עליזה לביא: עד היום יש לה צלקות.

עליזה לביא: היא הייתה מוגנת פחות, היא קיבלה עזרה פחות.

עליזה לביא: נכון שהיא הייתה במקום מדהים שנתן לה את המעטפת, אבל לא בכל מקום יש את המעטפת שנותנת את זה.

עליזה לביא: או שנשים את הדברים על השולחן ונבין שכולנו בסירה אחת ושאנחנו רוצים לפנות למען הבנות והבנים, או שתתחילו להתנגח איתי על כל מיני דברים.

עליזה לביא: היא לא הייתה צריכה לחכות חצי שנה לאישור הזה.

עליזה לביא: לא ניקח את ההטרדה המינית, את האישור הבירוקראטי כדי שהיא תוכל להירשם לאוניברסיטה.

עליזה לביא: זה נובע גם מהמורכבות שעכשיו ניסתי להבין מה זה השירות הלאומי ואיך הוא עובד.

עליזה לביא: תסכימו איתי שיש לנו בעיה בשטח.

עליזה לביא: אני מקבלת כל הישיבה פתקים ו-SMS על כל מיני מידעים.

עליזה לביא: אני לא רוצה את זה, אני רוצה שנעבוד ביחד.

עליזה לביא: אין בררה.

עליזה לביא: אני אפנה לשר אורי אורבך ונעשה ישיבה.

עליזה לביא: לפרוטוקול, אני מבקשת פגישה במהלך מושב הקיץ עם השר אורי אורבך שהמנהלת עוברת אליו.

עליזה לביא: השר אורי אורבך מכיר את הנושא, הנושא קרוב אליו ואין כמוהו לנסות לקדם את הנושא הזה.

עליזה לביא: בנוסף צריך להגדיל את התקציב ואין ספק שהנושא של ההטרדות המיניות צריך לעבור בצורה מוסדרת לגוף אחד והוא המנהלת.

עליזה לביא: צריך לראות איך בונים את זה אצלכם.

עליזה לביא: לבנות בצורה מסודרת, משכילה, אני לא באה באופן לאומתי, אני רוצה לבוא לתקן עולם.

עליזה לביא: תסכימו איתי, כולם, שכל מה ששמענו כרגע לא מספיק טוב.

עליזה לביא: לא מספיק טוב.

<דוד פלבר: מעבר לכל מה שנאמר כאן, דווקא מהפריזמה של מעמד האישה, אני חושב ששווה שתכירו פרויקטים של העצמה אדירה שהבנות עוברות.

<דוד פלבר: יש נערות במצוקה שמתחילות מאשפתות, מסמים וזנות ומסיימות בתור חונכות ובתפקידים נפלאים.

<דוד פלבר: גם בת נורמטיבית, מקבלת המון העצמה.

<דוד פלבר: לדעתי דווקא בפריזמה של מעמד האישה כדאי להכיר את זה ולא רק את התקלות שקיימות גם באישורים וגם בסיירות, הכול נכון, מוכר ומטופל, אבל יש גם המון דברים יפים ששווה שיעלו כאן בוועדה.

עליזה לביא: בסדר גמור.

עליזה לביא: תודה

<רחל הרניק: רחל הרניק מעיריית ירושלים כבר שני עשורים.

<רחל הרניק: בעברי במקביל הייתי כשש שנים יועצת ראש העיר ירושלים לקידום מעמד האישה.

<רחל הרניק: אני מזדהה עם כל מה שנאמר.

<רחל הרניק: אבקש להאיר זווית נוספת.

<רחל הרניק: את נושא מפעילי בנות השירות הלאומי שמקבלים את התקנים מהגופים הממשלתיים.

<רחל הרניק: אני חושבת שגם בתקנון וגם בחוזה יש לחייב את המפעילים שיעברו גם הם השתלמות בנושא של הטרדה מינית, הרעיון לחדד כל היום ולפמפם - - -

עליזה לביא: גברתי, מה זאת אומרת המפעילים?

עליזה לביא: תסבירי בבקשה.

<רחל הרניק: למשל משרד החינוך נותן 500 תקנים למנהלי בתי ספר, לחייב אותם לבוא להשתלמות כזאת.

<רחל הרניק: יש לנו את הבנות, את הרכזות ואת המפעילים הישירים בשטח.

<רחל הרניק: שכל גוף שמקבל תקן, וזה כסף ממלכתי, שגם הוא ישתתף בסדנאות כאלה.

<רחל הרניק: פשוט לדבר ולעורר כל היום את המודעות, זה קיים, אבל צריך לחדד כל הזמן.

<מלכיאל דהן: אני סגנית לענייני פדגוגיה במנהל החינוך הדתי.

<מלכיאל דהן: לדעתי טוב שאני אחרונה.

<מלכיאל דהן: אני מבקשת לספר מה קורה בחמ"ד בהכשרה של הבנות, אגב כולן ולא רק הבנות שמשרתות בשירות הלאומי אלא גם אלה שעתידות לשרת בצבא.

<מלכיאל דהן: בשורה התחתונה, ולא אזכיר תכניות שונות כמו נכונות לשירות, תכניות שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי) שיש לנו במנהל סביב הבנות שעתידות לשרת, אנחנו קולטים אותן אצלנו, זה בא משני הכיוונים.

<מלכיאל דהן: יש לנו שני אנשים שזה תפקידים.

<מלכיאל דהן: האחד עובד חמ"ד לתמיד, הוא עובד עם הבנות באמצעות תכנת SMS, ונמצא בקשר כל הזמן.

<מלכיאל דהן: כמו שאת מקבלת פניות אנחנו נמצאים בקשר יומיומי עם הבנות ולא רק עם המתנדבות בחינוך אלא כולן.

<מלכיאל דהן: יש לנו אחראית על הייעוץ ברמה הארצית.

<מלכיאל דהן: כשיש משהו אנחנו משתדלים להיות.

<מלכיאל דהן: זאת נקודת סוף.

<מלכיאל דהן: חשוב לי לדבר על תכניות שמתבצעות לקראת יציאה לשירות לאומי.

<מלכיאל דהן: אנחנו מתעסקים בזה.

<מלכיאל דהן: השנה בירידים שקיימנו יחד עם המנהלת ועם העמותות העיסוק המרכזי היה הכנה לשירות הלאומי.

<מלכיאל דהן: חבל לנו, אבל סביב הסוגיה הזאת יש הכנה לקראת, הכנה משמעותית לקראת.

<מלכיאל דהן: לדעתי זה שווה ציון, הבנות לא מגיעות בלי כלום.

<מלכיאל דהן: תודה.

עליזה לביא: סיכום הדיון: אני מבקשת מהמנהלת תוך חודש להגיש לוועדה נוהל.

עליזה לביא: תשבו וחשבו איך אתם עושים את זה.

עליזה לביא: נוהל מסודר לכל העמותות ואת דרך העבודה שלכם.

עליזה לביא: יש לכם חודש.

עליזה לביא: הוועדה תתכנס כאן במהלך מושב הקיץ.

<יואב ארבל: אנחנו כבר עובדים על זה.

עליזה לביא: אני מאוד שמחה שאתם כבר עובדים ואני גם מאוד שמחה שקיבלתם זריקת עידוד לקראת הוועדה.

עליזה לביא: אני מבקשת שתוך חודש תציגו את זה.

עליזה לביא: אני רוצה לקדם כאן ישיבה עם השר במהלך מושב הקיץ אחרי שאנחנו נסתכל ונתייעץ עם הגורמים המוסמכים.

עליזה לביא: אני ערה למורכבות המבנית שגם עליה צריך לתת את הדעת ובטח ובטח לקראת השינויים העתידיים.

עליזה לביא: כרגע אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מסייעים ומתקדמים עכשיו.

עליזה לביא: אני מבקשת שהנוהל הזה יוגש אלינו.

עליזה לביא: אנחנו נקיים כאן דיון עם השר בהיבטים השונים שעלו: הקשר, גם שלכם, גם על הנושא הפיקוח שלכם, על ההכשרות, על התפקיד שלכם.

עליזה לביא: אני חושבת שאתם צריכים לשבת ולעשות שיעורי בית מאוד מאוד גדולים ולהיעזר בגופים.

עליזה לביא: יש גופים שיודעים, שמכירים ויכולים לסייע בידכם.

עליזה לביא: אם תרצו נוכל לחבר אתכם.

עליזה לביא: הוועדה תפנה גם לשר החינוך בעניין המורכבות שעדיין לא ברורה לי, על העבודות הסוציאליות מי מממן אותן, השר - - -

<דוד פלבר: סליחה, אני חייב לומר מילה, התעריף לבת נקבע על ידי הרגולטור.

<דוד פלבר: הוא קובע שתעריף לבת הוא 2,000 שקל לחודש שכולל דיור, בול לנסיעות ושורה של תנאי שירות.

עליזה לביא: גם כאן

עליזה לביא: הרגולטור צריך לתת - - -

<דוד פלבר: הרגולטור הוא זה שצריך לעלות את התעריף.

<דוד פלבר: לעמותות יש השגות לגבי הרבה רכיבים בתעריף.

<דוד פלבר: אולי הן חושבות ששכר הדירה אינו מספיק, אולי דמי הקיום אינם מספקים, יש שורה של דברים.

<דוד פלבר: בין היתר הוא צריך לקבוע את הפרמטרים, על כמה חניכות הרכזת אחראית, על כמה בנות שירות, האם על 50 או על 100.

<דוד פלבר: זה משליך על היכולת של הרכזות, של העובדות הסוציאליות לתפקד.

<יואב ארבל: בימים אלה יושבת ועדה במשרד האוצר יחד איתנו שבוחנת את התעריף.

עליזה לביא: אני חושבת שאחת מהמסקנות של הדיון הבוקר, שאולי אתם תקימו ועדה של הנציגים ושל הידע שסובב סביב השולחן כאן ועם עוד גורמים, על כל ההיבטים שאני כרגע נחשפת להם בפעם הראשונה כאן בצורה מסודרת או לא מסודרת, אבל אתם מכירים את זה שנים.

עליזה לביא: יש כאן אנשים ששנים בתחום.

עליזה לביא: שבו ותעשו סדר אצלכם כי אנחנו נבוא לפקח.

עליזה לביא: עוד חודש אני רוצה את הדיווח ואנחנו גם נשב עם השר.

עליזה לביא: אני לא רוצה לשמוע תשובות של 'אנחנו לא הספקנו'.

עליזה לביא: יפה שעה אחת קודם.

עליזה לביא: תודה רבה לכולם, המשך יום טוב.