הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 46, 2014-02-26 15:00

איילת שקד: אחר צהריים טובים.

איילת שקד: אנחנו מתחילים הצבעות, סימן א': פרשנות.

איילת שקד: לא הצבענו על זה בזמנו, כשעברנו על זה, רק הצבענו על ההסתייגויות.

איילת שקד: יש כאן את התאריך של תקופת ההסתגלות.

איילת שקד: אני רוצה להצביע לפי הצעת החוק הממשלתית של ה-30 ביוני 2017.

<עידו בן יצחק: לגבי יום התחילה צריך לקבוע תאריך מדויק.

איילת שקד: אמרנו, היום שיעבור החוק.

<עידו בן יצחק: מאחר שיש פה גילאים, יום התחילה חותך את הגילאים, גילאי 18 עד 22, אז עדיף לקבוע - - -

עפר שלח: נעשה ב-12 במרץ.

<עידו בן יצחק: לא, זה ייקח עוד כמה ימים עד שזה יפורסם ברשומות, עדיף ב-20 במרץ.

איילת שקד: מה יהיה אם זה יהיה 20 ובפועל החוק יעבור ב-22?

איילת שקד: זה משנה מתי הוא עובר במליאה?

איילת שקד: אז 20.

עפר שלח: 20 במרץ 14'.

איילת שקד: עוד משהו?

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיפים 26ב ו-26ג - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: זה היה הכול, כל סימן א'.

איילת שקד: מה עוד יש לנו?

איילת שקד: תנאי שירות, אמרתם שלא הצבענו.

<עידו בן יצחק: יש כל מיני תיקונים לחוק שירות ביטחון שעושים התאמות, למשל בסעיף 5, עמוד 3.

איילת שקד: לא הצבענו?

<עידו בן יצחק: לא קראנו גם.

<איילת לוי: אני אקריא.

<איילת לוי: (מקריאה): "תיקון סעיף 20.

<איילת לוי: 5.

<איילת לוי: בסעיף 20(ב) לחוק העיקרי, אחרי "בהתאם לסעיף 36" יבוא "או בהתאם להוראות פרק ג'1".

<עידו בן יצחק: גם 22ב.

<עידו בן יצחק: 22ב זה דחיית שירות לגבוהות ציוניות.

<עידו בן יצחק: עדי, את רוצה להסביר את הסעיף הזה?

<עידו בן יצחק: פשוט צריך להוסיף פה גם התייחסות לישיבות הגבוהות הציוניות, כי הוצאנו אותם מתוך פרק ג'1.

<עידו בן יצחק: הסעיף הזה קובע בעצם מתי אפשר לקרוא לו אחרי שנדחה שירותו.

<גדי אגמון: זה דחיית השירות ל - - -

<עידו בן יצחק: לכן צריך גם התייחסות לסעיף 22.

<עידו בן יצחק: צריך להוסיף פה בסעיף 20 (ב) לחוק העיקרי, אחרי "בהתאם לסעיף 36" יבוא "או בהתאם להוראות פרק ג'1, או סעיף 22ב".

איילת שקד: אוקיי, מי בעד סעיף 5?

איילת שקד: עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 5 - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: נעבור ליעדי הגיוס?

<איילת לוי: יש עוד כמה תיקונים.

<איילת לוי: סעיף 8, 9 ו-10.

איילת שקד: אנחנו מצביעים על סעיפים 8, 9 ו-10 ביחד.

<איילת לוי: אני אקריא.

<איילת לוי: בעמוד 27 בנוסח שמוצג לפניכם.

<איילת לוי: (מקריאה): "תיקון סעיף 37.

<איילת לוי: 8.

<איילת לוי: בסעיף 37 לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) הוראות סעיף זה יחולו גם לגבי צו דחיית שירות שניתן לפי פרק ג'1 או סעיף 22ב, בשינויים המחויבים".

<איילת לוי: "תיקון סעיף 38. 9.

<איילת לוי: בסעיף 38 לחוק העיקרי – "(1) בסעיף קטן (א), ברישה, אחרי "צו לפי סעיף 36" יבוא "או צו לפי פרק ג'1 או לפי סעיף 22ב".

<איילת לוי: "(2) בסעיף קטן (ד), אחרי "סעיף 36(3)" יבוא "או סעיף 22ב ופרק ג'1".

<איילת לוי: "תיקון סעיף 43.

<איילת לוי: 10.

<איילת לוי: בסעיף 43(א) לחוק העיקרי, אחרי "צבא הגנה לישראל" יבוא "וכן מי שניתן לו צו דחיית שירות לפי סעיף 36, לפי סעיף 22ב או לפי פרק ג'1 והצו עומד בתוקפו".

איילת שקד: תסבירי מה זה.

<עידו בן יצחק: סעיף 37 לחוק שירות ביטחון קובע שדחיית שירות לפי החוק, יכול להיות שהיא תהיה בתנאים או שלא בתנאים, ושאם מתקיים התנאי אז חייבים להתייצב, ומה שהתיקון הזה קובע, שההוראות יחולו גם לגבי צווי דחיית שירות שניתנים לפני פרק ג'1 ולפי הסעיף של ישיבות גבוהות ציוניות.

<עידו בן יצחק: סעיף 38 קובע מתי שר הביטחון יכול לבטל את צו דחיית השירות, זה אומר שאם הוא בא לצו והצו ניתן בשל טעות, הטעמים לא קיימים יותר, או שלא קוים תנאי מהתנאים.

<עידו בן יצחק: זה מחיל את הסעיף הזה גם על צווי דחיית שירות לפי פרק ג'1 ולפי סעיף 22ב.

<עידו בן יצחק: סעיף 43 לחוק, זה הסעיף של יציאה לחוץ לארץ, שבעצם אומר שמי שמיועד לשירות ביטחון צריך לקבל היתר משר הביטחון לצאת לחוץ לארץ, ופה אנחנו מוסיפים גם את מי שיש לו צו דחיית שירות.

<עידו בן יצחק: זה מה שאומרים שלושת הסעיפים האלה.

<עידו בן יצחק: לחבר הכנסת שטרן יש הסתייגות.

אלעזר שטרן: על מה זה היה?

<קריאה: הוא אפילו לא זוכר.

אלעזר שטרן: לא, אני לא זוכר במקום.

איילת שקד: עפר, בשביל מה החזרת אותו?

עפר שלח: הצליל של המשפט 'לחבר הכנסת שטרן יש הסתייגות'.

איילת שקד: היה חסר לך?

אלעזר שטרן: עפר, אל תתחיל איתי, עד שתתכנסו בלילה ותחליטו למחוק את הכול.

איילת שקד: איפה ההסתייגות?

איילת שקד: מתי הגשת אותה?

<עידו בן יצחק: בשבוע שעבר.

איילת שקד: אתה זוכר אותה בעל פה?

אלעזר שטרן: כן, אבל הגשתי כמה.

אלעזר שטרן: על מה אתה מדבר?

<עידו בן יצחק: שמי שקיבל צו דחיית שירות לא יכול להיות בישיבת הסדר.

איילת שקד: זה לא הסעיף הזה.

<עידו בן יצחק: הוא רצה להוסיף פה סעיף בחוק שירות ביטחון, שיגיד את זה, בעצם שאין מעבר בין מסלולים.

איילת שקד: אבל זה לא לעכשיו.

איילת שקד: זה לא הסעיפים האלה.

איילת שקד: אין בעיה, יש את ההסתייגות, אבל לא לסעיפים האלה.

<עידו בן יצחק: טוב, אפשר להוסיף את זה אחר כך.

איילת שקד: מי בעד סעיף 8?

איילת שקד: מי בעד סעיף 9?

איילת שקד: הצבעה בעד סעיפים 8 ו-9 – רוב הסעיפים נתקבלו.

אריאל אטיאס: רגע, לפני שאת מצביעה, מה המצב פה?

אריאל אטיאס: על מה מצביעים?

איילת שקד: מי בעד סעיף 10?

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 10 – רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: אני רואה שהוועדה חזרה לחיים.

איילת שקד: אנחנו עוברים לפרק יעדי הגיוס.

איילת שקד: הפסקנו אתמול בסעיף (ה), יעדי הגיוס.

אלעזר שטרן: רגע, לא מודיעים שהחרדים חזרו לוועדה, רק שאני?

איילת שקד: הודענו רק שאתה, אנחנו יותר התרגשנו שאתה חזרת.

אלעזר שטרן: נכון, אני רוצה שוויון.

אלעזר שטרן: שוויון בנטל.

גילה גמליאל: וגם שאני מחליפה את צחי?

איילת שקד: ואני מתרגשת שיש עוד בחורה בוועדה.

גילה גמליאל: בשעה טובה.

איילת שקד: (מקריאה): "(ה) יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יעלו מדי שנת גיוס עד ליעד שהיה מושג מהחלת הוראות פרק זה", זו הצעת החוק הממשלתית, "ובלבד שהיעד השנתי הכולל לשנת הגיוס שתחילתה בחודש יולי 2013", בהצעת החוק הממשלתית כתוב "לא יפחת מ-2,270", אבל אנחנו שינינו את זה ל-3,300 כי 2,270 זה היעדים של השנה הקודמת.

איילת שקד: לחבר הכנסת שלח יש הסתייגות.

עפר שלח: כן.

איילת שקד: חבר הכנסת שלח מבקש להעלות את 3,300 ל-5,200 ולשנות את ה - - -

עפר שלח: החל משנת הגיוס שתחילתה בחודש יולי 2016, לא יפחת מ-5,200.

עפר שלח: זאת החלטת הממשלה, זו החלטה שכבר קיימת, היא התקבלה בממשלה, זה חלק מהמתווה הממשלתי ומכיוון שמדובר בשנה שהיא השנה הקובעת, כי על פי החלטנו הקודמת היא השנה שבסופה ייקבע אם תחול חובת גיוס או לא, מכיוון שמדובר ביעד החשוב ביותר בחוק, אני מבקש לעגן אותו בחוק, כדי שלא יהיה מצב שכל ממשלה מזדמנת תוכל לשנות.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שלח?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט ההסתייגות נדחתה.

איילת שקד: רביזיה.

איילת שקד: בעוד חצי שעה.

מאיר פרוש: אני גם מבקש לתקן.

מאיר פרוש: 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יעלו מדי שנת גיוס עד ליעד שהיה מושג מהחלת הוראות פרק זה', אני מבקש שיהיה כתוב 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יהיו מדי שנה בהתאם להחלטת הממשלה'.

<עידו בן יצחק: היעדים ממילא הם בהחלטת הממשלה.

מאיר פרוש: בסדר, אני מסתפק בזה שיש החלטת ממשלה.

אריאל אטיאס: המשמעות של מה שכתוב כאן זה ש - - -

מאיר פרוש: הוא מבקש שאני אומר במיקרופון, אז אני אומר 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יהיו מדי שנה כפי החלטת הממשלה'.

עמר בר-לב: לאיפה הוא רוצה להכניס את זה?

איילת שקד: לסעיף (ה), 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יעלו מדי שנת גיוס', במקום עד ליעד שהיה מושג מהחלת הוראות פרק זה, לכתוב - - -

מאיר פרוש: אני מבקש לתקן ולכתוב 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יהיו מדי שנה כפי החלטת הממשלה'.

מאיר פרוש: הממשלה יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

אריאל אטיאס: פשוט מה שהוא עושה, הוא מתאים את כל השפה.

אריאל אטיאס: אם הממשלה קובעת את היעדים, אז זה צריך להיות גם פה, ולא שפעם אחת זה נראה שזה לא מתאים ופעם זה.

אריאל אטיאס: מי בעד?

אריאל אטיאס: מי נגד?

אריאל אטיאס: יאללה לדבר הבא.

איילת שקד: זה אומר שאין עלייה הדרגתית.

אריאל אטיאס: לא, כתוב 'שיעלו'.

אריאל אטיאס: יעלו, אבל כפי שהממשלה קובעת, לא פתאום יש לנו פה איזה סעיף בחוק.

אריאל אטיאס: כתוב כאן 'יעלו', אין בעיה, יעלו, כפי שתקבע הממשלה.

אריאל אטיאס: יעלו, לא יירדו.

מאיר פרוש: הרי הממשלה קבעה עד 16', על 17'-18' היא עדיין לא קבעה.

מאיר פרוש: אז כשהיא תחליט.

אריאל אטיאס: וכמובן השפה.

אריאל אטיאס: שזה יעלה, אבל לא עוד פעם שולחים אותנו לאיזה סעיף בחוק.

אריאל אטיאס: אם אומרים הממשלה, זה דבר לגיטימי.

אריאל אטיאס: אגב עושים את זה בכל המקומות, לא רק פה, דברים שצריך להרגיל את הציבור אליהם, צריך לאפשר לממשלה גמישות.

אריאל אטיאס: זה כל הסיפור.

<עידו בן יצחק: הנוסח הנוכחי של החוק אומר את הדבר הזה.

אריאל אטיאס: לא, הוא לא אומר את זה.

<עידו בן יצחק: כן, כי - - -

מאיר פרוש: אם הוא אומר, אז אנחנו רוצים לחזק את זה שוב, באמירה שלנו.

אריאל אטיאס: אם זה אותו דבר, אז עוד יותר צריך לעשות את זה.

אריאל אטיאס: בסדר?

אריאל אטיאס: פשוט לא ייתכן שהחוק הזה כל פעם, יש לי גם עוד הערות בהמשך על זה, משנה את השפה.

אריאל אטיאס: פעם הוא כותב ככה, פעם הוא כותב ככה.

אריאל אטיאס: זה חוק מורכב, חדש, כשיש שפה אחת אחידה.

<עידו בן יצחק: בסעיף קטן (ד) כתוב, 'לשם הגדלה הדרגתית של מספר המתגייסים כאמור, תחליט הממשלה בין השאר על יעדים שנתיים לגיוס'.

<עידו בן יצחק: זאת אומרת כל יעד הממשלה - - -

אריאל אטיאס: בסדר, אז אתה רק עוזר לי, לכן צריך להיות כתוב שזו החלטת הממשלה.

איילת שקד: אתה רוצה 'יעדי הגיוס כאמור בסעיף זה יעלו מדי שנת גיוס כפי החלטת הממשלה' - - -

אריאל אטיאס: כפי החלטת הממשלה.

איילת שקד: כפי החלטת הממשלה, עד ליעד שהיה מושג?

אריאל אטיאס: לא, בלי 'עד', 'כפי החלטת הממשלה'.

אריאל אטיאס: מאחר שהחוק אומר שהממשלה מחליטה, דברו באותה שפה, אל תחזרו כל פעם אחורה.

אריאל אטיאס: הממשלה מחליטה?

אריאל אטיאס: הממשלה מחליטה.

אריאל אטיאס: אם יוחלט שהחוק קובע, אז החוק קובע.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת פרוש?

איילת שקד: מי נגד?

אריאל אטיאס: אל תצביעי עוד.

אריאל אטיאס: שיהיה זמן לשכנע.

אריאל אטיאס: תצביעי אחר כך.

איילת שקד: אז תגיש רביזיה.

אריאל אטיאס: אז יש רביזיה.

<איילת לוי: עוד לא הצבענו.

אריאל אטיאס: לא הצבעתם.

<איילת לוי: זה עבר עכשיו.

איילת שקד: זה היה שתיים-אחת.

איילת שקד: תקשיבו, זה כאילו עבר, אבל היה פה בלבול.

איילת שקד: אני לא הצבעתי, אני אצביע מחדש.

מאיר פרוש: עברה ההסתייגות?

מאיר פרוש: שהם יגישו רביזיה.

אריאל אטיאס: שהם יגישו רביזיה.

רוברט אילטוב: רגע, לא הייתה הצבעה, מה זה?

איילת שקד: לא, זה היה - - -

אריאל אטיאס: לא, אין, תקשיבי - - -

איילת שקד: אריאל, אני מנהלת - - -

אריאל אטיאס: או אנחנו מגישים רביזיה או אתם, נכון?

איילת שקד: תקשיב רגע, היה כאן בלבול.

איילת שקד: אני מנהלת הוועדה - - -

אריאל אטיאס: כן וגם לך מותר להתבלבל.

איילת שקד: אני מבטלת את ההצבעה הזאת.

איילת שקד: אנחנו נצביע עליה תיכף.

גילה גמליאל: אז אל תצביעי עליה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: (ו).

רוברט אילטוב: אני יכול להגיש רביזיה.

איילת שקד: על מה?

עפר שלח: הוא לא יודע.

אריאל אטיאס: מה שעפר יגיד.

איילת שקד: אלעזר שטרן, אתם רוצים במקום את היעדים של 2013 את היעדים של 2014.

אלעזר שטרן: לא, אם אין מספרים, אני לא הבנתי.

אלעזר שטרן: אם אין מספרים, אז שום דבר לא משנה.

<איילת לוי: לא, יש לך את המספרים.

אלעזר שטרן: אני לא מבין, אם אין מספרים למה 2017 זה שווה משהו?

עמר בר-לב: יש את המספרים של החלטת הממשלה.

איילת שקד: (ו), קדימה.

<איילת לוי: (מקריאה): "בקביעת היעדים תיתן הממשלה את דעתה גם למספר המיועדים לשירות ביטחון שניתן להם צו דחיית שירות לפי סעיף 26כג(ב) וטרם מלאו להם 26 שנים ואת מספר יוצאי הצבא שניתן להם פטור לפי סעיף 26ט או 26י וטרם מלאו להם 26 שנים".

אלעזר שטרן: אני רוצה להבין מה המשמעות של אין מספרים.

אלעזר שטרן: זאת אומרת האם המספרים של החלטת הממשלה הם - - - היה פה מה?

אלעזר שטרן: ארבע-ארבע?

איילת שקד: יש מספרים של החלטת הממשלה.

איילת שקד: בהצעת החוק הממשלתית הכניסו מספר מינימום 2,270, שזה המספר של שנה שעברה.

איילת שקד: אז קידמנו את זה למספר של השנה הזאת, שזה 3,300.

איילת שקד: אני רוצה להצביע על סעיף (ה).

אלעזר שטרן: שנייה רגע, איילת.

אלעזר שטרן: אני שואל עכשיו באמת.

אלעזר שטרן: מה המשמעות של אי עמידה ביעדים של 2017 אם אין מספרים?

אריאל אטיאס: אלעזר, יש מספרים, מה קרה לך?

<גדי אגמון: אין על 17'.

אריאל אטיאס: 16' ו-17' זה אותו דבר, ככה אתם סופרים את זה, מיולי 16' עד יולי 17'.

אריאל אטיאס: מה זה אין?

אריאל אטיאס: יש.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שטרן, לצערי יש מספרים.

מאיר פרוש: הממשלה עדיין לא קבעה מספרים ל-17', 18' ו-19'.

מאיר פרוש: הממשלה בהתחלה קבעה, בשנת 2009 היא קבעה משהו, ב-2011 קבעה ועכשיו ב-2013 היא קבעה.

מאיר פרוש: היא קובעת כל כמה זמן יעדים.

מאיר פרוש: יש כבר שלוש החלטות ממשלה על זה.

איילת שקד: היא קבעה עד 2016, כשבאמצע 2017 יודעים אם עמדו ב-2016.

אלעזר שטרן: שאז היא תקבע אותם.

איילת שקד: לא, היא קבעה אותם.

אריאל אטיאס: סליחה, החוק אומר שמה שהממשלה קבעה או תקבע זה מחייב.

אריאל אטיאס: בסדר?

אריאל אטיאס: נכון?

אריאל אטיאס: היא כבר קבעה, 5,200 בין יולי 16' ליולי 17'.

אלעזר שטרן: היא קבעה 5,200?

אריאל אטיאס: קבעה, ביולי 13'.

אריאל אטיאס: יש החלטת ממשלה שנקבעה כבר, לא איזה משהו מהבחירות.

אריאל אטיאס: קבוע כבר.

אריאל אטיאס: לכן שאלת מה מחייב, מחייב שהחוק אומר שחייבים לשמוע להחלטת הממשלה.

<עידו בן יצחק: אבל הממשלה גם יכולה לשנות.

אריאל אטיאס: גם חוק אפשר לשנות.

איילת שקד: אני לא מבינה לאיפה ההסתייגות - - -

אריאל אטיאס: מה שעושים עכשיו זה גם משנים חוק.

אריאל אטיאס: לשנות אפשר, אבל הממשלה קבעה והחוק אומר שמה שהממשלה אומרת מחייב.

אריאל אטיאס: גמרנו.

איילת שקד: (מקריאה): "(ו) בקביעת היעדים תיתן הממשלה את דעתה גם למספר המיועדים לשירות ביטחון שניתן להם צו דחיית שירות לפי סעיף 26כג(ב) וטרם מלאו להם 26 שנים ואת מספר יוצאי הצבא שניתן להם פטור לפי סעיף 26ט או 26י וטרם מלאו להם 26 שנים".

אריאל אטיאס: יש לי הערה.

אריאל אטיאס: המילה 'טרם מלאו' היא מילה מטעה.

אריאל אטיאס: אני חוזר על זה.

אריאל אטיאס: דיברתי על זה כבר בעבר ואני חוזר על זה פעם נוספת, כל פעם החוק מדבר בשפה שונה.

אריאל אטיאס: אין דבר כזה 'טרם מלאו', יש 'הגיעו לגיל 26'.

אריאל אטיאס: כתבתם את זה בגיל הפטור, אתם כותבים את זה גם בעמוד הבא, פתאום 'טרם מלאו' ואז יתחילו מה זה זה?

אריאל אטיאס: למשל בסעיף 26כג(ב) כתוב שרשאי שר הביטחון לתת דחייה עד גיל 26.

אריאל אטיאס: לא כתוב טרם מלאו.

אריאל אטיאס: אז תרדו מה'טרם מלאו' הזה.

<איילת לוי: שנייה, לאט לאט.

<איילת לוי: כשכתבנו שטרם מלאו לו 26, זה בגלל השאלה מה קורה בגיל 26.

<איילת לוי: בגיל 26 אותו מיועד לשירות ביטחון זכאי לקבל פטור ולכן כתבנו עד יום הפטור.

אריאל אטיאס: לא, אבל אם הוא רוצה לבוא לצבא בגיל 26 הוא יכול לבוא, כי זה כל הזמן מה שאמרנו כאן, שהגיל, אלא אם כן אתם לא רוצים את זה, אבל ככל שהכוונה כשאנחנו אומרים 18 אנחנו מתכוונים לגיל 18, אנחנו לא מתכוונים יום לפני 18, כשאנחנו עומרים 24 אנחנו מתכוונים לגיל 24, לא לגיל 23 וחצי, ולכן ה'טרם מלאו' הזה הוא איזה שהיא התחכמות.

אריאל אטיאס: אני לפחות שאלתי, אני חייב להגיד, את היועצת המשפטית, שאנחנו כולם ודאי מצטרפים בניחומים לאבל שלה, והיא אמרה לי 'תשמע, זה הכי נכון, זה עקום לכתוב את זה ככה'.

איילת שקד: מה הכי נכון?

אריאל אטיאס: הכי נכון לכתוב 26, לא לכתוב 'טרם מלאו'.

אריאל אטיאס: טרם מלאו זה מטעה.

<גדי אגמון: אני רק רוצה לשאול, אם זה 26?

<גדי אגמון: זה 26 ו-360 יום?

אריאל אטיאס: לא, אבל זה 26 וה'טרם מלאו' זה לפני שאתה בן 26.

אריאל אטיאס: וכשכתוב שגיל 21 ולא לטרם מלאו 21 ולא לטרם מלאו 18 ולא לטרם - - - תרדו מה'טרם מלאו' הזה, בסדר?

אריאל אטיאס: דיברנו עכשיו על 26, נכתבו 26 וזהו.

איילת שקד: יש לכם בעיה עם זה?

אריאל אטיאס: אין לכם בעיה.

<גדי אגמון: אז אני שואל עוד פעם, האם זה אומר 26.5?

<גדי אגמון: זה בתוך ה- - -?

איילת שקד: אבל הכוונה היא לא 26 ו-364 יום.

<עידו בן יצחק: אז לדעתי זה אומר שכן.

אריאל אטיאס: לא, זה לא אומר שכן.

אריאל אטיאס: אם אני כותב שמלאו לו אז אני יכול להיות לך פרשן ולהגיד שמלאו שזה כמו ירח מלא.

אריאל אטיאס: זה כאילו 100%, ה-26.

<עידו בן יצחק: לא, מלאו לו זה - - -

אריאל אטיאס: טרם מלאו לו, לא השתמשנו בזה עד עכשיו, זה משהו חדש.

איילת שקד: מה כתוב בגיל הפטור בחוק?

אריאל אטיאס: אני אתן לך מה כתוב בגיל הפטור.

אריאל אטיאס: גיל הפטור, עד הגיעו לגיל 26.

אריאל אטיאס: אבל לא טרם מלאו.

איילת שקד: אפשר 'עד הגיעו'.

אריאל אטיאס: מאחר שאני לא משפטן, אז התייעצתי עם היועצת המשפטית של הוועדה והיא אמרה לי שכשאתה אומר 'טרם מלאו' זה מטעה.

אריאל אטיאס: לא צריך לכתוב את זה ככה.

אריאל אטיאס: צריך להיצמד לאותו נוסח בכל הגילאים.

איילת שקד: עד הגיעו?

אריאל אטיאס: או בהגיעו לגיל 26.

אריאל אטיאס: לא טרם מלאו לו.

אריאל אטיאס: אחרי זה נלך רק בגלל המשפט הזה - - -

איילת שקד: טוב, בהגיעו.

איילת שקד: עד הגיעו?

<עידו בן יצחק: כשדוחים משהו זה עד הגיעו.

<עידו בן יצחק: דווקא לאורך כל החוק כן השתמשנו ב'טרם מלאו לו', אבל איך הצבא מפרש את זה?

איילת שקד: אחז, מה אתה מציע?

עפר שלח: אנחנו מדברים על שמירת היעדים.

עפר שלח: אתה מדבר על זה שהממשלה תתחשב בגודל הבריכה.

עפר שלח: מה שאתה אומר זה שיתחשבו בבריכה יותר גדולה ולכן יקבעו יעדים יותר גבוהים.

אריאל אטיאס: לא, אני לא משנה את הבריכה.

אריאל אטיאס: מה שאני אומר, השיח היה 26 ולא חצי מ-26.

אריאל אטיאס: 26.

אריאל אטיאס: זה השיח.

עפר שלח: בסדר, אני רק אומר לך.

איילת שקד: אחז, מה אתה מציע?

איילת שקד: אתה המשפטן הבכיר, כשמירי לא פה.

אריאל אטיאס: אני אומר לכם מה מירי אמרה ואני לא חשוד בעיניכם שאני לא מדייק.

איילת שקד: 'עד הגיעו'?

עפר שלח: טרם מלאו להם גיל 26, זה לפני שהגיעו לגיל 26.

<עידו בן יצחק: נכון, אז הוא רוצה 'עד הגיעו', השאלה אם זה עושה מבחינתכם הבדל.

איילת שקד: מה המשמעות מבחינתכם של הסעיף הזה?

<אחז בן ארי: הסעיף עצמו נועד להבהיר שכשהממשלה קובעת יעדים היא צריכה - - -

אריאל אטיאס: להתחשב בנתונים האובייקטיביים שיש לנו פה בשטח.

<אחז בן ארי: לספור שהבריכה שלה לא כוללת את מי שקיבל פטור בגיל 22 והיא לא כוללת את מי שהוא במסלול פטור בגיל 24 והיא לא כוללת את מי שעבר כבר את גיל 21 בהצלחה ו - - -

איילת שקד: זה משנה עד הגיעו או טרם מלאו?

<עידו בן יצחק: אין הבדל, את אומרת?

<עידו בן יצחק: אם את אומרת שאין הבדל, אז מה זה משנה?

<איילת לוי: אז אנחנו נשנה.

אריאל אטיאס: בהגיעו.

איילת שקד: אז בהגיעו לגיל 26.

איילת שקד: מי בעד סעיף (ו)? ירים את היד.

עמר בר-לב: רגע, אני לא מבין את הסעיף הזה.

אריאל אטיאס: מה שכתבתם לפני זה, גם בפטור כתבתם 'בהגיעו'.

אריאל אטיאס: אותו דבר.

אריאל אטיאס: תסתכלו בסעיף הבא של הפטור, אחז.

אריאל אטיאס: בגיל הפטור כתבתם בהגיעו לגיל 26.

<איילת לוי: אם אין בעיה, אנחנו נשנה את זה ונעשה התאמות.

איילת שקד: לבדוק שזה בדיוק אותו דבר.

אריאל אטיאס: בדיוק.

אריאל אטיאס: אני לא ממציא משהו חדש.

איילת שקד: בסדר, אטיאס, חאלאס, מספיק, הבנו.

איילת שקד: עמר, בבקשה, להסביר לך את הסעיף.

<איילת לוי: סעיף (ו), שמדבר על איך הממשלה קובעת את היעדים וכשהיא קובעת את היעדים היא צריכה לשים לב לבריכה.

<איילת לוי: זאת אומרת ביום חקיקת החוק קבוצת הגילאים שבין 18 עד 22 מקבלת דחיית שירות ופטור בגיל 24.

<איילת לוי: קבוצת הגילאים של בני 22 ומעלה ביום חקיקת החוק מקבלת פטור ולמעשה בשנה מסוימת, כשעומדים ביעדים ואותו מיועד לשירות ביטחון הגיע לגיל 21, גם אם בשנה לאחר מכן לא עומדים ביעדים, אותו מיועד לשירות ביטחון ממשיך לקבל דחיית שירות עד גיל 26.

<איילת לוי: זו בעצם הבריכה שיש לנו לאורך כל החוק ובזה הממשלה צריכה להתחשב כשהיא קובעת את היעדים.

אריאל אטיאס: דבר סביר מאוד.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: מי בעד סעיף (ו)? ירים את ידו.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף (ו)ת - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: נשאר לנו סעיף (ג) בסעיף הזה.

איילת שקד: חשבנו בהתחלה שהוא מיותר, יש ככה חילוקי דעות, אנחנו לא כל כך - - -

<איילת לוי: בכל מקרה, לעניין סעיף (ג), סעיף (ג) למעשה קובע מתוך מה ייספרו היעדים.

<איילת לוי: מי שבן 18 ועד להגיעו לגיל 26, לנוכח הערה של חבר כנסת אטיאס, זו בעצם הקבוצה שממנה סופרים את היעדים, כשבהנחה שבגיל 26 אותו מיועד לשירות ביטחון רשאי לקבל פטור, ולכן זו הקבוצה.

אריאל אטיאס: זו הבריכה.

<איילת לוי: בדיוק.

אריאל אטיאס: מה המשמעות של - - - ?

אריאל אטיאס: זאת אומרת היא תקבע אם הושגו היעדים על הבריכה הזאת.

איילת שקד: לא, מי שהתגייס עד גיל 26 ייספר, מי שיתגייס אחרי גיל 26, כי בא לו, כי גדי רוצה אותו, לא ייספר.

אריאל אטיאס: אבל הוא לא יתגייס, גדי לא מגייס אחרי גיל 26, בוא נשים את זה על השולחן.

איילת שקד: הוא כן מגייס.

אריאל אטיאס: אתה מגייס גם בגיל 27?

איילת שקד: כן.

אריאל אטיאס: בשנה שעברה גייסת מישהו בן 27 חרדי?

<גדי אגמון: מעטים, אבל - - -

<עידו בן יצחק: אם רוצים שבני ה-27 שמתגייסים ייספרו ביעדים - - -

<איילת לוי: אז צריך להוריד את הסעיף הזה.

<גדי אגמון: לא הבנתי.

<איילת לוי: השאלה אם אתה מגייס אחרי גיל 26 והשאלה שהוועדה צריכה להחליט עליה, האם אחרי גיל 26 - - -

איילת שקד: אנחנו יודעים שזה בודדים, גדי, נכון?

איילת שקד: אלה בודדים, עילויים שהצבא מאוד רוצה.

אריאל אטיאס: תגיד כמה זה.

מרדכי יוגב: יש לי הצעה פשוטה.

מרדכי יוגב: מכיוון שגדי מגייס למעשה עד 28, הוא מגייס גם אם הוא מוצא מישהו שבא מחוץ לארץ גם מעבר לזה, כי הוא מהנדס, כי הוא רופא ומדובר בבודדים, אלה מספרים של עשרה, עשרים, זה לא ישפיע עליכם.

מרדכי יוגב: לכן הייתי משווה את זה לאוכלוסייה הכללית.

איילת שקד: לא משנה, מוטי.

איילת שקד: זה או שהסעיף הזה יורד ולא מצביעים עליו, או שמצביעים עליו כמו שהוא כתוב.

אריאל אטיאס: על איזה סעיף את מדברת?

איילת שקד: (ג).

אריאל אטיאס: אבל בסעיף הזה לא כתוב באיזה גיל היעדים.

אריאל אטיאס: זה סעיף שהממשלה תקבע האם הושגו היעדים.

איילת שקד: לא, זה היעדים.

אריאל אטיאס: את מדברת על 26(ג)?

<עידו בן יצחק: 26יט(ג).

אריאל אטיאס: לא, אין לי את יט.

אריאל אטיאס: אז חזרת אחורה.

אריאל אטיאס: בלבלתם אותי.

אלעזר שטרן: קודם כל אני רוצה לשאול את מערכת הביטחון, הנושא של מעבר בין מסלולים הוא אפשרי, הוא לא אפשרי?

אלעזר שטרן: יש בו אבסורדים, אין בו אבסורדים מבחינתכם?

אלעזר שטרן: האם אתם חושבים שהחוק נותן לזה פתרון?

איילת שקד: לא, זה לא קשור לכאן, אלעזר.

איילת שקד: זה נושא אחר.

איילת שקד: יש לך הסתייגות, אני אקריא אותה.

איילת שקד: לעניין סעיף זה כל חייל המשרת כלוחם ייספר כשני חיילים.

<גדי אגמון: תלוי באיזה שלב.

אלעזר שטרן: בוא נדבר על זה רגע.

איילת שקד: לא, אלעזר, אנחנו לא מדברים על מעבר בין מסלולים, אנחנו מתעסקים בחרדים.

אלעזר שטרן: אני מדבר על זה.

איילת שקד: על החיילים שיספרו שניים?

אלעזר שטרן: כן.

איילת שקד: לוחמים או מגיל 20?

איילת שקד: מה אמרנו?

אלעזר שטרן: שנייה, אני רוצה להבין אם יש לך בכלל משמעות.

אלעזר שטרן: גדי, או אחז, המשמעות של לספור - - - אני מבין שלהגיד שלוחמים בחוק ייספרו כמו אחד וחצי זה בעייתי, בגלל המילה לוחם?

<הילה ארליך: זה בעייתי כי זה מקטין את היעדים.

אריאל אטיאס: לא, הוא מעודד את הצעירים לבוא.

אלעזר שטרן: אני אגיד מה השאלה שלי.

אלעזר שטרן: אולי כשהיה מספר, אני רוצה להבין באמת מה המשמעות.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני, עם 5,200 חושב שתמריץ ל-18-20, לוחמים, כשיש מכסה, תמריץ ללכת בגיל 18-20 ליחידה לוחמת בעיניי, לי לפחות, כמו שאני מבין, יש עניין בדבר הזה.

אלעזר שטרן: זה הרבה יותר טוב מאשר ימלאו את המכסות בגיל 22-23.

אלעזר שטרן: השאלה שלי היא קודם כל אם עכשיו בעצם זה שזה החלטת ממשלה, ואין פה את המספרים האלה, האם יש לזה ערך?

עמר בר-לב: בטח שיש לזה ערך.

עמר בר-לב: גם אם הממשלה תשנה בעתיד, היא תשנה, הכלל הזה יהיה תקף אם נאשר אותו.

<קריאה: המספר הוא מספר ריאלי והשיטה היא משתנה לפי - - -

אלעזר שטרן: אז אני אגיד מה ההצעה שלי.

<אחז בן ארי: לא, זו החלטת הממשלה לקבוע את זה.

אלעזר שטרן: מה בהחלטה?

<אחז בן ארי: ההחלטה ביעדים, לעשות משקלות שונים.

<עידו בן יצחק: העניין הוא שהחלטת הממשלה התקבלה כשאחד שווה אחד.

עפר שלח: - - - להחליט אם היא קובעת או לא.

עפר שלח: אנחנו החלטנו שהיא קובעת.

אלעזר שטרן: אז, איילת, אני אגיד את ההסתייגות שלי.

אריאל אטיאס: לא, אבל אחז אומר לך שהממשלה יכולה להחליט על המשקלות האלה.

אלעזר שטרן: הממשלה יכולה להחליט על הכול.

אריאל אטיאס: בסדר, אין בעיה.

אריאל אטיאס: אני לא מתנגד, אגב, להצעה שלך.

<קריאה: חברת הכנסת שקד, זה נכון, הממשלה קובעת מספר ו - - -

איילת שקד: כן, אז אפשר בתקנות, אפשר בחוק ואפשר לא בכלל.

עמר בר-לב: לרעיון הזה יש הרבה מאוד יתרונות.

עמר בר-לב: יתרון אחד שלצה"ל מגיעים לוחמים, שאנחנו הבנו שאולי יהיה חסר לו לוחמים.

עמר בר-לב: דבר שני, מבחינת העלויות בחור בן 19 בדרך כלל העלות שלו יותר נמוכה מאשר בחור בן 22 או 23.

<גדי אגמון: כן, אבל אל תשכחו שהיעדים זה לא בדיוק אותם יעדים.

עמר בר-לב: בסדר, יעדים זה החלטה שלנו.

אלעזר שטרן: אבל כיוון שאין קביעת יעדים - - -

עמר בר-לב: לא, יש קביעת יעדים.

אריאל אטיאס: אלעזר, תפסיק עם זה.

אלעזר שטרן: שנייה, שהממשלה תקבע.

אריאל אטיאס: הממשלה קבעה כבר.

אריאל אטיאס: גם ברדיו היום טעית בזה.

<עידו בן יצחק: הממשלה קבעה על יסוד נתון שבו כל אחד שווה לאחד.

<גדי אגמון: וקבעה עד 16'.

<גדי אגמון: 16'-17', זה שנת הגיוס.

אלעזר שטרן: ואחר כך?

<גדי אגמון: אחר כך אין קביעה.

איילת שקד: אחר כך הממשלה צריכה לקבוע.

אלעזר שטרן: זה מה שאני אומר, אני חושב שהאמירה הזאת, במיוחד שבסוף הממשלה קובעת, לכן בעיניי יש ערך לסימון הזה, שמי שמתגייס ליחידה לוחמת בין 18 ל-20 יהיה שווה לאחד וחצי, מעבר ל-500 אנשים.

אלעזר שטרן: לא סופר את ה-500 הראשונים שבאים גם ככה.

איילת שקד: זה מה זה מסובך.

איילת שקד: להכניס את זה לחקיקה ראשית?

<גדי אגמון: השנה היו 830 חבר'ה כאלה.

איילת שקד: 830 קרביים?

<גדי אגמון: 830 במסלול צעיר.

עמר בר-לב: אז מעבר ל-1,000.

אלעזר שטרן: מעבר ל-800.

איילת שקד: מה זה פה, שוק?

<גדי אגמון: אני חושב שצריך לתת לעסק הזה להתרחש ולקרות.

<גדי אגמון: אם אנחנו נותנים ריינג' של בין 18 ל-26, בואו ניתן לעסק הזה לקרות.

<גדי אגמון: הרי דיברנו על זה שיש חלק מהאוכלוסייה החרדית - - -

אלעזר שטרן: אני לא מבין מה שאתה אומר.

אריאל אטיאס: אבל דווקא לכם מתאים לדחוף את זה.

אריאל אטיאס: אתם מחפשים אותם צעירים, קרביים, לוחמים.

אלעזר שטרן: אני לא מבין, גדי.

אלעזר שטרן: אני מצטער להגיד לך, אני לא מצליח להבין, מה קרה?

איילת שקד: טוב, בסדר, אלעזר.

איילת שקד: זה לשיקול חברי הכנסת.

איילת שקד: אתה רוצה להכניס הסתייגות?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: שכל מתגייס בין 18 ל-20, יגידו לי אם אני יכול יחידה לוחמת כן או לא, אני לא יודע, אבל כל מתגייס בין 18 ל-20, מעבר ל-750 ייספר כאחד וחצי.

עמר בר-לב: כבר ירדת?

עמר בר-לב: דיברנו על 1,000.

עמר בר-לב: אמרת 800, עכשיו אתה יורד ל-750?

אלעזר שטרן: 800.

איילת שקד: ייחשב כאחד וחצי?

<עידו בן יצחק: גדי, כמה היום מתגייסים בגילאים האלה?

אלעזר שטרן: אני מוכן להגיד גם מעבר ל-1,000.

<גדי אגמון: 830.

איילת שקד: איפה תשים אותם, תפתח גדודים בגולני?

<רן רידניק: - - - ה-800 ראשונים זה אחד ואחרי זה יהיה אחד וחצי?

אלעזר שטרן: כן, ה-800 הראשונים, כיוון שהם ממילא באים.

אלעזר שטרן: אני רוצה לעודד יותר, אני לא רוצה לתת פיצוי על אלה שבאים ממילא, ואני חושב שיש בעניין הזה גם מסר לגדי בסוף, שלא כמו שהוא אומר עכשיו, מה זה משנה, הריינג' הוא בין 18 ל-26.

אלעזר שטרן: אני רוצה בריינג' הזה לתת סוג של תמריץ, או סוג של אמירה.

אלעזר שטרן: אני חושב שחלק מהבעיות בחוק הזה עלולות להיות הגילאים המאוחרים שיגיעו מצד אחד וצרכי הצבא, אין ספק שהם יותר גדולים בגילאים הצעירים מאשר בגילאים המבוגרים.

<גדי אגמון: אני לא מצליח להבין למה קבעת לדוגמה שגם כשהחוק פוקע גיל הגיוס הוא בגיל 21?

<גדי אגמון: אני לא מצליח להבין למה קבעת כשהחוק פוקע, אם לא עומדים ביעדים - - -

איילת שקד: לא, הם מקבלים דחיית שירות עד גיל 21.

<גדי אגמון: אז אני לא מצליח להבין, אם הם מקבלים דחיית גיוס עד גיל 21 איך אנחנו יוצרים תהליך של עידוד בגין גיל 18 ל-20?

<גדי אגמון: אם החוק פוקע ואתה אומר יש לי לימיט בכל מקרה של שלוש שנים ואני יודע שחלק מהאוכלוסייה החרדית, מסוים, מגיע בגילאים 18 עד 21 וחלק מסוים אחר מגיע בגיל 22 עד 26.

אלעזר שטרן: אז מה הבעיה?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגדיל את ה - - -

איילת שקד: אני רוצה להבין, גדי, אתם בתור צבא מתנגדים לזה?

איילת שקד: לא אכפת לכם?

<גדי אגמון: אני חושב שאם קבעתם, אני אמרתי, אני רוצה את כולם בריאים ושלמים בגיל 18, אבל אם אתם כמחוקק קבעתם גיל 18 עד גיל 21 - - -

אלעזר שטרן: עכשיו מה?

אלעזר שטרן: אתה מפרש לנו מה קבענו?

<גדי אגמון: אני לא מפרש, מה זאת אומרת?

<גדי אגמון: אני קורא את זה בסעיף (ה).

<הילה ארליך: במקרה של אי עמידה ביעדים כולם יכולים לדחות עד גיל 21, גם במקרה - - -

אריאל אטיאס: אבל זה לא הדיון עכשיו.

איילת שקד: חברים, אני רוצה להתקדם.

עפר שלח: אחז, אני רוצה גם להבין את המשמעות המשפטית בהינתן שהממשלה כבר קבעה, מה קורה?

עפר שלח: אוקיי, מ-17' אני מבין, יקבעו יעד ואז יגידו בתוך היעד הזה יתחשבו באחד ואחד וחצי, נגיד.

עפר שלח: מה המשמעות של זה לשלוש השנים הקרובות?

איילת שקד: לא, הוא רוצה לעזור להם, זה לא שהיעד צריך להשתנות.

אריאל אטיאס: לא, היעד לא צריך להשתנות.

מאיר פרוש: אם אני יכול להבין את חבר הכנסת שטרן, הוא בעצם רוצה לומר שכמו בגבוהות הציוניות אנחנו עד גיל 23 לא מגייסים, מכיוון שבכל - - -

עפר שלח: חבר הכנסת פרוש, אני לא שומע את אחז.

<אחז בן ארי: אם יש מספרים היום בחוק, זה ראשים, אין כאן משקלות שונים.

<אחז בן ארי: אז צריך ל - - -

איילת שקד: טוב, זה סתם מסבך, אלעזר.

אלעזר שטרן: למה זה מסבך?

אריאל אטיאס: אני יכול להתייחס לזה רגע?

אריאל אטיאס: השאלה אם זה נכון או לא נכון, לא אם זה מסבך.

<אחז בן ארי: זה עניין אחד.

<אחז בן ארי: אם אתם רוצים שכל זה יהיה בשיקול דעת של הממשלה, צריך לחזור לממשלה ולקבוע את המשקלות האלה בהחלטה.

<אחז בן ארי: או לעשות הסמכה.

<אחז בן ארי: זאת אומרת לכתוב את ה-3,300, כמו שזה נקבע ושהממשלה רשאית לקבוע איזה מדדים אחרים על מנת לעודד - - -

<עידו בן יצחק: אולי מה שנכון, שהממשלה תקבע גם יעד לגיל 18 עד 21.

מאיר פרוש: אם אני מבין נכון את חבר הכנסת שטרן, זה כמו שבגבוהות הציוניות אנחנו לא מגייסים לפני גיל 23 כי בסוף ב-26 כולם משרתים, אומר חבר הכנסת שטרן, אם אנחנו רוצים לעודד ניתן פה, נכפיל את השניים לשלושה.

<עידו בן יצחק: נכון, אבל אז המשמעות היא שה-5,200 שמדובר בהם הם לא באמת 5,200.

איילת שקד: נכון, הוא פחות.

מאיר פרוש: השאלה היא מה התועלת מה-5,200.

אריאל אטיאס: בסוף השאלה מה הצבא רוצה יותר.

<איתן עוזרי: בסוף השאלה היא כמה אנחנו מתרחקים מהשוויון בחוק הזה.

<איתן עוזרי: בסופו של דבר היעדים נקבעו כדי שיתגייסו כמה שיותר מהאוכלוסייה החרדית.

<נתן נתנזון: אם 4,000 הם צעירים בני 18-20 והתגייסו כלוחמים אז זה מגביר את השוויון, לא מוריד את השוויון.

אלעזר שטרן: מה שאיתן אמר עכשיו, אני מבין שכולם ממהרים פה קצת, אז אני רוצה להסביר את זה עוד פעם.

אלעזר שטרן: אני חושב שהאמירה שאולי גדי אמר אותה פה, שלא משנה באיזה גיל הם יבואו לצבא - - -

<גדי אגמון: זה לא מה שאני אמרתי.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז בלי קשר למה שגדי אמר, היא אמירה שלדעתי מעודדת אי שוויוניות בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: אם היה אפשר לומר שבתוך המכסה הזאת, כמו שעכשיו נאמר כאן, חצי יבואו בגיל 18-20, אנחנו יודעים לאן זה הולך.

אלעזר שטרן: כל ההבדל הזה בין הצבא לבין השירות הלאומי אזרחי הוא בגלל חירוף הנפש.

אלעזר שטרן: כמעט הכול לחירוף הנפש.

אלעזר שטרן: כשבאים בגיל 23-24 לא הולכים למקומות האלה.

אלעזר שטרן: עכשיו השאלה אם אנחנו רוצים להגיד, גם בתוך החוק הזה, חבר'ה, אנחנו מסמנים את הגיל הזה.

אלעזר שטרן: אני הייתי מסמן את התפקידים הקרביים, דרך אגב, שנים אני אומר את זה.

אלעזר שטרן: אבל גם אם אי אפשר לסמן את זה מבחינה חוקתית ולהגיד שחייל קרבי שווה יותר, לצורך העניין הזה, מחייל אחר, אז לפחות לסמן את הגיל.

אלעזר שטרן: אחרת מי שאומר שזה פוגע בשוויון, בגלל שיהיו חסרים לנו כמה ראשים, חבר'ה, אל תעשו צחוק.

אלעזר שטרן: כאלה שנחפש להם עבודה בגיל 25-6, או כאלה שבאים לך בגיל 19 לנח"ל החרדי או ליחידות דומות, אז מה אתם עכשיו אומרים מה יותר שוויוני באמת?

איילת שקד: אז מה שאתה רוצה זה ככה, שסעיף (ג) יהיה כתוב: לעניין זה מספר מתגייסים לשירות בכל שנה יהיה מתוך כלל תלמידי הישיבות ובוגרי מוסדות החינוך החרדיים שמלאו להם 18 באותה שנה עד גיל 26, וכמו כן כל המגיע בין גיל 18 לגיל 20 והוא בשירות קרבי ייספר כאחד וחצי?

מרדכי יוגב: מי שיגויס בגילאי 18-21 ייחשב כאחד וחצי מבחינת המכסה.

איילת שקד: מעל למספר של 1,000 מתגייסים.

אלעזר שטרן: כן, מעל 1,000 מתגייסים.

עמר בר-לב: אני רק רוצה להוסיף כאן.

עמר בר-לב: צריך להבין מה המשמעות המספרית של העניין.

עמר בר-לב: המשמעות המספרית, שאם יהיו עוד 1,000 צעירים שיתגייסו ליחידות קרביות, זה יקטין ב-500 את המכסה הכוללת ואני חושב שמבחינת הסמליות שחבר הכנסת שטרן מדבר עליה, אני חושב שזה נכון, כי אנחנו רוצים שוויוניות מה שיותר גדולה וכולל בחירוף הנפש ולכן זה מוביל לכיוון הזה.

מרדכי יוגב: אני מבקש לומר שאני חושב שהרעיון של חבר הכנסת אלעזר שטרן הוא רעיון טוב ורק אני חושב שאם רוצים שהוא באמת יתמרץ ויביא את אותם חברים שאינם לומדים ושינותבו לצה"ל ושתהיה מוטיבציה גם לראשי הישיבות שלהם ולאחרים לנתב אותם לצה"ל בגילאים האלה, אז כן נכון לשים אותו נכון לשנה זו והממשלה תחליט בעוד שנתיים אחרת, במספר 800.

מרדכי יוגב: אם תשים אותו ב-1,000 זה הרבה מעל הרף שיתמרץ אותם.

מרדכי יוגב: זכותה של הממשלה כאשר זה יעלה להעלות את זה ל-1,000, זה בסדר, אבל, אלעזר, שים אותו בנקודה שזה משיק למציאות ויהווה תמרוץ הלאה.

מרדכי יוגב: אם תשים את זה גבוה מדי - - -

אלעזר שטרן: מוטי, אני אגיד לך משהו, אני חושב שהשנה - - -

מרדכי יוגב: אני חושב שההצעה שלך מצוינת.

אלעזר שטרן: לא, אני אגיד לך איפה הבעיה שלי בחוק ולמה אני חושב שאני מבין אותך, אבל אני עדיין חושב 1,000.

אלעזר שטרן: אני אומר למה.

אלעזר שטרן: החוק הזה הולך רחוק, אני חושב שיש בעניין הזה גם אמירה ערכית.

אלעזר שטרן: לדעתי אין בעיה בשנים האלה לעמוד ביעדים.

אלעזר שטרן: אני חושב שאין בעיה, ואם גדי אומר שעכשיו ממילא עומדים 830, אז זה כמעט לא תמרוץ.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך ליצור תמרוץ קבוע.

מרדכי יוגב: אם הממשלה תראה שבעוד שנתיים יש 1,000 היא תעלה את זה ל-1,200.

מרדכי יוגב: היא תעלה את זה.

יוני שטבון: אבל, אלעזר, הורדנו את הבריכה.

יוני שטבון: ב-2014 הבריכה הצטמצמה.

אלעזר שטרן: אחרי זה אני אסביר לך.

עמר בר-לב: בסדר, לכן כל תמרוץ יעזור.

איילת שקד: חברים, די, אני לא רוצה לשמוע יותר.

איילת שקד: אני מצביעה על ההסתייגות של חבר הכנסת שטרן.

איילת שקד: כל מי שמתגייס בין גיל 18 לגיל 20 לשירות קרבי, מעל 1,000 ייחשב - - - מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות עברה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - רוב ההסתייגות נתקבלה.

איילת שקד: עכשיו על כל סעיף (ג) כמו שהוא, מי בעד?

<לירון דוד: זה משליך על כל נוסח שהצבעתם עליו כרגע, כיוון שאתם משנים את תכליתה של מה שהממשלה קבעה.

איילת שקד: למה?

אלעזר שטרן: תעשו את ההתאמה.

<לירון דוד: בפרק זה המתגייסים בפועל.

<הילה ארליך: זה גולגולות, זה ראשים.

אריאל אטיאס: בסדר, יש רביזיה על ה'בפועל' הזה.

<לירון דוד: צריך לעשות את ההתאמות.

אריאל אטיאס: תעשו התאמות אחרי זה.

<אחז בן ארי: נעשה התאמות, נביא אותם מחר.

איילת שקד: הלאה.

איילת שקד: סיימנו את סעיף 26יט.

איילת שקד: יש לנו רביזיה.

איילת שקד: רביזיה של חבר הכנסת שלח על סעיף (ה), על ההסתייגות לסעיף (ה), על ה-5,200.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת שלח?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הרביזיה נפלה.

איילת שקד: הצבעה בעד הרביזיה - מיעוט הרביזיה נדחתה.

איילת שקד: עכשיו אנחנו מצביעים על כל הסעיף, סעיף 26יט.

<עידו בן יצחק: מה עם ההסתייגות של פרוש?

אריאל אטיאס: לא עכשיו.

גילה גמליאל: הוא עוד לא העלה את ההסתייגות להצבעה.

איילת שקד: לא, אני רוצה להצביע על כל הסעיף.

אריאל אטיאס: יש לי הסתייגות על משהו מאתמול, אז לא מצביעים על זה עכשיו.

איילת שקד: אני רוצה להצביע על כל סעיף 26יט.

אריאל אטיאס: חוץ מהרביזיות?

איילת שקד: לא, אני עכשיו רוצה להצביע על הכול.

איילת שקד: אתה שמת רביזיה?

אריאל אטיאס: כן.

<עידו בן יצחק: על מה?

אריאל אטיאס: על 'המתגייסים בפועל'.

אריאל אטיאס: פשוט לא הייתי פה אתמול ואתם לא הקשבתם למשמעות של מה שאתם עושים.

איילת שקד: שמת רביזיה על 26יט(ב)?

איילת שקד: מה אתה רוצה?

אריאל אטיאס: הצבא צריך להקשיב.

אריאל אטיאס: השאלה אם זה דיון עכשיו.

איילת שקד: כן, זה עכשיו, אני רוצה לסגור את הסעיף.

אריאל אטיאס: אבל את לא תסגרי את הסעיף, כי את לא תצביעי על זה עכשיו.

איילת שקד: עוד חצי שעה אני אצביע על זה.

אריאל אטיאס: את יכולה להצביע על הסעיף בלי להצביע על הרביזיה?

איילת שקד: לא.

אריאל אטיאס: אז אני אגיש רביזיה אחר כך.

אריאל אטיאס: על כל הסעיף.

<עידו בן יצחק: לא.

<עידו בן יצחק: אם אתה לא מגיש אותה עכשיו אז אפשר להצביע על הסעיף.

<עידו בן יצחק: אם אתה מגיש אותה עכשיו - - -

איילת שקד: בסדר, הוא לא מגיש אותה עכשיו.

איילת שקד: אתה רוצה?

איילת שקד: תגיש אחר כך ל - - -

אריאל אטיאס: רגע, רגע, רגע, אני לא מבין במהירות שלך.

<עידו בן יצחק: אם אתה לא מגיש רביזיה אז היא יכולה להצביע על כל הסעיף.

אריאל אטיאס: ואז אני צריך להגיש רביזיה על כל הסעיף.

<עידו בן יצחק: ואתה יכול להגיש רביזיה על כל הסעיף.

אריאל אטיאס: ואני יכול גם לא על כל הסעיף אחרי שהיא מצביעה?

<עידו בן יצחק: לא.

אריאל אטיאס: אז אני חייב להגיש על כל הסעיף?

<עידו בן יצחק: כן.

אריאל אטיאס: ואז אני יכול לעשות רק הערה בתוך הסעיף וזה נקרא גם כל הסעיף?

<עידו בן יצחק: כן.

אריאל אטיאס: אז אותו דבר, רק קוראים לזה בשם אחר.

<עידו בן יצחק: נכון.

אריאל אטיאס: עכשיו הבנתי.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: מי בעד סעיף 26יט?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 26יט - רוב הסעיף נתקבל.

אריאל אטיאס: אז אני מגיש רביזיה, בסדר?

מאיר פרוש: מה לגבי ההסתייגות שלי ב-(ה)?

איילת שקד: אחר כך.

איילת שקד: נגיש רביזיה.

איילת שקד: סעיף 26כ.

איילת שקד: (א).

רוברט אילטוב: זמן לרביזיה?

רוברט אילטוב: כשיש רביזיה, את קובעת זמן לרביזיה?

איילת שקד: כן, אני רוצה.

אריאל אטיאס: מתי הדיון הבא?

אריאל אטיאס: ביום ראשון?

איילת שקד: או מחר או ביום ראשון, נראה כמה נסיים.

איילת שקד: אנחנו צריכים לסיים הכול היום.

איילת שקד: סעיף 26כ(א).

איילת שקד: "שר הביטחון יודיע לממשלה בתום כל שנת גיוס על מספר המתגייסים לשירות סדיר מקרב תלמידי הישיבות ובוגרי מוסדות החינוך החרדיים באותה שנת גיוס ויפרסם על כך הודעה ברשומות לא יאוחר מה-5 ביולי".

עמר בר-לב: איילת, אני מבקש להוסיף - - -

<עידו בן יצחק: זה התאמת נוסח.

עמר בר-לב: מצוין, התאמת נוסח.

עפר שלח: יש לי פה הסתייגות, להוסיף את המילה 'בפועל'.

אריאל אטיאס: הרביזיה שלי לא עכשיו.

אריאל אטיאס: בשבוע הבא נצביע עליה, אני לא מגיש אותה עכשיו.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: אין רביזיה.

אריאל אטיאס: אבל תהיה רביזיה, שלא תטעו.

אריאל אטיאס: לא עכשיו.

עפר שלח: יש הסתייגות שלי ל-כא, להוסיף את המילה 'בפועל', המתגייסים בפועל.

איילת שקד: לא צריך הסתייגות.

עפר שלח: אני כמו פרוש, אני לא יודע אם צריך.

איילת שקד: אבל מה עכשיו עושים עם הדבר הזה, של שטרן?

עמר בר-לב: יעשו את ההתאמות.

עפר שלח: לא יודע.

עפר שלח: אתם תעשו מה שאתם רוצים.

עפר שלח: אני מבקש להוסיף 'בפועל'.

<איילת לוי: איפה?

עפר שלח: כ(א).

יוני שטבון: מה זה בפועל?

יוני שטבון: מה זה מוסיף?

עפר שלח: מי שהתגייס באמת, זה הכול.

יוני שטבון: ולא מה?

עפר שלח: ולא המתגייסים.

<הילה ארליך: ה'בפועל' הזה, אם יהיה את האחד ואחד וחצי זה בעייתי.

<הילה ארליך: מה זה המתגייסים בפועל?

גילה גמליאל: אז זה לא בעייתי, אפשר לומר - - -

עפר שלח: הוא יגיד כמה התגייסו וכמה התגייסו בכל קבוצת גיל.

<גדי אגמון: הגיעו לי 200, גיל 18 עד 20.

<קריאה: זה בפועל משוקלל.

עפר שלח: הוא יוציא הודעה, זה לא מעל יכולותיו של שר הביטחון.

עפר שלח: הוא יגיד התגייסו 3,000, מתוכם 2,924 מגיל 18 עד 20 על פי תיקון.

עפר שלח: מה הבעיה?

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שלח וחבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט ההסתייגות נדחתה.

אריאל אטיאס: נפלה.

איילת שקד: ארבע-ארבע?

אריאל אטיאס: היה ארבע, אני ופרוש, את ו - - -

גילה גמליאל: גם אם ארבעה בעד וארבעה נגד זה לא עבר.

איילת שקד: זה לא כזה משנה.

גילה גמליאל: זה לא משנה, אם זה ארבעה בעד וארבעה בעד זה לא עבר.

איילת שקד: הלאה.

איילת שקד: סעיף (ב).

איילת שקד: (מקריאה): "(ב) השר הממונה על חוק שירות לאומי-אזרחי - - -

אריאל אטיאס: רגע, איפה את קוראת?

אריאל אטיאס: לאט לאט.

איילת שקד: סעיף 26כ(ב).

איילת שקד: "השר הממונה על חוק שירות לאומי-אזרחי יודיע לממשלה בתום כל שנת גיוס על מספר המשרתים בשירות לאומי אזרחי שהחלו לשרת באותה שנת גיוס" - - - אבל עשינו את זה כבר, הצבענו משרתים בפועל בסעיף (ב).

אלעזר שטרן: אבל אני לא מצליח להבין למה את לא רוצה את המילה הזאת.

איילת שקד: אבל הכנסנו אותה בסעיף (ב) בפרק הקודם, לא צריך לדחוף אותה בכל חור עכשיו, מה זה משנה?

<לירון דוד: אפשר לשאול משהו לגבי קודם?

<לירון דוד: אם אנחנו מחשיבים אחד וחצי על כל לוחם, האם לא צריך מי שהתגייס בגיל מאוחר להפחית ממנו?

<לירון דוד: שיהיה חצי.

איילת שקד: לא, אי אפשר.

עמר בר-לב: מה פתאום?

<לירון דוד: על אותו משקל, אני שואלת.

אריאל אטיאס: את מי גברתי מייצגת?

<לירון דוד: את משרד המשפטים.

איילת שקד: לא.

איילת שקד: (מקריאה): "(ב) השר הממונה על חוק שירות לאומי-אזרחי יודיע לממשלה בתום כל שנת גיוס על מספר המשרתים בשירות לאומי אזרחי שהחלו לשרת באותה שנת גיוס ויפרסם על כך הודעה ברשומות לא יאוחר מה-5 ביולי".

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 26כ(ב) - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: סעיף (ג), יש הסתייגות.

איילת שקד: עפר, ההסתייגות שלך לסעיף (ג).

עפר שלח: כן, אני רוצה להסביר.

עפר שלח: יש לי הסתייגות שהיא גם טכנית וגם מהותית.

עפר שלח: מהותית, כפי שהוסבר לנו על ידי היועצים המשפטיים כאן, קודם כל הנוסח כרגע איננו 'הממשלה תקבע'.

עפר שלח: הצעת החוק הממשלתית לא נתנה לממשלה שיקול דעת בקביעה לאחור אם עמדו ביעדים או לא.

עפר שלח: הנוסח שלה היה 'לא התמלאו יעדי הגיוס בשנה מסוימת יחול' כך וכך.

עפר שלח: זו הכוונה והכוונה היא בוודאי לאור כמה דברים שהתקבלו פה עכשיו, שהם למעשה נותנים לממשלה יכולת לשנות את היעדים שהיא כבר קבעה.

עפר שלח: זה מכיוון שבסעיף (ה) אישרנו רק את היעד ליולי 13', שהוא יעד שכבר נקבע והחלו לעבוד לפיו לפני תשעה חודשים ולא קבענו יעדים קדימה.

עפר שלח: נותנים לממשלה לא רק את היכולת הזו, אלא גם קבענו שיחול פה איזה שהוא מפתח לפי הצעה של חבר כנסת שטבון שאני תמכתי בה, כי אני מקבל את ההיגיון שלה.

עפר שלח: למעשה אסור לנו לתת כאן לממשלה שיקול דעת נוסף בקביעה אם עמדו ביעדים או לא, שהוא שיקול דעת שלאחר מעשה, כי שיקול דעת שלאחר מעשה מאפשר לממשלה מזדמנת לבוא ולהגיד שלמרות שלא עמדו ביעדים כן עמדו ביעדים.

עפר שלח: זו רוחה של הצעת החוק הממשלתית ומכיוון שחל פה שינוי בניסוח, שהוא תוצאה של הניסוח האחר, ניסוח שהוא הצעת הוועדה, שאני מזכיר, גם הוא עוד לא התקבל, כרגע עומדת הצעת החוק הממשלתית ואם לא יתקבל נוסח אחר, אז ההסתייגות שאני מציע היא ברוחה ולגמרי על פי כוונתה של הצעת החוק הממשלתית, שאומרת בהינתן כל התנאים האלה לממשלה לא יהיה שיקול דעת אם היעדים יתקבלו או לא יתקבלו ולכן הממשלה תודיע.

עפר שלח: עכשיו נאמר פה גם שתודיע כולל רמה מסוימת של סבירות מנהלית למקרה ש - - -

גילה גמליאל: מה הסיבה שהנוסח שונה?

עפר שלח: כי כל הניסוח של הצעת החוק הזאת הוא ניסוח אחר, כפי שנעשה על ידי היועצת המשפטית של הכנסת.

עפר שלח: כל השפה של החוק הפכה להיות שפה אחרת, אבל המשמעות היא משמעות מאוד ברורה.

עפר שלח: בתוך המינוח שאני מציע שזה 'הממשלה תודיע על פי ההודעות של שר הביטחון והשר הממונה על חוק שירות לאומי אזרחי', נאמר שהממשלה לא יכולה לאחר מעשה לקבוע שיעדים שלא עמדו בהם כן עמדו בהם, אבל זה משאיר רמה מסוימת של סבירות מנהלית שאומרת שאם לא עמדו, אני לא רוצה לנקוב במספר, אבל במספר קטן מאוד עד בטל בשישים, אז ברור שאז לממשלה תהיה אפשרות לקבוע.

עפר שלח: מה גם שאנחנו כמובן מדברים על זה שאם לא עומדים בזה ב-1 ביולי חלה חובת גיוס.

עפר שלח: מעבר לזה, לתת לממשלה יכולת מעבר לזה לקבוע שמה שהיא קבעה, היא לא מכירה בו, זה לא ראוי בעיניי ולכן אני מציע את הניסוח הזה.

עמר בר-לב: אני רוצה להוסיף, אני גם הגשתי הסתייגות על הסעיף הזה.

עמר בר-לב: בעיקרון אני מסכים עם מה שעפר שלח אומר ואני חושב יותר מזה, הלוא מדובר כאן בחוק שירות ביטחון ומדובר כאן בחוק שהכנסת מחוקקת, לכן אני מציע ששר הביטחון, אנחנו מדברים על חוק שירות ביטחון, יודיע על נתוני הגיוס לוועדת חוץ וביטחון וועדת חוץ וביטחון תודיע האם יושגו היעדים השנתיים.

איילת שקד: אתה רוצה להוציא את זה מהממשלה?

עמר בר-לב: כן, זה חוק של הכנסת ופשוט שר הביטחון צריך להודיע, לדווח, וועדת חוץ וביטחון תודיע אם עמדו או לא עמדו.

עמר בר-לב: זה השוואת שני מספרים בסך הכול.

מאיר פרוש: אני מבקש רשות דיבור.

איילת שקד: כן.

מאיר פרוש: אני מאוד הייתי שמח אם חבר הכנסת עפר שלח יתחייב פה בפני הנוכחים שכאשר הוא יהיה יושב ראש ועדת חוץ וביטחון וצה"ל יתחייב על תכנית רב שנתית 14'-18', לא תהיה סמכות לשר הביטחון ולא לממשלה ולא לקבינט לשנות כהוא זה מכל מה שאנחנו מקצים ב-2014 לפי תכנית רב שנתית.

מאיר פרוש: אין מצב שלשר הביטחון יש שיקול דעת.

מאיר פרוש: התחייב ב-14' על תכנית רב שנתית עד 18', שיעמוד בזה.

מאיר פרוש: אין לו סמכות לשנות.

מאיר פרוש: אם נעשה את זה שם, אולי נעשה את זה גם פה.

מאיר פרוש: אלא אם סומכים על שר הביטחון לשנות תכנית רב שנתית בצרכים שצה"ל צריך להתמודד עם כל המדינות מסביב ומעבר לזה, אז אם שם יש לו סמכות, יש לו גם פה סמכות.

מאיר פרוש: אם שוללים את זה פה, אז ישללו לו גם שם.

עפר שלח: לשר הביטחון, חבר הכנסת פרוש, יש סמכויות רבות, אין לו סמכות לשנות מתמטיקה.

מאיר פרוש: את זה לא.

עפר שלח: זה כל מה שאנחנו אומרים.

מאיר פרוש: אם התקציב של צה"ל בתכנית רב שנתית הוא כך, אין מצב שהוא מוריד מיליון שקל אחד.

מאיר פרוש: אין מצב כזה.

עפר שלח: תקעת תווית שלך, בוא נמשיך הלאה.

מרדכי יוגב: אני יכול להבין את חבר הכנסת עפר שלח ואני גם חושב שנכון לשים יעדים, אבל אני רוצה להמשיך את דבריו של חבר הכנסת פרוש ובמקביל ליעדים.

מרדכי יוגב: אנחנו מדברים פה בסוף בבני אדם ולא רק במתמטיקה, ואנחנו כולנו רוצים שהתהליך יצליח ולהמשיך את אותה דוגמה שהוא נתן, הייתי יכול לתת דוגמה אחרת, כשצה"ל עושה תכנית רב שנתית, כל שנה הוא עושה הערכת מצב, אולי דברים משתנים, והוא ממשיך את התכנית הרב שנתית בהתאם.

מרדכי יוגב: כמו שעכשיו ראינו, ירד התקציב והיה גם קושי לעשות תכנית רב שנתית.

מרדכי יוגב: לכן אני חושב שאסור לגדוע או לקחת את שיקול הדעת.

מרדכי יוגב: עכשיו זה לא רק משר הביטחון, הממשלה, כל הממשלה, עדיין יש שיקול דעת של הגורם המבצע של מדינת ישראל, שנבחר על ידי העם והוא ישקול, יכול להיות שקרתה תקלה, לא בגלל תקלה נפרק כרגע את כל המערכת ונגרום לכך שהתהליך לא יצליח.

מרדכי יוגב: אם אנחנו רוצים בהצלחת החוק אז צריך גם להכניס לתוכו את שיקול הדעת המתמשך ואת הערכת המצב המתמשכת.

מרדכי יוגב: כך, גדי, אני אומר לכם, כאנשי צבא, כל שנה בוחנים את הטר"ש ובודקים אותו הלאה, האם עמדו בו, או האם משנים, האם נאלצים לעשות הסטה, בכוח האדם לסייבר או מהשריון וכו', כי נתונים בבני אדם ובסביבתם הם דברים משתנים.

מרדכי יוגב: לכן כן נכון לשים יעדים, אבל כן נכון גם לתת לממשלה את שיקול הדעת המתמיד, גם אם עמדו, לתמרץ אותו, ואם לא עמדו, אז אולי להחליט שצריך לעשות הערכת מצב, אבל לא להכשיל אותו.

עפר שלח: מוטי, תודה על דבריך.

מרדכי יוגב: הדבר הזה יביא ליותר עמידה בתכלית החוק.

מרדכי יוגב: הדבר הזה יביא לגיוסם של יותר חרדים דווקא.

עפר שלח: תודה על דבריך, כי אתה מוציא היטב את המרצע מן השק.

עפר שלח: אנחנו נתנו בסעיף (ה) למעשה לממשלה את היכולת להחליט משנה לשנה, כך שהחשש שלכם, שמא הממשלה לא תוכל לעשות התאמות - - -

אריאל אטיאס: אבל כתוב שהיעדים יעלו משנה לשנה, לא כתוב שהם יירדו.

עפר שלח: בסדר, והגיוני שהם יעלו, כי אני רוצה להזכיר שגם ביעדים שיש לנו עד היום, שהם עד יולי 2017, ובתוך כל הדיון שהיה פה נשכח ואפשר לחשוב שהציבור החרדי מתגייס בהמוניו.

עפר שלח: גם ביעדים שמדובר בהם ב-17' מדובר במיצוי כוח שלא מגיע לאפס קצהו ממיצוי הכוח בתוך הציבור החילוני.

עפר שלח: אז בואו לא נשכח גם את הדבר הזה.

עפר שלח: מה שאתם מבקשים זה לא רק שתהיה אפשרות, זה לא לתקן יעדים על פי זה שחלו שינויים במצב, אלא לתקן יעדים אחורה.

עפר שלח: זאת אומרת חלו שינויים במצב ולכן אנחנו משנים את העבר.

עפר שלח: הדבר הזה הוא בלתי סביר בעליל, כל מטרתו היא לא לתת לצה"ל את היכולת להתאים את עצמו, אלא בסופו של דבר לתת לממשלה מזדמנת את היכולת להגיד שמספרים אינם מספרים ולשים את זה בתוך החוק זה אבסורד.

עפר שלח: זה הכול.

איילת שקד: אני רוצה להסביר איך זה נולד.

איילת שקד: הייעוץ המשפטי של הוועדה, כשהוא הכין את החוק הזה, הוא חשב שצריך להכניס אמות מידה שהממשלה תקבע אמות מידה לפיהם הממשלה תקבע אם עמדו ביעדים.

איילת שקד: ישבנו על זה כל חברי הוועדה והגענו למסקנה שקביעת אמות מידה זה יכול להיות נרחב מדי, כי הממשלה, לא שאני חושבת שהיא הייתה עושה את זה, אבל הייתה יכולה לקבוע אמות מידה שסטייה של עד 20% זה לא עמידה ביעדים, או רק עמידה ביעדי הגיוס הצבאי זה לא עמידה ביעדים.

איילת שקד: שוב, אני לא חושבת שממשלה הייתה עושה את זה, אבל היה איזה שהוא חשש פה בקרב חברי הוועדה ולכן החלטנו להוריד את סעיף אמות המידה ונשארנו רק עם 'תקבע הממשלה האם עמדו ביעדים', כשהמטרה כמובן זה שהממשלה לא תבלף את הציבור ואם התגייסו 4,800 והיעדים זה 5,200 היא תגיד שעמדו ביעדים, כי אז הציבור צריך להחליף ממשלה כזאת, אלא הכוונה היא לתת לה איזה שהוא מרחב סביר, של סבירות שאם תהיה סטייה היא תוכל להתייחס לסטייה הזאת.

איילת שקד: זה הכול.

איילת שקד: - - -

עפר שלח: נאמר על ידי הפרשנות המשפטית שבמילה 'תודיע' זה כלול.

עפר שלח: הסבירות המנהלית כלולה במילה תודיע.

<לירון דוד: נכון.

<לירון דוד: ומעבר לכך, כפי שאני רואה את זה, כשאת אומרת 'תקבע' אז החוק בעצם מאפשר שינוי של תכלית החוק.

<לירון דוד: תכלית החוק היא הגדלה במספר החרדים המתגייסים והגדלה ביעדים, וזה כתוב גם בדברי ההסבר ואנחנו יודעים שכל הצעת החוק הזאת, זו מטרתה, וכשאומרים 'הממשלה תקבע אם עמדו', היא יכולה לסכן את המטרה, מותר לא להשיג יעדים בצורה ניכרת וזה מעוגן בחקיקה הראשית.

עמר בר-לב: אני מבקש גם התייחסות משפטית להצעה שלי, שזה לא הממשלה, כי אם שר הביטחון מדווח לוועדת חוץ וביטחון וועדת חוץ וביטחון תעשה אחד ועוד אחד ותגיד אם עמדו ביעדים או לא עמדו ביעדים.

עמר בר-לב: אני מבקש התייחסות של הייעוץ המשפטי.

אלעזר שטרן: איילת, חשוב לי שתקשיבי גם.

איילת שקד: דבר.

אלעזר שטרן: עפר אומר דברים חשובים וגם לי יש דברים חשובים.

אלעזר שטרן: את יושבת ראש הוועדה, אני רוצה שתקשיבי.

עמר בר-לב: תן להם רגע לענות לי.

<איילת לוי: אני אתחיל קצת לפני.

<איילת לוי: קודם כל להבנתי הצעת החוק הממשלתית קובעת 'לא הושג יעד שנתי שעליו החליטה הממשלה', היא לא קובעת מי קובע, האם הושג יעד שנתי או לא הושג יעד שנתי.

עפר שלח: מה יש לקבוע?

עפר שלח: זה מספר, איילת.

<איילת לוי: השאלה אם זה מספר מספר או שיש בו איזה שהיא סטייה.

עפר שלח: זה מספר שמורכב מספרות.

<איילת לוי: לא, אתה גם מסכים איתי שאם יתגייסו 5,199 במקום 5,200 אז כנראה שההנחה היא שעמדו ביעדים.

אלעזר שטרן: ולכן היא תודיע.

עפר שלח: ולכן היא תודיע וזה כלול בזה, זה בדיוק זה.

עפר שלח: על זה כולנו מסכימים.

<איילת לוי: רגע, שנייה, נגיע לשם.

<איילת לוי: מה שניסינו לקבוע בהצעת החוק ולכן הכנסנו את הסעיף הזה זה מנגנון שמצהיר פוזיטיבית מי קובע או מי מודיע, לשיטתך, ולכן זה לא נכנס בהצעת החוק הממשלתית.

<איילת לוי: הייעוץ המשפטי של הוועדה סבר שצריך להכניס אמות מידה לא מאחר שהן מחלישות את הצעת החוק אלא מאחר שהן מחזקות את הצעת החוק.

<איילת לוי: הממשלה, במסגרת הקביעה שלה תיתן משקל למה קורה אם עמדו בחלק מיעדי הגיוס, אם יש סטייה כזו, אם יש סטייה אחרת, וזה היה הרציונל מאחורי קביעת אמות המידה, שכרגע זה לא עומד על הפרק.

<איילת לוי: במובן של 'קבעה' יש כאן שתי גישות שונות.

<איילת לוי: יש כאן את הגישה שמציג חבר הכנסת עפר שלח, שמדבר על יעדים מספריים עם איזה שהוא שפיל של סבירות מנהלית ויש את המושג של קבע.

<איילת לוי: איך שאנחנו מבינים את זה, כייעוץ המשפטי של הוועדה, המושג 'קבעה' מחייב או מביא את הממשלה לעשות איזה שהוא תהליך מחשבתי כשאמות המידה, שלא נכנסו כרגע בחוק, הן נבלעות במושג קביעה ולא רק הודעה.

<איילת לוי: הממשלה צריכה לתת דעתה לכל אחד מהפרמטרים של היעדים, גיוס לשירות סדיר, משרתים בשירות הלאומי אזרחי וכו' וכו', משך השירות המינימלי שייחשב כעמידה ביעד.

<איילת לוי: אלה כל מיני שאלות שכרגע לא מופיעות בנוסח שמוצג בפניכם ולכן אנחנו הצענו את אמות המידה.

<איילת לוי: היה לי חשוב להבהיר את זה ועכשיו תחליט הוועדה אם היא הולכת לכיוון של קבעה, או הולכת לשיטתו של חבר הכנסת שלח להודיעה.

<לירון דוד: זה לא לשיטתו, זה גם עולה מהצעת החוק הממשלתית.

<איילת לוי: לא, זה הוויכוח.

<לירון דוד: כאן אתם שיניתם את הסעיפים ולא שמתם את ה - - -

עפר שלח: הצעת החוק הממשלתית לא נותנת שיקול דעת.

<איילת לוי: בהצעת החוק הממשלתית אולי זו הייתה הכוונה, אבל זה ודאי לא מובן - - -

<אחז בן ארי: את לא רוצה לתקן את זה, את רוצה רק שיהיה - - -

<לירון דוד: קודם כל אני רוצה שיהיה ברור.

<לירון דוד: עכשיו יכולה הוועדה להחליט לכאן או לכאן.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר משהו, לא בשביל החלטה, אלא מול נתונים שחבר הכנסת יוגב אמר.

אלעזר שטרן: אני אומר באמת, לא בשביל החלטה, אני מתפלא, עד עכשיו דנו במסלולים שאף אחד לא נתן בהם חופש פעולה לממשלה בהקשר הזה.

אלעזר שטרן: נתנו פטור, נתנו היעדר כמויות ואף אחד לא אמר שנשאיר את זה לשיקול שר הביטחון כמה יש במסלול של תורתו אמנותו, כמה יש במסלול ההסדר, כמה יש במסלול הישיבות הציוניות.

אלעזר שטרן: יכול להיות שגם שם שר הביטחון יצטרך לבוא להחליט ולהגיד.

אלעזר שטרן: האמת היא שמוזר לי, אני אומר את האמת, שדווקא בסעיף כזה, כשאני אומר, הערכה שלי, אין בעיה לעמוד ביעדים, אני חושב שהיעדים, במיוחד היום, הם יעדים מאוד סבירים לציבור החרדי, אז אני קצת מתקשה להבין איך אנחנו קושרים את הידיים של שר הביטחון, קשרנו אותן קודם בהחלטות שקיבלנו עד עכשיו ופתאום פה אנחנו אומרים אולי הוא ירצה.

אלעזר שטרן: זהו.

מרדכי יוגב: אני אשיב לך, ברשותך.

מרדכי יוגב: אני מסכים איתך.

מרדכי יוגב: רוצה לומר אני מסכים איתך ואני לא מסכים עם דברי חברי חבר הכנסת עפר שלח, כי אני חושב ששיקול הדעת תמיד צריך להיות.

מרדכי יוגב: רוצה לומר שצריך להיות שיקול דעת מבחינתי גם לגבי מה שאתה אומר.

עמר בר-לב: מוטי, אבל המקום להפעיל את שיקול הדעת זה בתקופת הקבע.

עמר בר-לב: בהסתייגות שלי, ואתה הגשת רביזיה על כל הסעיף, אז אם זה מה שאתה חושב, אז כשנגיע לרביזיה שלך נקבל את ההסתייגות שאני נתתי בתקופת הקבע, שיהיה שישה חודשים ששם אפשר יהיה לשקול.

מרדכי יוגב: אני רוצה בהצלחת החוק.

עמר בר-לב: אבל למה כאן?

עמר בר-לב: אתה לא עקבי.

מרדכי יוגב: לא, אני אומר לך שאני רוצה בהצלחת החוק.

מרדכי יוגב: בשביל שהוא יצליח אני רוצה ליצור מצב שיהיו יעדים, שיהיו תמריצים, אבל שלא יהיו מצבים ש - - -

עמר בר-לב: אבל זה לא פה, זה בתקופת הקבע.

עמר בר-לב: תיישם את מה שאתה אומר בתקופת הקבע.

מרדכי יוגב: לאורך כל הדרך, שיהיו יעדים ושיהיו תמריצים, אבל שלא יהיו מצבים שבמצבים שבהם יש בעיה הממשלה תוכל לשקול, להעריך מצב ולראות איך מתקדמים קדימה בכדי להעלות את אחוז המתגייסים ולא לשבור את המציאות.

מרדכי יוגב: לכן אני אומר ששיקול הדעת צריך להיות לאורך כל הדרך.

מרדכי יוגב: לשמוע שלא יהיה שיקול דעת ויש רק מספרים, אנחנו בכל זאת עוסקים פה, איך להגיד?

מרדכי יוגב: במספרים באנשים ובמציאות לאומית.

עמר בר-לב: מה עם השאלה שלי, פעם שלישית שאני שואל.

איילת שקד: על ועדת חוץ וביטחון?

איילת שקד: אתה רוצה שנצביע על זה?

עמר בר-לב: לא, אני רוצה לשאול את המשמעות המשפטית והיועצים המשפטיים פעם שלישית מתעלמים מהשאלה שלי.

<עידו בן יצחק: לא מתעלמים, אנחנו - - -

עמר בר-לב: אז למה אתם לא עונים?

עמר בר-לב: פעם שלישית שאני שואל.

<עידו בן יצחק: משום שחיכיתי בסבלנות שחבר הכנסת יוגב יסיים לדבר בשביל שאני אוכל לענות לך.

<עידו בן יצחק: אין מניעה עקרונית שהוועדה תחליט שההודעה תצא מוועדת החוץ והביטחון.

<עידו בן יצחק: זו סמכות של הוועדה, השאלה אם זה נכון בהתחשב בזה שהממשלה היא זו שמגדירה את היעדים והיא גם זו שבסופו של דבר צריכה לתת את הדעת למה קורה אם הם עומדים בהם או לא.

<איילת לוי: ולסייע לממש אותם.

עמר בר-לב: יש חוק.

עמר בר-לב: החוק ברור בכל המצבים.

<עידו בן יצחק: אני אומר דבר כזה, אין מניעה לעשות את זה, אני חושב שזה פחות נכון בתהליך של קבלת ההחלטות, במיוחד בהתחשב בזה שאם באמת הוועדה תצטרך להחליט - - -

עמר בר-לב: מדובר בפיקוח על חוק.

עמר בר-לב: ועדת חוץ וביטחון, זה חלק מהתפקידים שלה.

עמר בר-לב: יש חוק ולפקח שהחוק אכן מקוים.

<עידו בן יצחק: זה לשיקולה של הוועדה.

איילת שקד: אתה רוצה להצביע על זה?

איילת שקד: אני חושבת שזה לא צריך להיות בידי ועדת חוץ וביטחון.

איילת שקד: עם כל הכבוד, יש ממשלה.

איילת שקד: לא משנה אם יהיה כתוב תקבע או הודיעה, אבל זה או תקבע או הודיעה וזה לא בידיים של ועדת החוץ והביטחון.

איילת שקד: אתה רוצה שנצביע על ההסתייגות?

עמר בר-לב: כן.

איילת שקד: אתה רוצה להגיד את ההסתייגות?

אריאל אטיאס: לא, תנסחו אחר כך, קודם תצביעי.

איילת שקד: אני רוצה שתגיד את ההסתייגות.

עפר שלח: אני מבקש להצביע על ההסתייגות שלי.

איילת שקד: אני מצביעה קודם על ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב.

איילת שקד: תסביר את ההסתייגות שלך.

עמר בר-לב: ההסתייגות, שמי שעושה את הספירה זה שר הביטחון והוא מדווח לוועדת חוץ וביטחון וועדת חוץ וביטחון מודיעה אם עמדו ביעדים.

איילת שקד: במקום תודיע הממשלה, תודיע ועדת החוץ וביטחון?

עמר בר-לב: כן.

עפר שלח: ועדת חוץ וביטחון תודיע אם הושגו יעדי הגיוס.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט ההסתייגות נדחתה.

איילת שקד: עכשיו נשארה לנו ההסתייגות של חבר הכנסת שלח.

איילת שקד: יש עוד הסתייגות?

אלעזר שטרן: לי יש בסוף.

עפר שלח: אבל אחר כך אני מזכיר שהסעיף הזה, צריך להצביע עליו כדי שהוא יתקבל.

עפר שלח: זאת אומרת גם על הנוסח 'תקבע' הוא צריך לעבור.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: קודם ההסתייגות.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שלח, הממשלה 'תודיע'?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - מיעוט ההסתייגות נדחתה.

איילת שקד: עכשיו צריך להצביע על הסעיף.

איילת שקד: מי בעד הסעיף הממשלה תקבע אם הושגו יעדי הגיוס?

איילת שקד: ארבעה.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ארבעה.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 26כ(ג) – מיעוט הסעיף נדחה.

אריאל אטיאס: עכשיו אני מגיש הסתייגות על זה שזה נפל.

<עידו בן יצחק: רק אני אבהיר את המשמעות של הדבר הזה.

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: אנחנו ביררנו עם ארבל.

<עידו בן יצחק: המשמעות היא שאין סעיף כזה.

<עידו בן יצחק: יש סעיפים בהמשך שאומרים מה קורה אם הושג היעד או מה קורה אם לא הושג היעד, החוק שותק בשאלה מי מגדיר שהושג יעד.

עפר שלח: זה נוסח הצעת החוק הממשלתית.

אריאל אטיאס: אני מגיש על זה רביזיה.

עפר שלח: אני מחכה לרביזיה.

עפר שלח: אני מציע גם לך לחכות.

איילת שקד: איזה רביזיה?

עפר שלח: יש רביזיה של חבר הכנסת אטיאס על הסעיף הזה.

עפר שלח: הוא הגיש רביזיה עכשיו.

איילת שקד: אוקיי, בואו נצביע על סעיף (ד).

<איילת לוי: (מקריאה): "(ד) מבלי לגרוע מהוראות סעיפים (א) ו-(ב) יודיעו שר הביטחון והשר הממונה לממשלה עד ה-5 בינואר בכל שנה על מספר המתגייסים לשירות סדיר או לשירות לאומי-אזרחי, לפי העניין, בששת החודשים הראשונים של שנת הגיוס, והממשלה תפרסם על כך הודעה ברשומות לא יאוחר מה-15 בינואר".

<לירון דוד: חשוב לי להגיד משהו.

<לירון דוד: זה בעצם סעיף שהוא דקלרטיבי, וכיוון שאין עכשיו את סעיף (ג) חשוב לציין שזה לא יהיה סעיף שהוא מכונן מהבחינה של היעדים, אלא הוא סעיף דקלרטיבי.

<לירון דוד: רק מצהירים, זה לא מכניס איזה שהיא קביעה של הממשלה לגבי השגת היעדים.

<עידו בן יצחק: אולי כדאי לחדד שאם ירדה הודעת או קביעת הממשלה ב-5 ביולי אז נותרנו רק עם דיווח חצי שנתי ולא - - -

עפר שלח: לא, יש דיווח, השארנו את (א) ו-(ב).

עפר שלח: יהיה דיווח.

<גדי אגמון: למה קבענו 5 בינואר?

<גדי אגמון: אבל אמרנו שנוריד את זה.

<עידו בן יצחק: לא יודע מי זה אמרנו.

<גדי אגמון: איילת, אין משמעות לינואר.

<גדי אגמון: אנחנו ביקשנו בפעם הקודמת לעשות את זה שנתית ולא חצי שנתית.

<איילת לוי: השאלה אם אין משמעות לאחרי גיוס גדול או להודיע בתהליך - - -

<גדי אגמון: אין משמעות ל-5 בינואר.

<לירון דוד: לא, השאלה מה משפיע פה על הציבור.

<לירון דוד: זאת אומרת האם הציבור החרדי יידע שיש לו כך וכך עוד לעמוד - - -

<גדי אגמון: אין משמעות, זה נוהל ארגוני.

<גדי אגמון: זה סתם יכניס את העסק לפינה.

עמר בר-לב: מה רע בזה שיהיה דיווח?

<גדי אגמון: בוא נדווח בסוף שנה.

עמר בר-לב: ברור, זה לא במקום בסוף שנה.

<גדי אגמון: אבל מה ה-5 בינואר, מה המשמעות שלו?

עמר בר-לב: כי אמרנו פעמיים בשנה, בשביל לראות את המגמה, את התהליך.

איילת שקד: מה הבעיה?

איילת שקד: אתם לא יכולים בינואר לתת דיווח?

<גדי אגמון: זה לא אומר כלום.

איילת שקד: למה?

<גדי אגמון: זה אמצע שנה.

גילה גמליאל: סליחה, אני רוצה להבין.

גילה גמליאל: יש פה טענה שאומרת ש - - -

איילת שקד: מי טוען?

גילה גמליאל: בספסלים, נציגי 'יש עתיד'.

גילה גמליאל: הם טוענים שעכשיו, ברגע שהסעיף של הצעת החוק לא עבר, זאת אומרת אין בעצם סעיף כזה, אז הסעיף המקורי של הממשלה הוא זה ש - - -

<עידו בן יצחק: אבל לא היה סעיף מקורי.

גילה גמליאל: אז בעצם יש שתיקה בסוגיה הזאת.

גילה גמליאל: ומי אמור לענות?

גילה גמליאל: בג"צ?

איילת שקד: לא, אני אסביר.

<לירון דוד: הממשלה, זו פררוגטיבה של הממשלה.

<לירון דוד: הממשלה תקבע, היא קבעה בהחלטת הממשלה ש - - -

<עידו בן יצחק: אולי הממשלה ואולי שר הביטחון, שהוא ממונה על - - - אנחנו לא יודעים.

גילה גמליאל: זו נקודה שמן הראוי להבהיר אותה כאן, כי היא לא מספיק בהירה.

גילה גמליאל: כדאי לחדד אותה ולהבין אותה.

<עידו בן יצחק: שר הביטחון ממונה על הביצוע של חוק זה.

<הילה ארליך: נכון, אבל הממשלה קבעה את היעדים.

גילה גמליאל: אז מה זה אומר?

איילת שקד: זה אומר שלא יודעים וכנראה יכול להיות ששר הביטחון יחליט אם עמדו ביעדים, או הממשלה.

איילת שקד: זה פתוח.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע, אתם היועצים המשפטיים?

<עידו בן יצחק: נכון, ואנחנו הצענו להוסיף משהו, מכיוון שבהצעת - - -

גילה גמליאל: אתה אומר שעצם זה שביטלו את הסעיף זה אפילו יותר חמור, כי אז בכלל אין שום דבר.

<עידו בן יצחק: נכון.

יוני שטבון: האם משמעות הדברים שעכשיו יש אפשרות לממשלה להחליט, בהינתן שסעיף (ג) ירד?

<עידו בן יצחק: העניין הוא כזה, בתקופת הקבע משמעות של אי עמידה ביעדים היא החלת חובת גיוס על אנשים מסוימים.

<עידו בן יצחק: אין שום אקט עכשיו בחוק הזה שקובע איזה שהיא הודעה מסודרת שמעכשיו אנחנו לא עמדנו ביעדים ולכן כן חלה חובת גיוס, או לא חלה חובת גיוס.

<עידו בן יצחק: יש רק את הדיווח - - -

יוני שטבון: הממשלה רשאית, לפי מה שאתה אומר?

יוני שטבון: אני שואל שאלה.

<עידו בן יצחק: זה נשאר פתוח לאיך שהממשלה תמצא לנכון לפתור את זה.

גילה גמליאל: לא הבנתי.

גילה גמליאל: מי שנקבע, אז לממשלה יש זכות ל - - - ?

יוני שטבון: גילה, ברשותך, זה קריטי.

יוני שטבון: האם לפי המצב הנוכחי אתה אומר שהממשלה עכשיו כן רשאית?

יוני שטבון: שאלה משפטית.

<עידו בן יצחק: כן, הממשלה תעשה מה שהיא תמצא לנכון.

איילת שקד: מה חושב משרד המשפטים?

<לירון דוד: אנחנו חושבים שזה חוזר בעצם לרוח הצעת החוק הממשלתית, כשלא הושג יעד שנתי חל משהו אחד, הושג יעד שנתי חל משהו אחר, אבל הממשלה קבעה את היעדים, היא קבעה בהחלטת הממשלה על הצעת החוק יעדים מסוימים, היא תמשיך לקבוע יעדים אחרים לגבי ההמשך והיא יכולה לקבוע שהם עמדו בהם או לא עמדו בהם.

גילה גמליאל: אז למה צריך לעגן את זה בחוק?

<לירון דוד: זה מה שאנחנו אומרים, לא צריך, ולכן הצעת החוק הממשלתית לא עיגנה את זה בחוק.

<איילת לוי: אבל, לירון, מי מוציא את האקט, את ההודעה הפוזיטיבית האם עמדו ביעדים או לא עמדו ביעדים?

<איילת לוי: מי אומר את זה?

אריאל אטיאס: שר הביטחון אחראי על החוק, הוא יעשה את זה.

אריאל אטיאס: מה צריך לכתוב את זה בכלל?

גילה גמליאל: סליחה, מי באמת מפקח על העניין הזה?

גילה גמליאל: זאת אומרת היום על פניו הממשלה תחליט מי שבא לה שיהיה - - -

<לירון דוד: לא.

<לירון דוד: גם לפי הצעת החוק הממשלתית לא אמרו - - -

<הילה ארליך: שר הביטחון ידווח לממשלה.

גילה גמליאל: אבל הצעת החוק הממשלתית לא עברה.

<לירון דוד: לא, אם הממשלה צריכה לפעול להגדלה משמעותית - - -

אריאל אטיאס: שר הביטחון הוא אחראי על החוק, הוא ממונה על ביצוע החוק, מתוקף היותו שר הביטחון.

אריאל אטיאס: עכשיו, אם צריך להודיע אז הוא יודיע, כי הוא הממונה על החוק.

אריאל אטיאס: מי זה, שר החוץ יעשה את זה?

<הילה ארליך: שר הביטחון יודיע לממשלה וזה סעיף שאנחנו לא השמטנו.

אריאל אטיאס: נכון, הוא השר הממונה על החוק ונגמר הסיפור.

<קריאה: מי עושה את האקט?

<קריאה: איך אני יודעת אם עמדו ביעדים או לא?

גילה גמליאל: סליחה, אבל יש לי שאלה, מי קובע אם עמדו ביעדים או לא עמדו ביעדים.

עמר בר-לב: שר הביטחון.

גילה גמליאל: הרי אם זה לא היה העניין, וזאת שאלת השאלות, אז בכלל איפה - - -?

אריאל אטיאס: הוא ממונה על החוק.

גילה גמליאל: מי קובע?

גילה גמליאל: הרי כאן ניסו לקבל החלטה מי קובע.

אריאל אטיאס: יש חוק דיור ציבורי, מי קובע מה קורה?

אריאל אטיאס: השר הממונה.

גילה גמליאל: לא, אבל הוא מפרש - - -

מאיר פרוש: מי קובעם את התחקיר שנעשה לגבי קצין שנפטר, אם התחקיר היה בסדר או לא, מי קובע?

גילה גמליאל: שנייה רגע, פרוש, יש פה שאלה עקרונית, מי קובע.

גילה גמליאל: הרי אם לא היה צורך לדון במי קובע, לדוגמה, חבר הכנסת אטיאס חושב שמי שקובע זה שר הביטחון, פה מאחורה חושבים שמי שקובע זו החלטה של פרי, שם אני שומעת שאומרים שבכלל אין מי שאמור לקבוע.

גילה גמליאל: את, מה את חושבת, גברתי?

<לירון דוד: בג"צ.

גילה גמליאל: שבג"צ יקבע.

<לירון דוד: לא, סתם, אני צוחקת.

גילה גמליאל: זו פרסה שראוי לקבל עליה את הדעת פה בוועדה, אחרת שוב עיקרתם את החוק הזה מתוכן וחבל על הזמן.

<לירון דוד: לא, זה היה בצחוק.

<לירון דוד: אני רק אומרת שאני חושבת שזה בעצם חוזר להצעת החוק הממשלתית.

גילה גמליאל: זה לא יכול לחזור להצעת החוק הממשלתית שלא עברה בכנסת.

<לירון דוד: אני אסביר.

<לירון דוד: אני רוצה להסביר.

<לירון דוד: בהצעת החוק הממשלתית הכוונה הייתה לקבוע יעדים שנתיים, הממשלה צריכה לקבוע יעדים שנתיים, לפעול להגדלה משמעותית שלהם.

<לירון דוד: אני מקריאה, לא הושג יעד שנתי עליו החליטה, וזה שותק לגבי האם היא קבעה שהושג היעד או לא קבעה שהושג היעד, זה ברור, זה עולה מתוך - - -

גילה גמליאל: אז מי קובע אם הושג היעד או לא?

<לירון דוד: הממשלה.

גילה גמליאל: אבל 'הממשלה תקבע אם הושגו יעדי הגיוס', עכשיו זה נפל פה בוועדה.

<לירון דוד: לא.

גילה גמליאל: אז מה, מלכתחילה לא צריך את ה - - -?

<הילה ארליך: שר הביטחון מחויב בדיווח.

<הילה ארליך: לפי החוק, הסעיף שהרגע - - -

גילה גמליאל: נכון.

איילת שקד: זה אותו שידור חוזר.

<הילה ארליך: ידווח לממשלה.

<הילה ארליך: תהיה ישיבת ממשלה.

<הילה ארליך: בעיני רוחי אני רואה ב-2017 תהיה ישיבת ממשלה, שר הביטחון ימלא את - - -

גילה גמליאל: והממשלה יכולה לקבוע האם הושגו יעדי הגיוס השנתיים או לא?

<הילה ארליך: בהתאם ל - - -

גילה גמליאל: אז אם הם יכולים לקבוע, אז למה - - -?

גילה גמליאל: כבוד היושבת ראש, סליחה, עכשיו רק תוודאו שהבנתי נכון, כי אני טענתי בדיוק כמוכן ומאחורה טוענים אחרת, אז אני רוצה את ההבהרה.

<לירון דוד: מה טענו מאחורה?

גילה גמליאל: האם נכון להיום, אני שואלת כדי להבין את ההסתייגויות שלכם ואת החוק בכלל, שאלתי את היועצות המשפטיות, לאחר חובת הדיווח, כשמגיעים לממשלה, הממשלה תקבע האם הושגו יעדי הגיוס?

<לירון דוד: לא, היא לא קובעת האם הושגו או לא.

<אחז בן ארי: זה לא קביעה במובן ש - - - זה סיכום המספרים.

גילה גמליאל: מה זה סיכום מספרים?

גילה גמליאל: היעד הוא 5,000 - - -

<לירון דוד: הושג או לא הושג.

<לירון דוד: עכשיו היא צריכה להגיד - - -

גילה גמליאל: הגיעו 4,999, לא הגיע - - -

<לירון דוד: אני את לך את הדוגמה, כי לא היית בדיונים הקודמים כשנתנו את הדוגמאות האלה.

<לירון דוד: לדוגמה יש לי יעד של 5,000 ובאותה שנה שר הביטחון דיווח שהושגו 4,980, 20 אנשים לא היו.

גילה גמליאל: מה זה אומר?

גילה גמליאל: הושג או לא הושג?

<לירון דוד: רגע.

<לירון דוד: זה אומר שאין - - -

אריאל אטיאס: זה אומר שלא עמדו ביעד והממשלה יכולה להחליט שלמרות האמור לעיל - - -

<לירון דוד: לכאורה לא עמדו ביעד, אבל לא עמדו ביעד ב-20 ויש לה איזה שהוא מרחב.

גילה גמליאל: איפה זה בא לידי ביטוי?

<לירון דוד: בזה שאת לא אומרת 'היא תקבע אם הושג היעד'.

<לירון דוד: כי אם את אומרת שהיא תקבע אם הושג היעד אז היא קובעת לגבי זה שהושג או לא הושג.

<לירון דוד: אבל אם יש לך את ה-20 האלה, אז הסבירות המנהלית שלה שהיא תקבל החלטה שלא מסכלת הצעת חוק של הכנסת.

<קריאה: זאת אומרת שהיא תקבע.

גילה גמליאל: את סותרת את עצמך בהסבר.

גילה גמליאל: זו בעיה.

<לירון דוד: אז יכול להיות שאני מסבירה לא נכון.

גילה גמליאל: יכול מאוד להיות, אז תשתדלי להסביר קצת יותר מדויק.

גילה גמליאל: שנצליח להבין.

גילה גמליאל: אני אומרת לך, כמשפטנית, תואר שני במשפטים גם כן, עם עוד פילוסופיה בתואר ראשון ושני נוסף ואני לא מצליחה להבין את מה שאת אומרת.

גילה גמליאל: זה חמור.

גילה גמליאל: כי את אומרת דברים ואני מרגישה שיש סתירה פנימית בתוך השיח.

גילה גמליאל: אתה מבין מה היא אומרת?

גילה גמליאל: היא אומרת שעכשיו, ברגע שהסעיף הזה ירד, אז הדיווח מגיע לממשלה.

גילה גמליאל: ואז שאלתי שאלה שהיא שאלה טריוויאלית, נניח שמגיעים לא 4,980, כמו שאמרת, מגיעים עכשיו 3,000 איש, או 4,000 או 4,980.

גילה גמליאל: מה עכשיו הממשלה, שמגיע לפתחה הדיווח, מה היא עושה עם זה?

עפר שלח: היא יכולה להלחין את זה ולנגן את זה בגיטרה.

עפר שלח: החוק כרגע קובע שלא הגיעו המספרים, חלה חובת גיוס.

עפר שלח: נקודה.

עפר שלח: עכשיו, בדבר הזה, נשללה אפילו הסבירות המנהלית של הממשלה להגיד אחרת.

גילה גמליאל: אבל היא טוענת משהו אחר.

עפר שלח: לא, זה אם הממשלה הודיעה.

גילה גמליאל: זה לא מה שהיא טוענת, ממש לא.

<לירון דוד: אני נתתי דוגמת ה - - -

איילת שקד: זה לא מה שהיא אומרת.

גילה גמליאל: זה מה שאני חושבת כבר כמה רגעים, כי זה נשמע על פניו לא דבר שהוא הגיוני.

איילת שקד: מה שיקרה בסוף, בג"צ יכריע.

איילת שקד: בגלל שהשארתם את החוק - - -

גילה גמליאל: כבוד היושבת ראש, אני ביקשתי להיות חלק מהוועדה, לצערי לא צורפתי אליה, היום אני רק מחליפה את חבר הכנסת צחי הנגבי.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר שעל פניו זה נשמע מטורף שישבתם פה כל כך הרבה שעות, ימים ולילות ובסופו של יום אתם משאירים את השיח שוב להגיע לבג"צ.

גילה גמליאל: אז או שבאמת תהיה פה איזה שהיא רצינות - - -

איילת שקד: בגלל זה הוועדה חשבה שצריך לכתוב 'הממשלה קבעה'.

גילה גמליאל: אבל אם היועצים המשפטיים פה בוועדה חושבים שמה שייתן את המענה - - -

אריאל אטיאס: יש לך איזה תחליף, משהו, לסגור את - - -

גילה גמליאל: יש לכם הצעה אופרטיבית אחרת?

עמר בר-לב: גילה, לכן צריך לסכם ששר הביטחון ידווח לוועדת חוץ וביטחון וועדת חוץ וביטחון תודיע וגמרנו.

עמר בר-לב: מה כל כך מסובך בזה?

<איילת לוי: חברת הכנסת גמליאל, בגלל השאלה שלך, ונעזוב רגע את שאלת ה'קבעה' או 'הודיעה', בגלל השאלה שלך אנחנו חשבנו שמישהו צריך לייצר איזה שהוא אקט פוזיטיבי ולומר - - -

גילה גמליאל: זה מתבקש.

<איילת לוי: אנחנו הוספנו את הסעיף הזה להצעת החוק.

<איילת לוי: בין אם קבעה ובין אם הודיעה, לפי הפרשנות של - - -

גילה גמליאל: עכשיו אפשר להתווכח מי קובע או לא קובע, אבל מישהו אמור לקבוע, כי אחרת זה סטטיסטית על המספר.

גילה גמליאל: יכול להיות מצב היפותטי של 4,999 אנשים ועל זה פתאום חלה החובה.

גילה גמליאל: זה לא ריאלי.

<איילת לוי: העניין הוא שיש כאן שתי גישות.

<איילת לוי: יש כאן את גישת ה'קבעה' ויש כאן את גישת ה'הודיעה'.

<איילת לוי: עכשיו אני אומרת משהו לפני זה.

<איילת לוי: לפני זה בכל מקרה צריך להיות אקט פוזיטיבי של מישהו שמודיע, ממשלה, שר הביטחון, ועדת החוץ והביטחון, תחליט על זה הוועדה.

מרדכי יוגב: בעמוד 19 למעלה, בסעיף קטן (ד), העירו לי את זה פה, זו לא הערה שלי, כתוב שם ששר הביטחון או השר הממונה ידווחו בינואר על מספר המתגייסים לשירות סדיר או לשירות לאומי-אזרחי לפי העניין.

מרדכי יוגב: יכול להיות שצריך להחליף את המילים 'לפי חוק זה', אתה בעצם רוצה שהם יחשפו את כל מספר המתגייסים של צה"ל ולא בטוח שזה מה ש - - - לפי חוק זה, או לפי העניין - - -

<עידו בן יצחק: זה צריך להיות לפי פרק זה.

<עידו בן יצחק: נכון.

אלעזר שטרן: הם מקבלים את זה.

מרדכי יוגב: ששר הביטחון לא יצטרך לדווח על כל מספר המתגייסים.

<עידו בן יצחק: כן, ההערה נכונה, זה צריך להיות 'לפי פרק זה'.

גילה גמליאל: איילת, אני מנסה להגיע פה לפשרה, אני מקווה שהיא תהיה מקובלת.

גילה גמליאל: דיברתי עם עמר, מה שנעשה, את ההצעה שלו - - -

עמר בר-לב: זו הצעה שלך עכשיו.

גילה גמליאל: לא, אבל השאלה אם היא תהיה מקובלת עליך.

גילה גמליאל: אם היא מקובלת עליך, זה בסדר.

גילה גמליאל: שבמקום שזו תהיה הממשלה בכללותה, שזה יעבור לשר הביטחון וועדת חוץ וביטחון של הכנסת.

איילת שקד: יקבעו אם הייתה עמידה ביעדים?

<איילת לוי: זו ההסתייגות שהצבענו.

אריאל אטיאס: אני חושב שאתם מבזבזים זמן סתם.

אריאל אטיאס: אני אמרתי את זה גם למשרד הביטחון, אחז.

גילה גמליאל: זה קשור אלייך.

איילת שקד: לא, ההסתייגות של עמר נפלה.

אריאל אטיאס: כל חוק, יש עליו שר ממונה.

אריאל אטיאס: השר הממונה פה הוא שר הביטחון, בהכרח הממשלה תגיד לו 'מה המצב?' הוא יגיד וזה הכול, ויש לו יועצים משפטיים והם יעמדו בזה.

איילת שקד: אנחנו עוזבים את הפרק הזה.

יוני שטבון: איילת, הערה שלא קשורה.

איילת שקד: הפרק הזה גם ככה מפוצץ ברביזיות, בואו נעבור לפרק אחר.

יוני שטבון: רק הערה שלדעתי תהיה בה הסכמה.

יוני שטבון: ב-26כ(א) יש את הנושא לגבי מוסדות חינוך חרדים.

איילת שקד: עברנו על זה, יוני.

יוני שטבון: אני רק רוצה לחשוב שנייה.

יוני שטבון: האם כדאי להכניס פה משפט, 'לאחר שייקבע בצו על ידי המוסדות הכלליים'?

יוני שטבון: כי קבענו בסעיפים לפני כן בפרקים קודמים מה הוא מוסד חרדי, אז יש צו של שר הביטחון.

יוני שטבון: פה ייווצר מצב שיתחיל החוק לפני שחל הצו.

יוני שטבון: כדאי להכניס את המילה 'לאחר שייקבע בצו על ידי שר הביטחון'.

איילת שקד: על היעדים?

יוני שטבון: כן.

יוני שטבון: כי יכול להיות מצב - - -

איילת שקד: הבנתי מה אתה אומר, אבל גדי יודע מי זה חרדים.

יוני שטבון: לא, אבל זה כל הקטע של הפרק - - -

אלעזר שטרן: אבל, יוני, כתוב החל מה-5, אז ברור לו שהוא צריך להתכוונן בסוף לתאריך הזה.

יוני שטבון: השר?

יוני שטבון: השר יכול לא לקבוע צו.

אלעזר שטרן: הוא לא יכול לקבוע אחר כך.

אלעזר שטרן: אם עד ה-5 ביולי, שיש פה תאריך, צריך לעשות משהו, אז ברור לו שהוא צריך לקבוע קודם.

יוני שטבון: כן, אבל יש פה משתנה מקביל ששר הביטחון, יכול להיות שהוא לא יקבע צו.

<עידו בן יצחק: לא יכול להיות שהוא לא יקבע צו.

<עידו בן יצחק: אין מצב כזה, שר צריך למלא את החוק שמוטל עליו.

יוני שטבון: יש לך בעיה להכניס 'לאחר שייקבע בצו' כדי באמת לוודא את זה?

<עידו בן יצחק: תראה, הרי אין לזה סוף.

<עידו בן יצחק: יכול להיות שהממשלה לא תקבע יעדים, יכול להיות שהשר לא ידווח לממשלה כמה יתגייסו.

<עידו בן יצחק: הכול יכול להיות, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהשרים והממשלה ממלאים אחר הוראות החוק.

איילת שקד: תקשיבו רגע, סך הכול כולם פה רוצים אותו דבר.

איילת שקד: כולם רוצים שבסבירות ההגיונית, שהממשלה לא תיקח החלטות מופרכות ושתהיה לממשלה איזה שהיא גמישות מסוימת.

איילת שקד: סך הכול כולם רוצים את אותו היגיון, צריך רק למצוא נוסח שכולם יוכלו לחיות איתו.

איילת שקד: עד עכשיו לא מצאנו.

גילה גמליאל: רגע, חכי רגע, איילת.

גילה גמליאל: אנחנו מנסים לגבש משהו.

איילת שקד: לא צריך סתם לסרבל, לא צריך ועדת חוץ וביטחון עכשיו.

אריאל אטיאס: לא, אבל 'תודיע', הלך לה שיקול הדעת.

אריאל אטיאס: אנחנו לא רוצים לשנות את היעדים, אנחנו לא יודעים מה יהיה פה עוד ארבע שנים.

<הילה ארליך: אתה נותן סמכות לממשלה ל - - -

גילה גמליאל: אבל 'תודיע' זה ללא שיקול דעת.

<הילה ארליך: תודיע זה בעצם הודעה על סמך נתונים וזה משאיר לממשלה איזה שהיא סבירות מנהלית.

גילה גמליאל: איפה זה קיים?

אריאל אטיאס: מה הסבירות?

אריאל אטיאס: בכמה?

אריאל אטיאס: מה זה סבירות?

גילה גמליאל: מה הסבירות המנהלית?

<הילה ארליך: זה שייך לדין הכללי, שכל גוף ציבורי, בוודאי ממשלה, צריך לפעול בסבירות ובשיקול דעת סביר.

<הילה ארליך: אז אם חסרים 2 ליעד, אז בוודאי שיש סבירות שעמדו ביעדים.

<הילה ארליך: אם חסרים מאות ליעד, אז לא עמדו ביעד.

גילה גמליאל: אבל את צריכה שמישהו יקבע את הרף.

גילה גמליאל: מי קובע את הרף של הבסדר הזה?

גילה גמליאל: המנהלי הזה?

<הילה ארליך: סבירות מנהלית.

<הילה ארליך: הגורם שמפעיל את שיקול הדעת, הממשלה.

<הילה ארליך: ולכן ה'תודיע' מקובל - - -

איילת שקד: טוב, חברים, סיימנו את הפרק הזה.

עפר שלח: יש רביזיות להצביע עליהן, לא?

איילת שקד: כן, אבל לא נצביע עכשיו.

עמר בר-לב: למה לא?

עפר שלח: נצביע עכשיו.

איילת שקד: לא, אני מנהלת הוועדה, לא נצביע עכשיו.

איילת שקד: עכשיו אנחנו עוברים לפרק הפיקוח.

אריאל אטיאס: אבל לא הצבעת על הסעיף עצמו.

איילת שקד: אני לא יכולה, כי יש הסתייגויות ויש עליהן רביזיות.

עפר שלח: איילת, אני צריך לנסוע, בואי נצביע עכשיו על ה - - -

איילת שקד: איזה רביזיות?

איילת שקד: יש כאוס, על מה נצביע?

עפר שלח: אין כאוס.

איילת שקד: עד שאתה ואני לא סוגרים לא מצביעים על כלום.

איילת שקד: אז אפשר לעשות הפסקה.

רוברט אילטוב: אז עכשיו הצבענו על כל מה שלא סגרתם, מה הבעיה?

איילת שקד: יש רביזיות כמעט על הכול, אם לא שמתם לב.

איילת שקד: הכול עם רביזיות.

איילת שקד: אנחנו נצטרך כנראה להתכנס מחר.

עפר שלח: נעשה הפסקה של חמש דקות, על כל הרביזיות.

איילת שקד: חמש דקות הפסקה.

<(הישיבה נפסקה בשעה 18: >

איילת שקד: אנחנו עוברים לסעיף הבא, שזה סעיף מרתק, סעיף המפקחים.

איילת שקד: אחז, מה קורה עם ההערה של חבר הכנסת שטבון?

איילת שקד: הוא צודק.

איילת שקד: כל עוד השר לא קובע צו אילו מוסדות חרדים, אז איך גדי סופר את היעדים?

איילת שקד: גם עכשיו הם מתגייסים, כל הזמן צריכים לספור את היעדים.

מאיר פרוש: כל הספירה הייתה מוטעית.

איילת שקד: נכון, אז איך הוא סופר?

איילת שקד: עד עכשיו הוא ספר בלי חוק.

איילת שקד: אז מה?

איילת שקד: אז שימשיך לספור.

מרדכי יוגב: עד עכשיו לא היו יעדים.

<עידו בן יצחק: אתה רוצה שהצו ייצא עד 30 ביוני, לפני שמודיעים את היעדים.

<עידו בן יצחק: יש לך בעיה עם זה?

<עידו בן יצחק: אני יוצא מנקודת הנחה שמשרד הביטחון יפרסם צו.

איילת שקד: בסדר, אבל איך יספרו את היעדים של השנה הזאת?

איילת שקד: השנה הזאת, הרי לא היה את החוק המיותר הזה.

יוני שטבון: אז אני אומר שיפרסם את הצו הראשון שלו עד 30 ביוני.

איילת שקד: לא, אבל מה עם כל אלה שהוא כבר ספר?

איילת שקד: אלה שהוא כבר גייס?

<עידו בן יצחק: אז הוא יתקן את הספירות שלו.

איילת שקד: הוא לא יתקן.

איילת שקד: גדי, כל החרדים שספרת עד עכשיו, הם בפול.

איילת שקד: ספרת אותם.

איילת שקד: לא צריך את החוק הזה בשבילם.

איילת שקד: זה ברור.

איילת שקד: תקשיב, לא צריך שום דבר.

איילת שקד: הוא סופר איך שהוא רוצה, עד שהוא יתקן צו.

איילת שקד: כשהוא יתקן צו הוא יתחיל לספור כמו הצו.

איילת שקד: זהו, לא צריך.

יוני שטבון: יורידו מלא אנשים.

איילת שקד: לא יורידו, אתה סופר את חב"ד.

יוני שטבון: מה הבעיה שיהיה אחרי צו?

איילת שקד: אתה סתם עושה בלגן.

איילת שקד: שהוא יספור.

יוני שטבון: אחרי שיהיה צו.

איילת שקד: לא, אבל הוא עכשיו סופר אותם.

איילת שקד: תקשיבו רגע, עד שאין צווים הוא סופר איך שהוא מבין.

מאיר פרוש: מי אומר שזה טוב?

איילת שקד: אחז, זה נכון?

מאיר פרוש: מי אומר שזה טוב איך שהוא מבין את זה?

איילת שקד: טוב, תוסיף שהוא צריך לתקן עד ה - - - למה 30 ביוני?

יוני שטבון: כי פה כתוב - - -

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: תוסיף את זה.

איילת שקד: תקציר הפרקים הקודמים.

איילת שקד: כרגע הצעת החוק עומדת לפי הנוסח הממשלתי, זאת אומרת שלא כתוב כלום, לא כתוב לא הממשלה קבעה ולא הממשלה הודיעה.

<לירון דוד: לא, אבל היה כתוב 'הושג יעד - - -'.

איילת שקד: זה מופיע.

יוני שטבון: איילת, יש הצבעה?

איילת שקד: אני לא יודעת אם צריך.

איילת שקד: צריך הצבעה על מה שהוספנו?

איילת שקד: לא, אני רק אעדכן את חברי הוועדה.

איילת שקד: מה שהוספנו בסעיף של מי הוא חרדי, כתבנו ששר הביטחון צריך לתקן את הצו עד ה-30 ביוני, כי ב-30 ביוני מתחילה שנת גיוס ואנחנו רוצים שתתחיל שנת גיוס והצו יהיה מסודר.

אריאל אטיאס: שכל המוסדות בפנים.

איילת שקד: טוב, לפני שנצביע על סעיף כ אני רוצה לעשות את הסמכת מפקחים, כי אני רוצה לדבר עם מישהו לפני שאני מצביעה על זה.

איילת שקד: הסמכת מפקחים זה פרק חדש.

איילת שקד: בהצעת החוק הממשלתית לא הייתה התייחסות לכל הנושא הזה וחברי הוועדה, אנוכי והייעוץ המשפטי ומשרדי הממשלה מצאנו שזה סעיף מהותי מאוד, חשוב, קריטי להצלחת החוק.

איילת שקד: הסעיף בגדול אומר שני דברים.

איילת שקד: אחד, שמשרד הביטחון יוכל להסמיך מפקחים שיפקחו בישיבות ויראו באמת שמי שתורתם אמנותם תורתם אמנותם ומי שלא, יקבל צו גיוס כמו כל אזרח במדינת ישראל.

איילת שקד: שתיים, שמשרד החינוך, שיש לו כבר מפקחים ועורך כבר ביקורות, יעביר את החומר למשרד הביטחון על מנת שמשרד הביטחון יוכל להשתמש ולראות, להשוות את הנתונים שיש לו על מי שרשום בישיבות, לנתונים שיש ברשות משרד החינוך וכך משרד הביטחון יוכל לראות אם יש תלמידים אצלו שלא רשומים במשרד החינוך, מן הסתם צריך לשלוח הם צו גיוס ואז משרד הביטחון יבדוק את זה.

מאיר פרוש: אני מבקש להעיר.

איילת שקד: בסדר, בוא נתחיל לעבור על ה - - -

מאיר פרוש: אבל אני רוצה לומר לך.

מאיר פרוש: כל הישיבות, בריסק, תולדות אהרן - - -

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, שנייה.

איילת שקד: עפר, תחליף אותי על המפקחים.

איילת שקד: (היו"ר עפר שלח)

מאיר פרוש: עפר, איילת אמרה אמירה כללית.

מאיר פרוש: היא אמרה שבעצם אם יהיו לנו המוסדות שלעמוס צייאדה אין מידע על כך, בעצם צריכים לשלוח להם צווי גיוס.

<איילת לוי: לא, צריך לשלוח לשם בדיקות של משרד הביטחון.

מאיר פרוש: אפשר מהיום לשלוח בדיקות וגם שולחים היום בדיקות.

מאיר פרוש: להווי ידוע שישנם מוסדות שמלכתחילה לא לוקחים כסף מהמדינה, בכותרות אני אומר, בריסק, תולדות אהרן, תורה ויראה, סאטמר, דושינסקי, כל אלה לא לוקחים.

מאיר פרוש: אז זה שצריך לשלוח לשם פיקוח, חשוב שישלחו, אני לא רוצה שתהיה אמירה פה שכל מי שלא לוקח כסף מעמוס צייאדה, אז כנראה שהכול מפוברק.

<איילת לוי: לא, זו לא האמירה.

<עמוס צייאדה: אני בן אדם מאוד עשיר, על פי הדיון כאן.

מאיר פרוש: הניגון היה כזה.

<איילת לוי: לא, זו לא האמירה.

<איילת לוי: ממש לא.

עפר שלח: הבנתי.

עפר שלח: איילת, תתחילי להקריא.

<איילת לוי: (מקריאה): "הסמכת מפקחים.

<איילת לוי: 52א.

<איילת לוי: (א) לשם פיקוח על הוראות חוק זה רשאי שר הביטחון להסמיך מפקחים מבין עובדי משרדו בסמכויות לפי סעיף 52ב, כולן או חלקן, ובלבד שלא יוסמך מפקח, אלא אם כן התקיימו בו כל אלה: "(1) הוא לא הורשע בעבירה אשר מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי, לדעת השר, לשמש מפקח; "(2) הוא בעל הכשרה מתאימה כפי שהורה השר; "(3) הוא עומד בתנאי כשירות נוספים, כפי שהורה השר".

מאיר פרוש: זאת אומרת זה ברור לנו שלשר יש עמדה ודעה - - - למשל גם לפני בחירות, אנחנו בטוחים שהשר לא ימעד.

עפר שלח: ברור לנו.

עפר שלח: הלאה.

מאיר פרוש: ברור לנו שהוא לא ייקח חבר'ה שצריך אותם לפריימריז.

מאיר פרוש: זה ברור שיהיה בסדר, כן?

עפר שלח: ברור לגמרי שיהיה בסדר.

<איילת לוי: (מקריאה): "(ב) שר הביטחון רשאי להסמיך מפקחים מבין עובדי המדינה שאינם עובדי משרדו בסמכויות לפי סעיף 52ב, בהסכמת השר הממונה על אותו עובד מדינה, ובלבד שהתקיימו בו התנאים האמורים בסעיף קטן (א)".

עפר שלח: טוב.

עפר שלח: יש משהו שלא ברור למי מחברי הוועדה?

מאיר פרוש: אני שמח על כך שמחזקים את דעתו של שר הביטחון.

עפר שלח: אני מעמיד את הסעיף להצבעה.

עפר שלח: מי בעד סעיף 52א כלשונו?

עפר שלח: מי נגד?

עפר שלח: הסעיף התקבל.

עפר שלח: הצבעה בעד סעיף 52א - רוב הסעיף נתקבל.

מאיר פרוש: אפשר לבקש משאלה?

מאיר פרוש: אני יודע שעד עכשיו גם היה פיקוח, אבל בכל אופן אם עושים סעיף מיוחד, אפשר לבקש שהמפקחים לפחות ינהגו בהתאם?

עפר שלח: אתה רוצה סעיף, כבודו - - -?

מאיר פרוש: לא, משאלה זה לא סעיף.

מאיר פרוש: אתה תנסח את הסעיף.

מאיר פרוש: אני מבקש, אם עושים סעיף מיוחד של מפקחים - - -

עפר שלח: משאלתך התקבלה.

<איילת לוי: שינהגו באופן הולם?

מאיר פרוש: מישהו בא לישיבה, יש התנהגות שמתנהגים בישיבה, רק שלא יבוא עם כבודה.

<הילה ארליך: כל עובד מדינה חייב להתנהג באופן הולם לפי התקשי"ר.

מאיר פרוש: אבל הולם בישיבה זה הולם אחר מאשר בבית המשפט.

<איילת לוי: השר רשאי לקבוע תנאי כשירות לעניין הזה.

מאיר פרוש: בסדר.

עפר שלח: המשאלה התקבלה.

מאיר פרוש: לא, אני מבקש שהייעוץ המשפטי ינסח משהו בעניין.

עפר שלח: לא, הבעת משאלה, המשאלה התקבלה.

מאיר פרוש: אני מבקש שיהיה מצב של כבודה בישיבה.

מאיר פרוש: כל מה שצריך - - - צריך סעיף ברור בדבר הזה.

עפר שלח: המשאלה התקבלה, הבקשה לא.

מאיר פרוש: אני מבקש - - -

עפר שלח: בסדר, שמעתי.

עפר שלח: המשאלה התקבלה, הבקשה לא.

מאיר פרוש: אתה רוצה הסתייגות?

מאיר פרוש: אתה רוצה רביזיה?

מאיר פרוש: מה אתה רוצה?

מאיר פרוש: אני מבקש שינסחו סעיף.

מאיר פרוש: זה הרי דבר אלמנטרי, זו באמת משאלה, אני מבקש שינסחו סעיף בעניין הזה.

מאיר פרוש: אתה צריך שתהיה פה התנגשות מתמדת?

רוברט אילטוב: אבל, חבר הכנסת פרוש, מהמשאלה שלך עולה כאילו מי שיבוא לבדוק הוא מראש בא לפגוע בישיבה.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: הרי עד היום גם מפקחים.

מאיר פרוש: אתה עושה עכשיו סעיפים מיוחדים למפקחים שעד עכשיו לא היה, אז אני מבקש שהמפקחים יהיו בהתאם.

רוברט אילטוב: הם בהתאם, אין פה שום כוונה לפגוע.

<הילה ארליך: אין כל כך פיקוח היום, לא של משרד הביטחון.

מאיר פרוש: לא שאנחנו מנענו.

<עידו בן יצחק: אם חבר הכנסת פרוש רוצה להגיש את זה כהסתייגות.

מאיר פרוש: כן, יש לי הסתייגות.

רוברט אילטוב: אבל זה כבר לא משאלה.

עפר שלח: בדיוק.

<איילת לוי: (מקריאה): "סמכויות מפקח.

<איילת לוי: 52ב.

<איילת לוי: (א) לשם פיקוח על ביצוע הוראות חוק זה רשאי מפקח: "(1) לדרוש מכל אדם המצוי בישיבה למסור לו את שמו ומענו ולהציג לו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו; "(2) להיכנס לישיבה, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים, אלא על פי צו של בית משפט; "(3) לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך שיש בהם כדי להבטיח את ביצוע הוראות חוק זה; בפסקה זו "מסמך" – לרבות פלט, כהגדרתו בחוק המחשבים התשנ"ה-1995.

<איילת לוי: "(ב) מצא מפקח כי מיועד לשירות ביטחון שהצהיר כי הוא לומד בישיבה ואינו נוכח בה, יודיע על כך לפוקד או אדם מטעמו.

<איילת לוי: "(ג) מפקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי סעיף זה, אלא בעת מילוי תפקידו, כשהוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו ויש בידו תעודה החתומה בידי השר, המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו, שאותה יציג על פי דרישה".

<לירון דוד: אלה סעיפים סטנדרטיים של פיקוח שנוסחו בהתאם.

עמר בר-לב: לי יש שאלה.

עמר בר-לב: לא משאלה, שאלה.

עמר בר-לב: אני לא יודע אם בדיוק זה לסעיף הזה, יכול להיות שיש לזה תשובה בחוק.

עמר בר-לב: בא המפקח, בדק, ראה שהיו צריכים להיות 100 בישיבה ויש רק 50.

עמר בר-לב: מה הוא עושה עם המידע הזה ברמת הישיבה, ומה הוא עושה עם המידע הזה ברמת אותם 50 פרטים שאינם נמצאים שם?

עמר בר-לב: החוק מתייחס לזה?

<הילה ארליך: הוא מוסר מידע לפוקד.

<אחז בן ארי: התוצר של הבדיקות האלה הוא במישור הפרסונאלי, זאת אומרת ביטול דחיית השירות וקריאה לשירות ובמישור של ההכרה בישיבה כמוסד.

עמר בר-לב: אבל זה כתוב איפה שהוא?

<הילה ארליך: לשם פיקוח על הוראות חוק זה.

עפר שלח: עמר, יש גם סעיף אחר, אני מזכיר לך, שבו גם ראש הישיבה וגם התלמיד עצמו נותנים תצהיר.

עמר בר-לב: אבל הפיקוח הוא כי התצהיר לא מספיק.

עמר בר-לב: נתנו תצהיר ב-1 בינואר, בא ב-1 במרץ המפקח, ראה שחצי מהישיבה ריקה.

עמר בר-לב: אני שואל מה עושים עם זה.

<הילה ארליך: התכלית, לשם פיקוח על הוראות חוק זה.

<הילה ארליך: מרגע שיש מידע בידי משרד הביטחון, הפוקד, צה"ל וכו', מידי המפקח שעשה את הבדיקה או ביקורת או בידי הבודקים שעשו את הבדיקה והביקורת, משרד הביטחון צריך להפעיל את סמכויותיו והפוקד צריך להפעיל את סמכויותיו מכוח החוק.

<הילה ארליך: למשל, תקבע שפוקד רשאי להפסיק דחיית שירות של מיועד לשירות ביטחון שהוא לא עומד בתנאים.

עמר בר-לב: לא, אבל השאלה אם זה לשיקול דעתו של שר הביטחון או מה?

<הילה ארליך: זה סמכויות לפי החוק.

עמר בר-לב: כי בהחלט יכול להיות מצב שהיו דוחות ו - - -

<הילה ארליך: אלה סמכויות של שר הביטחון.

עמר בר-לב: כי פעם אחת אמרו לא, זה רק 10% מתחת, פעם שנייה אמרו זה רק 18% מתחת, איפה כאן החוק מתייחס למה התוצאה של הדבר הזה?

<עידו בן יצחק: בתחילת הישיבה אנחנו אישרנו סעיף שאומר ששר הביטחון בעצם מוסמך לבטל צו דחיית שירות שניתן למי שלא עמד בתנאים.

<עידו בן יצחק: יבוא המפקח - - -

עמר בר-לב: אז אולי צריך להוסיף כאן, שאם מתברר שלא עמדו בתנאים אז לא עמדו בתנאים.

עפר שלח: יבטל שר הביטחון הן את דחיית השירות והן את הישיבה כמוסד מוכר.

<עידו בן יצחק: המפקח קודם כל בא לבדוק אם נמצא שם אותו אדם.

<עידו בן יצחק: יכול להיות שאותו אדם נעדר מסיבה מוצדקת ו - - -

עמר בר-לב: לכן ברור שזה לא אוטומטי, אני מסכים, אבל זה יכול לגלוש לקיצוניות השנייה, שלא עושים עם זה כלום.

<עידו בן יצחק: אבל בדיוק את הסעיף הזה אנחנו אישרנו בתחילת הישיבה.

מאיר פרוש: הרגע קראת את זה.

מאיר פרוש: הרגע קראת 'מצא מפקח כי מיועד לשירות ביטחון שהצהיר כי הוא לומד בישבה ואינו נוכח בה, יודיע על כך לפוקד או לאדם מטעמו'.

<עידו בן יצחק: הוא יודיע, מה המשמעות?

<עידו בן יצחק: המשמעות אומרת, אנחנו אישרנו קודם תיקון לסעיף 38 לחוק שירות ביטחון שמה שהוא אומר זה שנתן שר הביטחון צו לפי פרק ג'1 או לפי כל צווי דחיית שירות, רשאי הוא לבטל את הצו בהתקיים אחד מאלה, ואחד מאלה הוא 'לא קוים תנאי מן התנאים שנקבעו בצו דחייה'.

<עידו בן יצחק: כלומר אם השר יראה שבאמת המפקח דיווח לו שפלוני אלמוני לא נמצא בישיבה והוא יבדוק ויגלה שבאמת לא היה טעם מוצדק להיעדרות, אז הוא מוסמך לבטל לו את הצו.

עמר בר-לב: אז אפשר להוסיף כאן שהבדיקות האלה יפורסמו איפה שהוא?

עמר בר-לב: ידווחו לוועדת חוץ וביטחון לפחות?

עמר בר-לב: משהו?

עמר בר-לב: משהו יקרה.

עפר שלח: לא, מה שצריך הוא - - -

עמר בר-לב: לא, כי יכולה להיות כאן העלמת עין.

עמר בר-לב: זה מגיע, אני לא רוצה לפגוע באף אחד במשרד הביטחון, זה מגיע לאיזה שהוא ראש אגף במשרד הביטחון, דעתו כזאת, דעתו אחרת, הוא בכלל לא מעביר את זה הלאה וזה מתמסמס.

<עידו בן יצחק: יכול להיות שיש מקום להעביר, לא על בדיקות פרטניות, אבל - - -

עמר בר-לב: איזה דיווח.

<עידו בן יצחק: לוועדת החוץ והביטחון על הביקורת.

עמר בר-לב: כן, משהו כזה.

<אחז בן ארי: בקטנות אנחנו ממילא נצטרך לעבות את ההסדר הזה - - -

עמר בר-לב: לכן אני מבקש להוסיף את זה.

<אחז בן ארי: נצטרך לעשות.

<אחז בן ארי: גם מה זה היעדרות נגיד של תלמיד ישיבה - - -

עמר בר-לב: מאה אחוז, בסדר, לכן לא ניכנס כאן למה זה עמד ומה לא, אבל ששר הביטחון ייתן דיווח אחת לשנה לוועדת חוץ וביטחון על הביקורות האלה.

<אחז בן ארי: אני חושב שגם הכללים צריכים להיות ברורים לכל הנוגעים בדבר, גם לישיבות.

<אחז בן ארי: (היו"ר איילת שקד)

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: מה ההסתייגות?

עמר בר-לב: הבקשה להוסיף ששר הביטחון אחת לשנה ידווח לוועדת חוץ וביטחון - - -

איילת שקד: אתה אובססיבי עם ועדת חוץ וביטחון.

עמר בר-לב: תשמעי, אני צריך למצוא לעצמי תעסוקה, כמו כולם.

רוברט אילטוב: היא לא מתכנסת, לכן הוא רוצה להעביר את הכול לשם.

מאיר פרוש: אבל יכול להיות שאתה תהיה שר ביטחון, אז למה אתה רץ לוועדת חוץ וביטחון?

איילת שקד: אבל, עמר, אני אגיד לך למה זה מיותר, כי שר הביטחון בכל מקרה, הצבענו על סעיף דיווח כבר, יש סעיף דיווח מיוחד ששר הביטחון מדווח אחת לשנה איך מתקדם החוק, כמה התגייסו, מאיפה התגייסו.

עמר בר-לב: בכל זאת אני מבקש, לא אכפת לי שם, במקום ההוא, יוסף שגם על זה ידווח.

עמר בר-לב: מה הבעיה?

עמר בר-לב: היו ביקורות, היו 50 ביקורות, שידווח.

איילת שקד: זו ההסתייגות שלך?

עמר בר-לב: כן.

מרדכי יוגב: כמה דברים לגבי מה שנאמר פה וכהערה כללית לגבי מה שאמר חבר הכנסת עמר.

מרדכי יוגב: אני חושב שיש פה יתרון גדול כרגע, העברה בין מערכת החינוך למערכת הביטחון היא בעצם היתרון הגדול ומאותו רגע ודאי שיכול שידווח לוועדת החוץ וביטחון, ודאי שיכול לקבל את הדיווח, אני חושב שבהחלט זה נורמטיבי ובהחלט ראוי.

מרדכי יוגב: אני רוצה רק להעיר פה כמה הערות קטנות, איילת.

מרדכי יוגב: יש פה כמה דברים, אני אומר למערכת המשפטים, שהם לא נורמטיביים ולא נכונים ואני מסכים עם עניין הביקורות.

מרדכי יוגב: יתרה מזאת, אני חושב שראוי שיהיה, ואולי זה מתקיים, כל מי שיצא מסיבה זו או אחרת, אז יהיה טופס של יצא ולמה, ואז יש הגדרה, כי היו המון תקלות קטנות, אבל כל זה בנהלים, לא ניכנס אליהם כרגע, אבלות, צו גיוס, מחלה, דברים אחרים.

מרדכי יוגב: כי הדברים היו לא נורמטיביים מכל הקצוות, לא בהכללה, אבל היו.

מרדכי יוגב: תסתכלו בבקשה בסעיף 52ב(א)(1), אני חושב שלא נורמטיבי לדרוש מכל אדם המצוי בישיבה למסור לו שמו ומענו ולהציג לו תעודת זהות.

מרדכי יוגב: השטח הוא שטח אזרחי, האדם הבא איננו שוטר, הביקורת היא ביקורת על התלמידים, זה בהחלט נורמטיבי להגיד לראש הישיבה או לאיש האחראי 'תעמיד לי פה את כל הלומדים עכשיו' ויעמדו הלומדים.

מרדכי יוגב: אם אני הגעתי לשם, או הטבח, או המנקה, או אינני יודע מי, או אישה, או אמא של מישהו הגיעה, זה לא נורמטיבי שכל אחד שם - - - הוא לא שוטר.

מרדכי יוגב: לכן צריך להגיד, זה נורמטיבי מאוד שיגידו להעמיד את כל התלמידים בשורה, דחויי השירות - - - נורמטיבי לגמרי.

מרדכי יוגב: נראה פה משהו מרחיב לדרוש מכל אדם המצוי בשטח הישיבה, זה נראה משהו מרחיב כזה שהוא לא נורמלי.

מרדכי יוגב: יש בישיבה גנן, יש בישיבה אחות, יש בישיבה אמא של תלמיד, מכל אחד הוא יכול להגיד 'תוציאי תעודת זהות עכשיו, תזדהי בפניי'.

מרדכי יוגב: זה שוטר, זה בסדר ששוטר יעשה את זה.

מרדכי יוגב: מפקח מטעם משרד החינוך, שאני רוצה להגיד שיוסמך גם על ידי משרד הביטחון, חשוב שיעבור גם את ההסמכה ויידע את כללי משרד הביטחון ויעמידו את התלמידים, את דחויי השירות, הישיבה תצטרך להעמיד את כל דחויי השירות, לא כל אדם שנמצא במרחב המוסד.

עמר בר-לב: בסדר, מוטי, לא צריך להיכנס כאן לפרטים, אם יעמדו דום או יעמדו - - -

מרדכי יוגב: לא, אנחנו יודעים מה היה, אנחנו יודעים מה קורה, קורים שם דברים לא נעימים.

מרדכי יוגב: לכן אני מציע להתייחס לנשואי החוק, נשואי החוק הם התלמידים דחויי השירות המצויים בישיבה.

מרדכי יוגב: למסור להם את שמותיהם, את תעודות הזהות שלהם ואת הכול.

<לירון דוד: נכון, אבל יכול להיות שמפקח ירצה לבדוק כל מיני דברים נוספים ואם תשים לב לסעיף קטן (ג), הוא אומר שהוא לא יעשה - - -

מרדכי יוגב: מה?

מרדכי יוגב: את הביטחון, את ההגנה?

<לירון דוד: לא, שהוא לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו אלא בעת מילוי תפקידו, כשהוא עונד תג גלוי ויראה את הסמכויות שלו.

מרדכי יוגב: אני מסכים איתך, לירון, אין לי התנגדות לכל מה שאת אומרת, לבדיקה שתהיה הכי קפדנית, אני רוצה שהיא תתייחס לנשואי החוק.

מרדכי יוגב: לצורך העניין, אם היה שם מישהו בשבוע התנסות, אז הדבר הזה יוצר איום או דבר שאיננו ממין העניין.

מרדכי יוגב: ההכרח להעמיד את כולם בשורה לגיטימי לגמרי.

מרדכי יוגב: לדרוש מכל תלמיד דחוי שירות המצוי בישיבה למסור לו את שמו, תעודת הזהות, לגיטימי לגמרי.

מרדכי יוגב: לדרוש מכל אדם המצוי בישיבה, זה משהו לחלוטין - - -

יוני שטבון: אני מסכים עם ההערה של חבר הכנסת יוגב - - -

<עידו בן יצחק: הבעיה איך הוא יידע אם הוא - - -

יוני שטבון: בין אם זה המבקרים של משרד הביטחון או של משרד החינוך, הם באים עם רשימה, הם לא אמורים סתם אנשים שהם רואים, להגיד להם 'תזדהו בפניי'.

מרדכי יוגב: להיפך, כל מי שנמצא שם יתייצב, כי הוא רוצה שהוא יהיה שם.

מרדכי יוגב: הם לא רוצים להיכשל.

מרדכי יוגב: אבל אם יש שם סתם ילד או איש או אישה או אורח, יש דברים כאלה, זה לא מכל אדם המצוי במוסד.

מרדכי יוגב: זה לא כרגע צו חיפוש כללי, שטח צבאי סגור.

מרדכי יוגב: זה לא נורמטיבי.

מרדכי יוגב: כל תלמיד דחוי שירות, לגיטימי לגמרי, קרע לו את הצורה.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד.

מרדכי יוגב: הדבר השני, גם בסעיף (3) קטן, לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך.

מרדכי יוגב: כל אדם הנוגע בדבר, זה צריך להיות צוות הישיבה, זה צריך להיות תלמידי הישיבה, זה לא יכול להיות לא יודע מה, אם נקלעה לשם אמא, או ילד - - -

<עידו בן יצחק: אם יש שם אמא אז היא לא נוגעת בדבר.

<עידו בן יצחק: זה דווקא יותר פשוט.

מרדכי יוגב: לא יודע.

מרדכי יוגב: שוב, זה צריך להתייחס באופן ישיר לאנשים שאחראים על נוכחותו של נשוא הסיפור בעניין.

מרדכי יוגב: זה לא יכול להטיל על כל אדם, כי הוא לא חוקר משטרה.

מרדכי יוגב: אם התגלתה בעיה והחליט הצבא או משרד החינוך להפעיל פה משטרה, לשוטר יש סמכות כללית.

מרדכי יוגב: לשוטר זה בסדר גמור, יביאו שוטר ויחקרו את כולם.

מרדכי יוגב: אי אפשר לתת לפקח סמכויות כוללניות מדי.

מרדכי יוגב: צוות הישיבה, האחראים לנוכחותו שם, צוות הישיבה צריך להישפט על נוכחותו, אין לי ספק.

<עידו בן יצחק: לגבי פסקה (1) יכול להיות שיש מקום לחדד את זה.

<עידו בן יצחק: לגבי פסקה (3) ברור שזה רק מי שנוגע בדבר, כלומר אם אמא של מישהו שנמצאת שם, היא לא נוגעת בדבר.

מרדכי יוגב: אז אני מציע לחדד את זה.

מרדכי יוגב: צוות הישיבה הוא אחראי - - -

<לירון דוד: יש לנו הצעה.

<לירון דוד: שבעצם בסעיף קטן (1) כיוון שמדובר על זיהוי פרטני עם תעודת זהות, באמת זה יהיה באמת לרשימות.

<לירון דוד: אנחנו צריכים לנסח את זה, אבל שזה יהיה לדרוש מכל אדם על פי רשימות.

מרדכי יוגב: תעמידו לי פה את התלמידים, הרי להם יש עניין שכולם יעמדו.

מרדכי יוגב: אומרים לאחראי הישיבה, אתה עכשיו ראש הישיבה?

מרדכי יוגב: אתה מנהל הישיבה?

מרדכי יוגב: תעמיד לי עכשיו את כולם פה תוך עשר דקות.

<לירון דוד: אל מול הרשימות.

<קריאה: בהתאם לרשימות נותן מענה לנקודה שהעלה חבר הכנסת יוגב.

מרדכי יוגב: אני לא בא להקל בבדיקות על התלמידים, אני בא רק להוציא מזה את מי שלא רלוונטי.

<עידו בן יצחק: בסדר.

<עידו בן יצחק: אז ההצעה הזאת יכולה לתת מענה.

מרדכי יוגב: וגם בסעיף (3) לדרוש מכל אדם אחריות לנוכחות התלמידים.

<לירון דוד: אני מדברת על רשימות.

<לירון דוד: בעצם להגביל פה לטובת מי ש - - - נמסר לי מידע מסוים, רשימות, אני באה לישיבה עם רשימות מסוימות, לפיהן אני מבקשת תעודות זהות, אבל רק בסעיף קטן (1).

<לירון דוד: בסעיף קטן (3), כיוון שיש לי את ההגבלה של 'נוגע בדבר', אז אני לא צריכה את ההגבלה הזאת.

מרדכי יוגב: אז אני אשאל אותך, מסתובבת - - -

<קריאה: אשתו של אברך, זה נוגע בדבר?

מרדכי יוגב: מי שאחראי על נוכחות התלמיד זה מנהלי הישיבה.

מרדכי יוגב: הם צריכים לתת את הדין, וזה בסדר גמור.

עמר בר-לב: גם התלמיד.

מרדכי יוגב: גם התלמיד, בוודאי.

מרדכי יוגב: חד משמעית.

<עידו בן יצחק: הסעיף הזה הוא סטנדרטי שקיים בכל סעיפי הפיקוח בארץ, עם הנוגע בדבר.

<עידו בן יצחק: ניגש אדם לפקח במפעל על איכות הסביבה או על תנאי עבודה, אז הוא יכול לבקש מסמכים רק ממי שנוגע בדבר, לא ממה שנכנס למפעל.

מרדכי יוגב: אני שואל אותך, לצורך העניין גם באוניברסיטה יש בדיקה, והגיעה לאוניברסיטה, לצורך העניין, אשתו של הסטודנט, היא לא יודעת איפה הוא, בודקים.

מרדכי יוגב: אז צריך לשאול את המרצה או את מנהל האוניברסיטה, לא היא יודעת לתת דין וחשבון להימצאותו באוניברסיטה.

<עידו בן יצחק: הוא לא יכול לבוא ולדרוש ממנה.

<עידו בן יצחק: היא תגיד 'אני לא קשורה למקום הזה, אני לא - - -

מרדכי יוגב: שוטר יכול, מפקח מקצועי לא יכול.

מרדכי יוגב: לשוטר יש סמכות לשאול הכול.

<הילה ארליך: מכל אדם הרשום בישיבה.

מרדכי יוגב: צוות הישיבה.

איילת שקד: בואו נצביע על הסעיף.

איילת שקד: בואו נצביע על ההסתייגויות.

איילת שקד: חבר הכנסת יוגב, יש לך הסתייגות?

מרדכי יוגב: אמרתי שאני ממליץ להוסיף שם, לדרוש מכל - - -

<לירון דוד: כן, קיבלנו את זה.

מרדכי יוגב: אז הם קיבלו.

<לירון דוד: זה פשוט עניין ניסוחי.

מרדכי יוגב: לא להקל בביקורת, רק לעשות אותה עניינית יותר ביחס לתלמידים.

<לירון דוד: אבל הנוגע בדבר הוא סטנדרטי, זאת אומרת סעיף קטן (3) לא מעורר בעינינו בעיה.

מרדכי יוגב: אמא שלו באה לבקר אותו, אז עכשיו - - -

<עידו בן יצחק: לא, איזה מסמך יכול להיות לאמא שלו - - -

עמר בר-לב: בואו נתקדם.

מרדכי יוגב: את המנהל שלו צריך לתחקר - - -

איילת שקד: מוטי, על שלך לא צריך להצביע, כי הם קיבלו את זה.

<עידו בן יצחק: על (1).

<עידו בן יצחק: הוא רוצה גם ב-(3).

מרדכי יוגב: ב-(3) השאלה מה זה הנוגע בדבר.

<לירון דוד: אבל זה נוסח סטנדרטי של פיקוח ואכיפה ואנחנו לא - - -

מרדכי יוגב: לדרוש מכל אדם האחראי לנוכחותו, אחז, של התלמיד דחוי השירות.

מרדכי יוגב: האחראי לנוכחותו, זה הצוות, זה הסגל.

מרדכי יוגב: לא מכל אדם כל אדם, אלא מהאחראים לנוכחותו.

<לירון דוד: יכול להיות שמפקחים יבדקו דברים נוספים שהם לא רק נוכחות.

מרדכי יוגב: מה?

<לירון דוד: יבקשו אישורי מחלה, יבקשו כל מיני - - -

מרדכי יוגב: זה גם האחראים על נוכחותו.

מרדכי יוגב: אני יודע לומר לך, בדקתי לצורך העניין בישיבת קרית שמונה, עשו שם טופס, אדם חייב למלא שם טופס, קוראים לו טו"ש, טופס שחרור.

מרדכי יוגב: הסיבה, הנהלים, יצא, מתי חוזר, פלאפון.

מרדכי יוגב: עשו שם כדי לעמוד בנהלים.

איילת שקד: בסדר, מוטי, אנחנו רוצים להצביע.

איילת שקד: על סעיף 52ב סמכויות מפקח.

<לירון דוד: ב-(1) אנחנו מוסיפים 'אל מול רשימה שתימסר'.

<הילה ארליך: לא, לדרוש מכל אדם רשום בישיבה אל מול רשימה שתימסר למפקח.

<הילה ארליך: בהתאם לרשימות שדווחו למשרדי הממשלה.

מרדכי יוגב: בסדר גמור.

<איילת לוי: אבל צריך להחליט גם בהצעה של חבר הכנסת בר-לב.

איילת שקד: רגע, אצלו זה הסתייגות אחרת.

איילת שקד: הוספנו את זה.

איילת שקד: סעיף (2) בסדר.

איילת שקד: סעיף (3)?

איילת שקד: מוטי, יש לך הסתייגות על סעיף (3)?

מרדכי יוגב: לדרוש מכל אדם האחראי לנוכחות דחויי השירות בישיבה, או איך שתגדירו.

<הילה ארליך: לדרוש מכל אדם הרשום בישיבה.

מרדכי יוגב: הרשום, בסדר.

<לירון דוד: אבל לא ב-(3), ב-(1).

<עידו בן יצחק: על (1) דיברנו.

איילת שקד: אנחנו מדברים על (3).

מרדכי יוגב: אני אמרתי לך יותר.

מרדכי יוגב: אני הייתי יותר מרחיב ממך, אני אמרתי גם צוות הישיבה לצורך העניין, אבל לא אדם שאיננו קשור.

איילת שקד: לדרוש מכל אדם?

<הילה ארליך: הנוגע בדבר, כמו שרשום.

<הילה ארליך: תכלית סעיף (3) היא לא רק להשוות רשימות, אלא לקבל מידע נוסף, מסמכים לגבי ניהול הישיבה ופלטי מחשב בקשר לתלמידים של הישיבה ולכן זה לא רק הרשומים בישיבה, אלא זה לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר.

<הילה ארליך: אם זה מנהל אדמיניסטרטיבי בישיבה, אם זה ראש הישיבה, ולכן צריך להשאיר את זה ככה, אדם הנוגע בדבר.

איילת שקד: ו-(ב) ו-(ג)?

<איילת לוי: הקראנו.

איילת שקד: עכשיו ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב.

איילת שקד: אתה רוצה להוסיף בסעיף הדיווח, האמת שכבר הצבענו עליו אבל אפשר להוסיף - - -

עמר בר-לב: שידווח, ששר הביטחון אחת לשנה ידווח לוועדת חוץ וביטחון על הביקורות.

איילת שקד: זאת אומרת במסגרת סעיף הדיווח על מה הוא גייס, לאן הוא גייס, גם על הביקורות.

עמר בר-לב: במסגרת כזאת, במסגרת אחרת.

עמר בר-לב: לא חייב להיות באותו דיווח.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

מרדכי יוגב: ובלבד שזה לא יהיה במקום הדיווח שלו על המלחמה באירן או בסוריה.

איילת שקד: ובלבד שהיא תתכנס.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: ההסתייגות עברה.

איילת שקד: הצבעה בעד ההסתייגות - רוב ההסתייגות נתקבלה.

איילת שקד: מי בעד סעיף 52ב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ב - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: אנחנו עושים הפסקה.

איילת שקד: אנחנו מצביעים על 26כ.

עפר שלח: בואי נצביע על כל הרביזיות של 26 ונגמור אותו.

עפר שלח: 26יט ו-כ.

איילת שקד: לא, אני לא מצביעה עכשיו על הרביזיות, אנחנו צריכים להצביע עכשיו על סעיף 26כ.

איילת שקד: על סעיף 26יט הצבענו וחבר הכנסת אטיאס הגיש רביזיה.

עפר שלח: גם אני.

איילת שקד: אתה הגשת רביזיה על 26יט?

עפר שלח: על (ה), על קביעת יעדי הגיוס בחוק.

איילת שקד: הצבענו על הרביזיה שלך.

עפר שלח: טעות שלי.

עפר שלח: אוקיי.

איילת שקד: טוב, אז בואו נצביע על 26כ.

איילת שקד: סעיף 26כ, אני חוזרת, (א) ו-(ב) הם כמו שהם, (ג) לא קיים, בעצם מחזיר אותנו לחוק הממשלתי ו-(ד) כמו שהוא, רק שגדי ממורמר עליו?

איילת שקד: אתה אומר שאין טעם לדווח בינואר?

איילת שקד: אני אסביר לכם מה הרעיון.

<גדי אגמון: אני טוען שהחלטות מנהליות ישפיעו באמצע שנת גיוס על אופן הדיווח.

<גדי אגמון: זאת אומרת החלטה מנהלית זה יכול להיות שבמקום לגייס ב-4 בינואר יתגייסו ב-20 בינואר וזה אמצע עונה, אין לזה משהו שהוא - - -

איילת שקד: השאלה אם אתה יכול באמצע עונה לראות, אוי אנחנו לפני קטסטרופה, התגייסו 200 חרדים במקום 1,000, בוא נודיע על הדבר הזה, שהמגזר יידע שהתגייסו רק 200 במקום 1,000 ואולי כל מי שהתלבט אם להתגייס השנה או בשנה הבאה יתגייס השנה.

<גדי אגמון: מה שאמרנו בפעם הקודמת - - -

עפר שלח: הוא יודע, הוא לא צריך להודיע את זה לוועדת חוץ וביטחון.

איילת שקד: זה לא ועדת חוץ ובטחון.

<גדי אגמון: מה שאמרתי, שממילא כשוועדת חוץ וביטחון תקרא לנו - - -

איילת שקד: זה לא ועדת חוץ וביטחון.

איילת שקד: זה לממשלה.

<גדי אגמון: היא המפקחת על העניין הזה.

<גדי אגמון: אין סיבה להודיע לממשלה, בעיניי.

איילת שקד: לא, זה כדאי, אני אגיד לכם מה הרעיון.

איילת שקד: הרעיון זה לא ועדת חוץ וביטחון, הרעיון זה שהציבור יידע, הציבור החרדי בעיקר, או מנהיגי הציבור החרדי.

<גדי אגמון: אני אדיש לעניין.

איילת שקד: אז בואו נצביע.

מרדכי יוגב: איילת, אני ביקשתי תיקון, שיוודאו, נכנסים לשירות סדיר או לשירות לאומי-אזרחי, לפי חוק זה ולא לפי העניין.

<עידו בן יצחק: לפי פרק זה.

איילת שקד: כן, זה בסדר, בסדר גמור.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: אז סעיף 26כ(א), (ב) ו-(ד).

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 26כ(א), (ב) ו-(ד) - רוב הסעיף נתקבל.

עפר שלח: רגע, מה עם (ג)?

איילת שקד: אין (ג).

איילת שקד: אמרתי שאין (ג).

<עידו בן יצחק: הסעיף לא עבר.

איילת שקד: אם מישהו רוצה, אז הוא ישים רביזיה על כל הסעיף.

איילת שקד: אנחנו עוברים ל-52ג.

<איילת לוי: (מקריאה): "הסמכת בודקים.

<איילת לוי: 52ג.

<איילת לוי: (א) מבלי לגרוע מהוראות סעיף 52א שר הביטחון רשאי להסמיך בודקים, אף אם אינם עובדי המדינה בסמכויות המפורטות בסעיף קטן (ב) ובלבד שלא יוסמך בודק כאמור אלא אם כן יתקיימו בו כל אלה: "(1) הוא לא הורשע בעבירה אשר מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי, לדעת השר, לשמש מפקח; "(2) הוא בעל הכשרה מתאימה כפי שהורה השר; "(3) הוא עומד בתנאי כשירות נוספים, כפי שהורה השר".

<איילת לוי: "(ב) לשם עריכת רישום נוכחות של מיועדים לשירות ביטחון שהם תלמידי ישיבה, או שהם משרתים בשירות משולב, רשאי בודק: "(1) להיכנס לחדרים בהם מתקיימים לימודים בישיבה שהכיר בה שר הביטחון לפי חוק זה; "(2) לדרוש מכל אדם המצוי בחדרים המיועדים ללימוד בישיבה למסור לו את שמו ולהציג לו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו ולרשום את פרטיו של מיועד לשירות ביטחון שהוא תלמיד ישיבה ומצוי בחדרים;"

מרדכי יוגב: אותו דבר.

מרדכי יוגב: סליחה, אותה הערה שהייתה קודם.

מרדכי יוגב: הרי האינטרס של כולם הוא להזדהות.

עמר בר-לב: מוטי, תן לה לסיים לקרוא.

מרדכי יוגב: לא, על הסעיף.

מרדכי יוגב: האינטרס של כולם שם הוא להזדהות, כדי שהביקורת תצליח.

מרדכי יוגב: זאת אומרת אנשים לא מתחבאים, להיפך, יוצאים מהחורים כדי שיזהו אותם.

מרדכי יוגב: לכן לא לדרוש מכל אדם, אלא לדרוש מכל אדם המיועד לשירות ביטחון.

<עידו בן יצחק: לפי הרשימה.

מרדכי יוגב: לדרוש מכל אדם זה המנקה בפרוזדור, 'תביאי לי תעודה' וכו', זו כבר סמכות שוטר.

<לירון דוד: תתקן את זה בהתאם למה שתיקנו.

<איילת לוי: (מקריאה: "(ג) בודק לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי סעיף זה, אלא בעת שהוא ממלא תפקידו כבודק והוא עונד תג גלוי המזהה אותו כבודק".

איילת שקד: אני מצביעה על 52ג.

מרדכי יוגב: יש פה כמה דברים שעלולים סתם לשרוף את המועדון ואנחנו רוצים שהדברים יצליחו.

מרדכי יוגב: מי יהיו אותם בודקים?

מרדכי יוגב: הם פרילנסרים?

מרדכי יוגב: שכרו איזה משרד?

<אחז בן ארי: חברות.

מרדכי יוגב: אז אני הייתי מבקש, אחז, שתפקודם יהיה לפי הנורמה או לפי התקשי"ר של עובדי מדינה, כי אחרת - - - זה כמו שלא רצו לצורך העניין שבתי הסוהר יהיו פרטיים, משום שחששו שמא הנורמה לא תהיה נורמה של שליחות.

<הילה ארליך: הוא עומד בתנאי כשירות נוספים, כפי שהורה השר.

<הילה ארליך: השר יורה ו - - -

<קריאה: בתקנות.

<הילה ארליך: לא צריך תקנות לזה.

<הילה ארליך: במסגרת חוזה החוזה יקבע כללי התנהגות ונהלי עבודה אל מול הישיבות בהתאם כמובן לחוק, בהתאם ל - - -

מרדכי יוגב: ברשותך, יש ערים שהפקח העירוני, היה פעם, כל כמה שהוא דופק יותר אז הוא מרוויח יותר.

מרדכי יוגב: אסור שזה יקרה ככה, זה צריך להיות נורמטיבי.

<לירון דוד: הדבר היחיד שהבודק הזה פה יכול לעשות זה לרשום נוכחות של תלמיד ישיבה.

<לירון דוד: הוא לא יכול לעשות שום דבר אחר, אין לו שום שיקול דעת.

<הילה ארליך: זה הכול, רשימה אל מול תעודה.

<הילה ארליך: זה כל מה שהוא יכול לעשות ולהעביר את המידע הזה למפקחים.

<הילה ארליך: זה כל מה שהוא יכול לעשות.

<איילת לוי: מה שחבר הכנסת יוגב מעלה פה זו באמת שאלה עקרונית שנוגעת להסמכת סמכויות בודקים לפי החוק הזה.

<איילת לוי: אין ספק שיש כאן שני אינטרסים שצריך לאזן ביניהם, אחד זה פיקוח אפקטיבי שהחוק הזה באמת רוצה לקיים, ושתיים, אכן מדובר באנשים פרטיים.

<איילת לוי: מה שניסינו לעשות, כדי לייצר פיקוח אפקטיבי מצד אחד וכדי לראות שאותם בודקים, שבאמת ניתנות להם סמכויות, הם באמת אנשים פרטיים שמפעילים סמכויות, כמו שהתחילה לומר נציגת משרד המשפטים, הסמכויות הן מאוד מאוד מצומצמות ולכן לדעתנו - - -

<לירון דוד: רק לשם עריכת רישום נוכחות.

<קריאה: זה לא נכון, תלמיד הגיע ואיחר בחמש דקות, מי יקבע?

<קריאה: הוא לא עובד מדינה והוא לא - - -

<איילת לוי: לא הבודק יקבע.

<קריאה: איך הוא יקבע?

<קריאה: הוא רואה חשבון חיצוני.

<לירון דוד: הוא לא צריך לקבוע.

<איילת לוי: הבודק לא קובע, הבודק לוקח נתונים רק של רישום ושם ודברים שהם מאוד בסיסיים.

<איילת לוי: הוא מקבל נתונים ומעביר.

<עידו בן יצחק: הוא מעביר מי נמצא, מי לא נמצא, מי שמחליט מה לעשות עם זה הוא משרד הביטחון.

<איילת לוי: לכן במאזן הזה ובסמכויות המצומצמות שניתנו לבודק אנחנו חושבים שאפשר להגיע פה לאיזון הראוי.

מרדכי יוגב: האם יש גם ועדת חריגים ומי שאפשר או ניתן יהיה לערער ולייצר על ידי זה את הנורמה שלא - - -

<אחז בן ארי: ההחלטה היא של מפקח, שמעלה את זה לשר הביטחון או לפוקד.

מרדכי יוגב: אבל השר יוכל לקרוא לצורך העניין, דרך מי שהוא יחליט, לאדם לשימוע, לצורך העניין.

<קריאה: ברור שצריך שימוע.

מרדכי יוגב: אז יהיה דבר כזה.

מרדכי יוגב: איפה זה כתוב?

<הילה ארליך: כל מה שהבודקים עושים זה מעבירים מידע, אין להם שיקול דעת, אין להם סמכות החלטה אם להפסיק דח"ש או - - -

מרדכי יוגב: אז אצל מי יהיה השימוע?

מרדכי יוגב: אצל איזה דרג?

<קריאה: כמה זמן נעשית הביקורת?

<קריאה: יש לו סמכות?

<קריאה: מה קורה כשהוא אומר אחרי חמש דקות 'אני רוצה ללכת'?

<קריאה: 'זהו החלטתי שגמרתי, סיימתי', חמש דקות סיימתי, זה מה שקורה בינינו לשר האוצר ואז הכול נשבר.

<הילה ארליך: אז זו עילה להפרת חוזה עם המדינה.

<קריאה: אז זה מה שקורה במקומות אחרים.

<קריאה: אנחנו יודעים את זה, עם עובדים חיצוניים.

<קריאה: בסדר, תריב איתו - - -

מרדכי יוגב: רגע, בוא נשמע מסודר את היועץ המשפטי.

<לירון דוד: חבל שצריך לריב על הביקורות האלה.

<אחז בן ארי: אלה עובדי השטח, באמת.

רוברט אילטוב: כבוד יושבת הראש, עד מתי אנחנו נשב בישיבתנו בוועדה?

<אחז בן ארי: על יסוד התשתית העובדתית, מי שצריך לקבל החלטה זה מישהו אחר, זה הפוקד, זה שר הביטחון, תלוי מה המקרה.

<אחז בן ארי: ברור שכל פגיעה בזכות חייבת עדיין להיעשות בכפוף לשימוע.

<אחז בן ארי: אפילו אם מבקשים לבטל מעמד של דחיית שירות - - -

מרדכי יוגב: בכל זאת, אני מתנצל בפני הייעוץ המשפטי, נדמה לי, איילת, שלכאן ולכאן, אם יתגייסו על ידי חברה פרטית לדבר הזה אנשים לצורך העניין מאוהדי הישיבות הרי שהביקורת שלהם תהיה אולי מקלה מדי.

איילת שקד: אז מה אתה מציע?

איילת שקד: שזה יהיה רק עובדי מדינה?

מרדכי יוגב: אני חושב שצריך שיהיו עובדי מדינה.

מרדכי יוגב: אני לא חולק על הביקורת.

איילת שקד: אחז, אולי נעשה חיילים.

<אחז בן ארי: לא, חס וחלילה.

מרדכי יוגב: יכול להיות, למה לא?

איילת שקד: או משרתים בשירות אזרחי.

<לירון דוד: של הגנת הסביבה.

איילת שקד: תיקחו את הסמכויות של הפקחים של הגנת הסביבה.

איילת שקד: ..

מאיר פרוש: גם היום באים עובדי לשכות גיוס.

מרדכי יוגב: איילת, ההצעה שלך היא טובה, אני לא צוחק, משום שחייל מחויב לשליחות שלו, לתפקיד שלו.

מרדכי יוגב: המחויבות שלו מאוד גבוהה.

מרדכי יוגב: אני אומר, גם אם לא תקבלו את זה, עובד מדינה מחויב לשליחות שלו, אם לא הוא יכול להישפט עליה.

איילת שקד: אחז, אפשר באמת עובד בשירות האזרחי.

איילת שקד: הרי הבאנו לכם עובדים למשרד הביטחון.

מרדכי יוגב: לא, אני חושב שהם צעירים מדי.

מרדכי יוגב: איילת, עובד בשירות האזרחי זה דבר צעיר מדי.

מרדכי יוגב: אתה צריך פה אדם יותר מבוגר.

עמר בר-לב: אני חושב שזה חייב להיות קצין.

מרדכי יוגב: נכון, מדרג אלוף משנה ומעלה.

מרדכי יוגב: ..

עמר בר-לב: רב סרן לפחות.

מרדכי יוגב: אל"מים במיל'.

איילת שקד: עמר, יהיה לכם מה לעשות אם לא נהיה פה.

מרדכי יוגב: אפשר גם להציע את זה לשר אורי אורבך, שירות לאומי למבוגרים.

איילת שקד: טוב, בואו נחשוב רגע.

איילת שקד: אחז.

גילה גמליאל: יש לי הצעה לסדר.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה ממש לא בסדר, חבר הכנסת מוטי יוגב, כל כך משקיע ועמל יותר מכל אחד אחר ונכנס לניואנסים, לא לתת לו גם זכות הצבעה פה בוועדה.

<אחז בן ארי: אני רוצה להגיד, האמת העצובה היא שנכון לעכשיו אין לנו תקן אחד או ב - - -

איילת שקד: אבל יש לכם שירות אזרחי, אני לא צוחקת.

<אחז בן ארי: צריך לחשוב על זה, אני לא יודע אם זאת האוכלוסייה המתאימה לבדוק את החברים שיושבים ב- - - אני לא בטוח.

<אחז בן ארי: גם לא קיבלנו מספר מספיק וזו בעיה.

<אחז בן ארי: נכון לעכשיו אין לנו את התשתית, אין לנו את התקנים, אין לנו את הכסף לזה ואנחנו צריכים להתארגן והדברים צריכים להיאמר.

<אחז בן ארי: המעט שאפשר לעשות בנתונים האלה הוא שתהיה קבוצה מצומצמת של מפקחים שהם עובדי מדינה, שלהם יש סמכויות סטטוטוריות ובודקים שהם מיקור חוץ שעושים עבודה רק טכנית ו - - -

מרדכי יוגב: ויוסמכו, לא צריך כפול, על ידי משרד החינוך והביטחון יחד, כאחד.

גילה גמליאל: לא הבנתי.

מרדכי יוגב: אני מסכים איתך לגמרי, אבל שיהיו צוותים משולבים, שיש להם את ההסמכה המשולבת, שיהיו לויאליים לשני המשרדים.

מרדכי יוגב: אני אומר את זה לא בשביל להקל בביקורת.

מרדכי יוגב: אני רוצה שהיא תהיה נורמטיבית.

מרדכי יוגב: אני אומר לכל האנשים פה, לא בשביל להקל בביקורת, להביא אותה תוצאתית ונורמטיבית.

<לירון דוד: הרציונל היה להשתמש - - -

מרדכי יוגב: וגם לחסוך.

גילה גמליאל: יש נציג לאוצר פה?

גילה גמליאל: אתם בעד זה?

<רן רידניק: אחד מהרעיונות סביב הפרק הזה היה לא לבצע פיקוח כפול, שהישיבות ייכנסו פעמיים, גם ממשרד הביטחון וגם מהחינוך.

<רן רידניק: האמירה הייתה שמשרד החינוך מפעיל כיום מערך אכיפה שכולל כיום סדר גודל של כ-40 בודקים, רואי חשבון, משמונה משרדים שונים - - -

<קריאה: שבעה.

<רן רידניק: שבעה ועוד אחד.

<מרים גראזי רוזנבאום: שבעה משרדי מבקרים ומשרד אחד - - -

<רן רידניק: הם מפעילים כ-40 רואי חשבון כבודקים.

<רן רידניק: אז בואו נשתמש בהם שפועלים ממילא, נשתמש במידע שלהם ואם שר הביטחון ירצה הוא גם יסמיך אותם.

<רן רידניק: זו המטרה של הפרק הזה.

<רן רידניק: כל אמירה שלא יכולים להשתמש בממצאים האלה לטובת הבדיקה יחייב שיהיו ביקורות כפולות.

מרדכי יוגב: להיפך, אני איתך לגמרי.

<רן רידניק: אם יבטלו את סעיף הבודקים ויבטלו את הדבר הזה - - -

מרדכי יוגב: לא, אני איתך.

מרדכי יוגב: אני ביקשתי שהבודקים שלו יוסמכו גם על ידי שר הביטחון ויהיו לויאליים גם למערכת הביטחון.

<רן רידניק: לא, דיברתם על חיילים ועובדי מדינה.

<רן רידניק: אני אומר, תשתמשו ב-40 העובדים הקיימים, תאשרו את הסעיף כמו שהוא וזה ישאיר את הפיקוח הכי פשוט ו - - -

גילה גמליאל: איך אתה מעגן את זה מבחינה משפטית?

גילה גמליאל: חבר הכנסת מוטי, אני רוצה רגע לחדד את השאלה שלך.

גילה גמליאל: אם יש כאן הסכמה בדבר העובדה שלא מייצרים כאן יש מאין, כלומר משתמשים כבר בדבר שהוא בנמצא, אז למה זה לא ברור בחוק?

גילה גמליאל: כלומר למה אני כרגע כמי שבאה וקוראת את הסעיף הזה בפעם הראשונה, מבחינתי זה לא בהיר, מה שאתם - - -

<לירון דוד: ושאר הצעת החוק בהירה לך?

<לירון דוד: את שאר הצעת החוק הצלחת להבין?

גילה גמליאל: ובאופן חריג נראה לי כולם מסכימים איתו.

גילה גמליאל: השאלה היא מדוע אתם לא מעגנים את אותם 40 אנשים שדיברתם עליהם קודם, שזה יהיה ברור בחוק?

<אחז בן ארי: הוא מסתכל רק דרך העיניים של התמיכה.

<אחז בן ארי: זה לא בטוח - - -

גילה גמליאל: אתם לא מוסיפים להם עבודה?

<אחז בן ארי: יכול להיות שאנחנו נאחד את זה, יכול להיות - - -

גילה גמליאל: אז אם אתם מוסיפים להם עבודה, מי משלם על זה?

גילה גמליאל: האוצר, נציג האוצר?

איילת שקד: רן, בוא נעביר לזה תקציב למשרד הביטחון.

<רן רידניק: אם זה מה שצריך, ומאיפה ניקח?

גילה גמליאל: נציג האוצר, יש פה טענה שעולה בדיון, השאלה הנשאלת היא שאלה פשוטה, במידה שאכן נטען כאן שאתם פשוט מוסיפים מסת עבודה, מי הולך לשאת בנטל הכלכלי של זה?

גילה גמליאל: משרד החינוך?

<רן רידניק: המטרה העיקרית של הסעיף הזה הייתה למנוע צורך בזה שיהיו ביקורות כפולות ומשולשות.

<רן רידניק: זו המטרה העיקרית.

איילת שקד: האמת שבשלב הראשון בעצם משרד הביטחון יכול להסתמך על משרד החינוך ולראות אם זה מספיק לו.

גילה גמליאל: אז למה שהוא לא ידרוש פשוט את הנתונים משם?

עמר בר-לב: גילה, את מבינה למה היה חשוב להוסיף שפעם בשנה יבוא שר הביטחון וייתן סקירה על הביקורות האלה?

עמר בר-לב: כי אחרת לא היו ביקורות.

<רן רידניק: ככל שיהיה רצון לתגבר את האכיפה, אם זה עוד בודקים, או אם זה עוד אנשים, יהיה דיון מסודר בין המשרדים הרלוונטיים.

<רן רידניק: כרגע המטרה היא - - -

עמר בר-לב: עכשיו הוא צריך לבוא פעם בשנה לתת סקירה.

מרדכי יוגב: יש ביקורות, רק הנתונים לא היו עוברים מהחינוך לביטחון.

עמר בר-לב: מה זה לא היו עוברים?

גילה גמליאל: איילת, יש כאן כפילות.

עמר בר-לב: לכן תשאירו את זה לשר הביטחון.

גילה גמליאל: סליחה, יש כאן כפילות שלא קיבלה את המענה שלה בחוק.

גילה גמליאל: זאת אומרת אתם רוצים לייצר כאן סעיף שמצד אחד אומר שהדרישה שלו למנוע את הכפילויות, אבל בפועל הוא לא באמת מונע.

<לירון דוד: לא, מה שהסעיף הזה רוצה זה קודם כל להגביר את האכיפה.

<לירון דוד: להזכיר לכולם, חוק טל נפסל בין היתר על זה שההסדרים בו לא היו מספיק - - -

גילה גמליאל: אבל לפי טענת האוצר, הוא לא נותן לך מענה.

<לירון דוד: לא היו מספיק אפקטיביים ופה אנחנו רוצים להרחיב את האפקטיביות.

<לירון דוד: אז יש לנו מערך קיים שנאמר שהוא כולל 40 עובדים.

<לירון דוד: אז יכול להיות שזה יספיק לשר הביטחון כדי לעשות את כל הבדיקות שלו, אבל גם יכול להיות שלא, כי אנחנו רוצים להגביר את ה - - -

גילה גמליאל: ואז מה קורה?

<לירון דוד: ואז אנחנו רוצים שהוא יוכל גם להסמיך בודקים שלו.

גילה גמליאל: אבל יש פה סתירה.

<לירון דוד: ואז להשלמה של זה הוא יכול להסמיך את הבודקים האחרים.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: גברת היושבת ראש, את יכולה להכריע בדברים שנאמרים כאן?

גילה גמליאל: אני שמעתי רגע את היועצת המשפטית של משרד המשפטים שלטענתה יכולה להיות סיטואציה, או יכול להיות תרחיש שבו שר הביטחון לא מסתפק באותם 40 מפקחים של משרד החינוך.

גילה גמליאל: יפה, מעולה.

גילה גמליאל: אוקיי.

גילה גמליאל: אני מתקדמת איתכם צעד.

גילה גמליאל: באותו תרחיש שאת מדברת עליו, כבוד נציג האוצר, בתרחיש כזה מי המממן תוספת עבודה שהיא לא נמצאת?

<אחז בן ארי: זה מה שאמרתי, שאין לנו כרגע - - -

עמר בר-לב: גילה, על חשבון הסייברס שר הביטחון יממן את זה.

גילה גמליאל: אבל הוא טוען אחרת.

עמר בר-לב: זו אחריות של שר הביטחון וגמרנו.

עמר בר-לב: נו, גם צריך להוסיף לו תקציב על זה?

גילה גמליאל: כן, אבל מה האוצר אומר?

<הילה ארליך: מפקחים גם בחינוך אין היום.

<הילה ארליך: משרד החינוך מפעיל את הבדיקות באמצעות סוג של בודקים, מה שקבוע כרגע בחוק.

<הילה ארליך: מפקחים, אין לא במשרד החינוך ולא במשרד הביטחון כרגע.

<הילה ארליך: אלה דברים שצריך להגיד.

<הילה ארליך: צריך להיערך לזה ובגלל זה אנחנו גם לא יודעים בדיוק להגיד האם הבדיקות שמשרד החינוך עושה היום מספיקות.

<הילה ארליך: אם הוא בודק ישיבה פעם בשנתיים זה מספיק?

<הילה ארליך: זה לא מספיק?

עמר בר-לב: לא, פעם בשנתיים זה לא מספיק, כי פעם בשנה שר הביטחון צריך לתת דיווח.

עמר בר-לב: שר הביטחון הוא ילד גדול, זה מספיק טוב, הוא ימצא את הדרך.

<הילה ארליך: נכון.

<הילה ארליך: אבל אם - - - אז אנחנו צריכים גם אפשרות להזמין מפקחים וגם בודקים כדי למלא את זה.

<עמוס צייאדה: אני רוצה לומר משהו חשוב.

<עמוס צייאדה: נשאלה כאן השאלה מאיפה יגיע המימון.

<עמוס צייאדה: זה הרבה יותר ממימון למשרדי רואי חשבון.

<עמוס צייאדה: בעבודה של ועדת פרי ישנן החלטות שמשפיעות באופן דרמטי על העבודה של האגף, מתחילים להיכנס פה לכל מוסד, להסתכל על האחוזים שלו ולגזור תמיכה דיפרנציאלית.

איילת שקד: כן, זה די טירוף.

<עמוס צייאדה: ממשיכים לשלם כל חודש עבור מי שבצבא, מבקשים שאנחנו נעביר את כל החלטות ועדות התמיכה שלנו למשרד הביטחון מדי חודש.

<עמוס צייאדה: הדברים האלה דורשים תוספת כוח אדם משמעותית וכרגע אין עם מי לדבר.

<עמוס צייאדה: אז, הרב פרוש, תדע לך, שבסופו של דבר הבעיה שלך תיפתר מזה שאין כוח אדם.

מאיר פרוש: אני מילה לא דיברתי על מה - - -

<עמוס צייאדה: לא, אני יודע שאתה תשמח לזה.

<עמוס צייאדה: לא יהיה כלום.

<עמוס צייאדה: מדברים פה על כסף לביקורת, אבל ליישם את ההחלטות אין כלום.

<עמוס צייאדה: אין עם מי לדבר.

מאיר פרוש: עמוס, מישהו שמע ממני שאני ביקשתי ש - - -

<עמוס צייאדה: לא, חס וחלילה, אני רק בישרתי לך בשורה, אם לא שמת לב.

מאיר פרוש: אני לא מדבר מילה בעניין הזה.

רוברט אילטוב: לא היית צריך לבשר לו, הוא יודע את זה.

עמר בר-לב: לא, להיפך, חבר הכנסת פרוש כל הזמן עומד על זה שמי שלומד צריך ללמוד, ומי שלא לומד שיתגייס.

עמר בר-לב: אין לו בעיה עם הביקורות.

איילת שקד: חברים, אנחנו תיכף צריכים לסגור את הישיבה.

אריאל אטיאס: אני יכול לשאול למה צריך את כל הסעיף הזה?

איילת שקד: את 52ג?

אריאל אטיאס: כן.

אריאל אטיאס: שר הביטחון, בשורה וחצי, אחראי על מילוי החוק והוא צריך לדאוג לביצוע של החוק הזה וזה הכול.

איילת שקד: זה כבר היה ב-52א.

איילת שקד: אתה אומר שכל 52ג מבוטל.

אריאל אטיאס: לא צריך להתקין שום תקנות.

אריאל אטיאס: אגב, הוא עושה את זה גם היום.

<לירון דוד: הוא צריך עכשיו להפעיל מערך - - -

אריאל אטיאס: סליחה, דקה, יושבת ראש הוועדה, שר הביטחון עושה את זה גם היום.

אריאל אטיאס: יש ביקורות - - -

איילת שקד: לא, אין ביקורות.

אריאל אטיאס: תקשיבי, יש, לא מספיק אפקטיביות?

אריאל אטיאס: אז שיעשה את זה, הוא לא צריך את החוק בשביל זה.

איילת שקד: אין.

אריאל אטיאס: בוודאי שיש.

אריאל אטיאס: סליחה, אני יודע קצת מה קורה בישיבות, משרד הביטחון מבקר מדי פעם בישיבות.

אריאל אטיאס: יש את הביקורות של משרד האוצר והחינוך לגבי הרישום של התלמידים על התקציב, אבל יש גם את הביקורות שלהם.

אריאל אטיאס: מה השאלה בכלל?

גילה גמליאל: מה עמדת היושבת ראש?

אריאל אטיאס: כל הדיון הזה, והוא יהיה ככה והוא יהיה בעל הכשרה ונוכחות והוא ייכנס לחדר.

אריאל אטיאס: הוא יכול לעשות היום מה שהוא רוצה.

אריאל אטיאס: באמת, סליחה, גברתי היושבת ראש, אני מדברת פה עכשיו ברצינות, בלי ציניות.

אריאל אטיאס: היום לשר הביטחון יש סמכות לעשות מה שהוא רוצה בישיבה, להכניס אותם לחדר, לקרוא להם, לבקש מהם, להביא - - -

איילת שקד: אחז, הוא פשוט לא עושה את זה?

אריאל אטיאס: הוא עושה, אבל לא מספיק, לדעתכם.

אריאל אטיאס: יש דבר כזה שלמשרד הביטחון יש סמכות לפקח היום.

<אחז בן ארי: אבל הוא לא עושה את זה בחוק.

אריאל אטיאס: הוא לא צריך את זה בחוק, יש לו סמכות.

<אחז בן ארי: לא עושים.

אריאל אטיאס: סליחה, למשרד הביטחון אין סמכות לבדוק?

רוברט אילטוב: הוא לא עושה את זה או שאין לו סמכות?

אריאל אטיאס: לא עושה זה דבר אחד, סמכות זה דבר אחר.

אריאל אטיאס: יש לו סמכות עד לפה.

אריאל אטיאס: זה מזכיר לי את הדיון בוועדת הכלכלה על הממונה, נסמיך אותו עוד פעם, והוא כבר מוסמך מעל הראש.

<אחז בן ארי: אם מגיע נציג משרד הביטחון לישיבה ונותנים לו להיכנס ומזדהים בפניו והכול, זה בסדר.

אריאל אטיאס: זה קורה.

אריאל אטיאס: אין מקרה אחר שלא.

אריאל אטיאס: לא מכיר סיפור שאמרו לנציג ביטחון 'אתה לא נכנס לפה'.

אריאל אטיאס: מכבדים אותם.

אריאל אטיאס: מבקשים, 'אתה באמצע שיעור, תבוא - - -'.

<לירון דוד: לא, אבל יש לנו פה דרישה להזדהות.

<לירון דוד: אלה דברים שפוגעים בפרטיות.

אריאל אטיאס: היום מזדהים בפני רואה חשבון, דרך משרד האוצר והחינוך כדי לפקח על התקציב.

<אחז בן ארי: בלי חוק.

אריאל אטיאס: בלי חוקים ובלי שום דבר.

<עידו בן יצחק: הישיבה יודעת שהיא לא תקבל תמיכה אם היא לא - - -

אריאל אטיאס: גם פה היא לא תקבל תורתו אמנותו אם הוא לא ייכנס.

אריאל אטיאס: זה אותו דבר, הוא לא יקבל את תורתו אמנותו.

<לירון דוד: לא, כי הבודק לא יכול להיכנס אם אין לך הסמכה.

<לירון דוד: אתה יכול לתקוף אותו אחר כך, 'למה אתה מבקש ממני להזדהות?

<לירון דוד: '

אריאל אטיאס: אבל אני אומר, מאחר שאנחנו כבר 65 שנה חיים ביחד ולא היה דבר כזה, גם לא במשרד האוצר וגם לא בזה - - -

<לירון דוד: אבל גם לא היה פיקוח בכזאת מסה.

אריאל אטיאס: ויכול להיות שצריך לכתוב שורה.

איילת שקד: טוב, הסעיף הזה זה האם להכשיר מפקחים חיצוניים.

<לירון דוד: אבל אני רוצה להדגיש שיש שוני בין מבחני התמיכה, שיכולים מחר להסתיים וכל ההטבות שנובעות מהם וההסכמה של מוסד, כי הוא מקבל כסף אז הוא מוכן שיבדקו אותו בצורה כזו, לבין פה, שיש לנו שלילה של זכות, של דחיית השירות.

<קריאה: אז הוא לא יקבל דיחוי.

<לירון דוד: אבל מי יידע?

<לירון דוד: איך אתה יכול לקבוע?

אריאל אטיאס: לא, סליחה, בשבוע שעבר העברנו פרק שהוא חייב ללמוד 45 שעות שבועיות ו-40 שעות בכוללים.

אריאל אטיאס: לצורך זה יש לשר הביטחון סמכות, ואם אתם רוצים תוסיפו עוד שורה וחצי, שתהיה לו סמכות לבדוק ולפקח, מה שהוא רוצה.

אריאל אטיאס: וזה הכול.

אריאל אטיאס: אבל כל הדבר הזה, המפורט, שהוא ייכנס לחדר - - -

מאיר פרוש: זה לא יעזור לך.

<עידו בן יצחק: חבר הכנסת אטיאס, השורה הזאת לא יכולה להיות שורה.

מרדכי יוגב: באמת הדברים פה קצת מוזרים בחקיקה ראשית, אני עכשיו מודה, לא חשבתי על זה קודם.

מרדכי יוגב: כי הרי בסך הכול יש לישיבה עניין שיהיו בחוץ, יש לה עניין שאנשים יזדהו, אין לה עניין להחביא.

מרדכי יוגב: הפוך מזה, היא רוצה שימצאו את כולם.

מרדכי יוגב: זה לא שהוא מחפש אנשים שמתחבאים, הם כולם רוצים להזדהות, ההיגיון הוא הפוך.

מרדכי יוגב: כולם רוצים להגיע.

מרדכי יוגב: נאמר שמישהו היה בשירותים רחוקים, או היה בבית של חבר שלו - - -

איילת שקד: לא, הוא לא יכול להיכנס לשירותים ולחדרים הפרטיים, רק לאולם הישיבה.

מרדכי יוגב: לא, הילד רוצה להזדהות, לא רוצה להתחבא.

מרדכי יוגב: ההיגיון הוא הופך.

מרדכי יוגב: הוא לא רוצה להתחבא, הוא רוצה שיזהו אותו.

<קריאה: אבל לא ייתנו להם להיכנס בכלל.

מרדכי יוגב: הם לא צריכים, הם צריכים להגיד, 'תביאו לפה בשורה את כולם, תוך חמש דקות'.

איילת שקד: בסדר, אבל זה רק בחלל של הישיבה.

מרדכי יוגב: נכון.

מרדכי יוגב: ובאמת צודק פה חבר הכנסת אריאל אטיאס, לא חשבתי על זה קודם, זה פשוט הכול פה בהפוך על הפוך באיזה משהו שמנוסח בחקיקה ראשית בדבר שהוא לא יאומן.

איילת שקד: אנחנו עברנו על זה בסעיף של השירות האזרחי.

<קריאה: הוא מצוי בכל כך הרבה חוקים, שאם זה לא יאומן, אז כל חוקי מדינת ישראל לא יאומנו.

מרדכי יוגב: לא, אבל יש פה פרטנות שהיא לא רלוונטית.

מרדכי יוגב: בודקים מוסמכים, הכלל שתוך עשר דקות צריכים להיות שם כל האנשים, ההוא ישן או היה בשירותים, צריכים לצאת.

<יעל פריש: ואם היו 50% חסרים?

<יעל פריש: ושר הביטחון רוצה עכשיו להסיר את הישיבה מרשימת הישיבות - - -

מרדכי יוגב: סמכותו.

<יעל פריש: יבואו אנשי אותה ישיבה ויגידו - - -

מרדכי יוגב: שימוע.

<יעל פריש: זה לשימוע ויתקיים שימוע והכול ויגידו 'רבותיי, לא הייתה סמכות חוקית לאותו בודק לבוא ולבדוק והרשימות שלו - - -

מרדכי יוגב: אני אומר, הבודק יוסמך, הבודק מוסמך.

מרדכי יוגב: תגדירי בסך הכול שהוא בעל הכשרה ובעל הסמכה, עומד בתנאי כשירות.

<איילת לוי: אבל צריך להגיד מה בדיוק הוא יכול לעשות.

<איילת לוי: הסעיף הזה אומר - - -

מרדכי יוגב: אז הוא יכול לבקש את העמדת כל התלמידים תוך רבע שעה בשורה.

מרדכי יוגב: בלי זמנים.

מרדכי יוגב: לא יודע.

גילה גמליאל: אפשר לשאול מדוע - - -

<איתן עוזרי: איך משרד האוצר יכול - - - ישיבה ב-50% מהתקציב שלה בלי חוק?

אריאל אטיאס: זה סעיף שחוזר על זה שכולם תחמנים ורמאים ומקבלים, אז כתוב שאם הוא ייכנס לחדר ויביא תעודת זהות - - -

איילת שקד: חברים, אם אנחנו מורידים את 52ג מה קורה?

גילה גמליאל: לא קורה כלום, אז הם רק עובדי מדינה.

איילת שקד: אז זה רק עובדי מדינה.

<לירון דוד: ואז אין פיקוח אפקטיבי.

מרדכי יוגב: למה אין פיקוח אפקטיבי?

גילה גמליאל: כך אתם טוענים על עובדי מדינה?

גילה גמליאל: אני לא מבינה.

<לירון דוד: לא, כי אין לך היום את המפקחים האלה.

איילת שקד: ה-52ג בעצם נותן את האפשרות של הפקחים כמו במשרד החינוך, נכון?

איילת שקד: זה משווה את המצב של משרד החינוך.

גילה גמליאל: סליחה, אני שמעתי פה משהו שצריך לחדד.

גילה גמליאל: גברתי היושבת ראש, נשאלה כאן שאלה על ידי חברת הכנסת, יושבת ראש הוועדה איילת שקד, מה קורה במידה שסעיף 52ג נמחק, אז נאמר שיהיו רק עובדי מדינה, אז אמרנו, אוקיי מה הבעיה?

גילה גמליאל: אז אמרו שהבדיקה לא תהיה אפקטיבית.

גילה גמליאל: ואז שאלתי, האם - - -

<לירון דוד: לא, כי אין אנשים.

גילה גמליאל: אין אנשים.

גילה גמליאל: אז סליחה, אם אין אנשים אז צריך לדאוג לאנשים, אבל לא צריך לבוא ולייצר סעיף יש מאין שהוא לא ממש קולע לשיח שאנחנו ממש רוצים, עם כל ההסמכות וכל הסעיפים המיותרים האלה.

גילה גמליאל: גברתי היושבת ראש, לדעתי סעיף 52ג מיותר, אבל צריך לדרוש פה מהאוצר, נציג האוצר - - -

איילת שקד: לא, גילה.

גילה גמליאל: רגע, השר לפיד כל כך רוצה את החוק הזה, אז שידאג לעוד עובדי מדינה, שיתועלו לבצע את העבודה הזו.

גילה גמליאל: סליחה, כבוד נציג שר האוצר.

גילה גמליאל: מדוע לבוא ולטעון שעובדי מדינה הם לא מספיק טובים על מנת לבצע יעילות אפקטיבית?

עמר בר-לב: אבל מי טען את זה?

<רן רידניק: שוב, אני רק אחדד את זה שוב.

<רן רידניק: יש כיום 40 בודקים שמבצעים את העבודה.

<רן רידניק: מטעם משרד החינוך, רואי חשבון חיצוניים.

גילה גמליאל: אני לא מבינה, אז מה, הוא מפריט את העבודה החוצה?

איילת שקד: כן.

<רן רידניק: חברים, אשמח לסיים את דבריי.

<רן רידניק: יש היום 40 רואי חשבון חיצוניים ועובדי מדינה שעושים את זה.

<רן רידניק: השאלה אם אפשר להשתמש בממצאים שלהם או צריכים במקביל בנפרד לעשות עוד משהו.

<רן רידניק: אנחנו חושבים שנכון להשתמש בממצאים שלהם, בשביל זה צריכים את הסעיף הזה.

<רן רידניק: לא תצביעו על זה - - -

גילה גמליאל: לא, הם אומרים משהו אחר לגמרי.

<רן רידניק: את זה ואת העברת המידע בסופו של דבר.

גילה גמליאל: סליחה, אתם לא מבינים פה אחד את השני, נראה לי.

גילה גמליאל: היועצת המשפטית טוענת - - -

<יעל פריש: מי שחושב שרק המידע שלנו הוא לשר הביטחון, טועה.

<יעל פריש: רק המידע שלנו יהיה - - - רק זה יהיה

גילה גמליאל: אבל איך זה קשור למה שאת צריכה מבחינת הביקורת?

גילה גמליאל: גברתי היועצת המשפטית, איך זה מסייע לך בהיבט של אותה ביקורת שביקשת?

גילה גמליאל: אם הוא טוען שזו העברת המידע, זה אומר שני דברים.

גילה גמליאל: זה אומר שזה כבר קיים היום.

גילה גמליאל: בשביל מה צריך לייעד לזה סעיף?

<רן רידניק: זה לא קיים.

גילה גמליאל: אתה טוען שזה קיים היום.

גילה גמליאל: איילת, הפקידים פה לא מספיק מקשיבים לדברים שהם נשאלים.

<יעל פריש: גם אני נציגת האוצר וגם אני רוצה להגיד.

גילה גמליאל: אז אני אפנה אלייך.

<יעל פריש: אנחנו חשבנו שצריך להיות פיקוח אפקטיבי על לימוד בישיבות.

<יעל פריש: היום יש פיקוח על ידי משרד החינוך.

גילה גמליאל: שהוא לא אפקטיבי?

<יעל פריש: הוא מאוד אפקטיבי, הוא רלוונטי לתחום מסוים, לתחום התמיכות.

<יעל פריש: הוא בעיקר היום מופנה לתחום התקציבי.

אריאל אטיאס: והוא לא בחוק.

<יעל פריש: רגע, החוק הזה - - -

אריאל אטיאס: לא, רק תגידי כן או לא.

אריאל אטיאס: הוא לא בחוק.

גילה גמליאל: הוא בחוק?

גילה גמליאל: הוא לא בחוק.

אריאל אטיאס: הוא לא בחוק.

אריאל אטיאס: אז הנה, ראיתם, ראיתם שלא צריך חוק.

גילה גמליאל: ולא בשום מקום, אבל הוא אפקטיבי?

<יעל פריש: הוא לא בחוק, הוא במסגרת - - -

גילה גמליאל: אז למה צריך לעגן את זה בחוק?

<יעל פריש: החוק הזה, ההצעה הזו כוללת גם את האפשרות להשתמש במערך הביקורת של משרד החינוך ואנחנו קצת מקדימים את המאוחר, אלה הסעיפים הבאים שמדברים על העברת מידע ממשרד החינוך למשרד הביטחון.

גילה גמליאל: אז למה את לא כותבת את זה במפורש?

<הילה ארליך: זה בסעיף נפרד.

גילה גמליאל: איפה כתוב במשרד החינוך?

גילה גמליאל: לא, זה לא כתוב.

<יעל פריש: למשרד הביטחון תהיה את היכולת להשתמש ב - - -

גילה גמליאל: אז למה לא כתוב 'משרד הביטחון יוכל להשתמש ב- - - של משרד החינוך'?

<הילה ארליך: כתוב בסעיף הבא.

<הילה ארליך: האם זה מספיק?

<הילה ארליך: האם זה הפיקוח, שהתקיים עד עכשיו - - -

גילה גמליאל: איילת, אני רוצה אותך גם בהקשבה.

גילה גמליאל: אני הקשבתי ואני גם קולטת מהר, כפי ששמתן לב, אז אני אומר מספר דברים.

גילה גמליאל: חשוב שתקשיבי לסעיפים האלה, כי זה קצת לא רציני מספיק.

גילה גמליאל: אני שואלת שאלה פשוטה, הסעיף היום הוא יותר מדי פרוץ.

איילת שקד: 52ג או בכלל?

גילה גמליאל: אני מדברת רק על 52ג.

גילה גמליאל: 52ג הוא סעיף פרוץ במובן הזה שכמו שנעשה ב-52ו, 'לשם פיקוח על הוראות חוק זה, הנוגעות לתלמידי ישיבה או לישיבות רשאי שר הביטחון להסתמך על מידע שהועבר אליו ממשרד החינוך'.

גילה גמליאל: כתוב במפורש.

גילה גמליאל: אז הסעיף הזה, מדוע הוא לא גם כן, מכיוון שהטענה ב-52ג היא שגם כאן מדובר, לפי מה שנציגת שר האוצר אומרת, שהרעיון שמדובר פה, לא רק במידע של 52ו אלא גם ב-52ג, אותם בודקים הם נמצאים גם ככה היום במשרד החינוך - - -

<יעל פריש: לא, לא, רציתי להסביר.

גילה גמליאל: אז מה?

גילה גמליאל: זה מה שהוא אומר.

איילת שקד: זה אחרים, גילה.

איילת שקד: יש במשרד החינוך, רוצים להוסיף עוד.

גילה גמליאל: עוד מאיפה?

איילת שקד: הם ישכרו.

גילה גמליאל: אז למה לא להגדיל - - -

איילת שקד: את של משרד החינוך?

גילה גמליאל: לא, יש פה חוסר הלימה וחוסר היגיון, שיטתי אבל.

גילה גמליאל: אם זה קיים במשרד החינוך ולטענתן זה גם עובד נכון, אז למה לייצר יש מאין חדש ולא להתמקד בזה?

גילה גמליאל: למה את לא אומרת בצורה חד משמעית, במידה שהתקנים הקיימים היום במשרד האוצר לא יספקו, אז אתם תגדילו את זה?

גילה גמליאל: למה זה כתוב בצורה ערטילאית שהיום, מחוסר ביטחון, ללכת לסתם חברת רואי חשבון, לפנות אליהם, לבצע ביקורת?

<עידו בן יצחק: חברת הכנסת גמליאל, הבודקים של משרד החינוך לא מעוגנים בחקיקה, אנחנו לא יכולים להסתמך על זה בחוק.

גילה גמליאל: אז אם הם לא מעוגנים בחקיקה, למה לעגן את זה בחקיקה?

<לירון דוד: כיוון שאנחנו פה מעגנים את סמכות שר הביטחון לבדוק כל מיני דברים שאנחנו רוצים לפקח על התנאים של החוק.

גילה גמליאל: אז למה את לא כותבת במפורש שהם בודקים של משרד החינוך?

<לירון דוד: לא, כי אני רוצה שלשר הביטחון תהיה את הסמכות להפעיל בודקים.

גילה גמליאל: ללכת למי שהוא רוצה בעולם?

גילה גמליאל: אז אם כן, תגידו את זה, שיידעו.

<לירון דוד: אני רוצה לסיים.

<לירון דוד: המטרה פה היא לתת לשר הביטחון את הסמכות להפעיל פיקוח ובקרה על תלמידי הישיבות, עם קשר או בלי קשר למשרד החינוך.

<לירון דוד: זאת אומרת שתהיה לו את הסמכות הזאת בחוק.

גילה גמליאל: אז יכול היום, מצב היפותטי - - -

<לירון דוד: עכשיו נניח - - -

גילה גמליאל: אני מתקדמת איתך, אני רק רוצה להבין על מה אני מצביעה, עד שאני כבר באה להצביע כאן.

גילה גמליאל: מצב היפותטי, את אומרת, ששר ביטחון במדינת ישראל יכול להחליט שהוא בכלל לא מתייחס לבודקים האלה של משרד החינוך - - - איילת, חשוב שתבינו את זה.

גילה גמליאל: מה שהיא אומרת, שסעיף 52ג מקנה לשר הביטחון פשוט להתעלם במצב היפותטי מהבודקים של משרד החינוך וללכת לבודקים שהם רואי חשבון חיצוניים, בלי קשר לעניין.

<לירון דוד: נכון, יש לזה היגיון רב.

גילה גמליאל: אפילו לא רואי חשבון, לא יודעת מה שישכרו.

<לירון דוד: אפילו סטודנטים, לא משנה.

עמר בר-לב: מה רע בזה?

עמר בר-לב: אם הוא רוצה לחסוך כסף, שישתמש במשרד החינוך.

עמר בר-לב: אם משום מה הוא רוצה שלושה שלו - - -

<לירון דוד: אם הוא רוצה להגביר את הפיקוח?

גילה גמליאל: אין בעיה, הסכמתי איתכן, עכשיו תסבירו לי מי ישלם על זה.

<לירון דוד: זו שאלה - - -

גילה גמליאל: יפה, זאת שאלה טובה.

גילה גמליאל: איילת, היועצת המשפטית אמרה שהשאלה שלי טובה.

גילה גמליאל: מי משלם על זה, מי משלם על סעיף 52ג?

איילת שקד: אין מי שישלם, זה סעיף לא תקציבי.

גילה גמליאל: שאלה טובה, יפה.

גילה גמליאל: אני את כל המסלול עשיתי כדי להגיע לשאלה הספציפית הזו.

עמר בר-לב: גילה, זה שר הביטחון משלם.

עמר בר-לב: לאיזה רזולוציה אנחנו יורדים פה?

גילה גמליאל: במידה ששר הביטחון יחליט להטיל את משקל ההוצאה הכספית על משרד החינוך הוא פשוט יפנה למשרד החינוך.

גילה גמליאל: במידה שהוא יחליט שזה מטעמו, אז שהוא ישלם.

עמר בר-לב: ברור.

גילה גמליאל: ומאיפה התקציב?

עמר בר-לב: או שיפנה לממשלה וייתנו לו עוד מיליארד שקל.

איילת שקד: תקשיבו, רגע.

גילה גמליאל: ומאיפה מיליארד?

גילה גמליאל: אותי לימדו, אני חברת הקואליציה בוועדת הכספים, אני לא תקצבתי כזה דבר בשום מקום.

גילה גמליאל: מי מתקצב את זה?

גילה גמליאל: מאיפה התקציב הזה נלקח?

<אחז בן ארי: אין כרגע תקציב.

אריאל אטיאס: יאללה נו, תגמרו את זה.

איילת שקד: תקשיבו, בואו ניקח החלטה עכשיו, אם אנחנו מבטלים את סעיף 52ג זה אומר שלמשרד הביטחון יש שני דברים, אחד, את הרשות לקחת את כל המידע ממשרד החינוך, השני – פקחים שלו, עובדי מדינה או מפקחים שלו - - -

<הילה ארליך: אל"ף, אין לו אותם, ובי"ת, גם אם יהיה לו, כמה יהיה לו?

גילה גמליאל: מה זה אין לו אותם.

גילה גמליאל: הוא יכול לקבוע - - -

<קריאה: שיוציא מכרזים, כמו שמשרד החינוך מוציא מכרזים.

גילה גמליאל: איך משרד החינוך עשה את זה בלי חוק?

גילה גמליאל: למה משרד הביטחון לא יכול לעשות את זה?

מרדכי יוגב: איילת, מה שצריך להיות כתוב זה דבר פשוט.

מרדכי יוגב: שלושה דברים, אחד, שהפקחים האלה יהיו מוסמכים גם על ידי משרד הביטחון.

מרדכי יוגב: שיעברו אצלו יום, יומיים השתלמות, מוסמכים, לויאליים גם אליו.

<אחז בן ארי: הבודקים.

מרדכי יוגב: הבודקים האלה יהיו גם לויאליים למשרד הביטחון.

מרדכי יוגב: שתיים, שהם גם ידווחו למשרד הביטחון, על מנת שוועדת החוץ והביטחון תוכל לקבל את זה משר הביטחון, ושלוש, שלשר הביטחון תהיה גם סמכות, לצורך העניין, לקרוא לשימוע.

מרדכי יוגב: לא רק הסמכות הכלכלית של כסף, שאותו מתקצב משרד החינוך, אלא גם הסמכות הכלכלית.

מרדכי יוגב: נאמר שיורם לא היה בישיבה בביקורת הראשונה ולא היה בישיבה בביקורת השנייה, נלקח לשימוע, אם הסתבר שהיה באבל על אבא שלו בפעם הראשונה ועל אמא שלו בפעם השנייה, שוחרר.

מרדכי יוגב: הסתבר שפעמיים הוא לא היה בישיבה ללא סיבה, רשאי הפוקד לתת לו עכשיו צו.

מרדכי יוגב: מכיוון שאותו בודק הוא גם לויאלי לשר הביטחון, אז גם לשר הביטחון יש סמכות - - -

<לירון דוד: חלק מהדברים שאתה מדבר עליהם מעוגנים בחוק - - -

איילת שקד: בסדר, מוטי, זו העברת המידע שיש בין משרד החינוך למשרד הביטחון.

גילה גמליאל: זה עובר לך ב-52ו, עם זה אין בעיה.

גילה גמליאל: אין לי בעיה עם סעיף 52ו.

איילת שקד: יש לי רעיון.

איילת שקד: אני רוצה להצביע על סעיף 52ה ו-ו, שזה העברת המידע, זה הכי חשוב עכשיו.

איילת שקד: אלה הסעיפים שהכי חשובים לנו, העברת המידע בין משרד החינוך למשרד הביטחון.

<איילת לוי: (מקריאה): "העברת מידע.

<איילת לוי: 52ה (א) משרד החינוך יעביר לשר הביטחון ולצבא ההגנה לישראל לפי דרישתם נתונים שיש בידיו בדבר נוכחותם בישיבה של תלמידי ישיבות, הדרושים למשרד הביטחון לשם פיקוח על קיום הוראות חוק זה הנוגעות לתלמידי ישיבה או לישיבות; לפי סעיף 22א(ב), 22ד או 26לד; לשם כך יעביר משרד הביטחון למשרד החינוך, לפי דרישתו, את רשימת תלמידי הישיבה שקיבלו צו דחיית שירות לפי חוק זה או משרתים בשירות משולב; מידע כאמור בסעיף קטן זה יועבר רק לתכלית האמורה ובמידה שנדרש.

<איילת לוי: "(ב) משרד החינוך ומשרד הביטחון יעבירו ביניהם נתונים אודות הלימודים בישיבות, לרבות נתונים על ביקורות שנערכו בהן לצורך פיקוח, ובלבד שלא יכללו מידע כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981, או ידיעה על ענייניו הפרטיים של אדם, אף אם אינה בגדר מידע כאמור.

<איילת לוי: "(ג) אין בהוראות סעיף קטן זה כדי למנוע העברת מידע נוסף בהתאם להוראות פרק ד' לחוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981".

<איילת לוי: "52ו שימוש במידע ממשרד החינוך לשם פיקוח על הוראות חוק זה הנוגעות לתלמידי ישיבה או לישיבות רשאי שר הביטחון להסתמך על מידע שיועבר אליו ממשרד החינוך כאמור בסעיף 52ה".

מאיר פרוש: אני מבקש להעיר ולמצוא את הדרך שבמשרד הביטחון יידעו את זה, כמו שאמרתי בתחילת הישיבה, יש בהחלט ישיבות שלא לוקחים כסף ממשרד החינוך ומשרד החינוך לא יודע עליהן, לעומת זאת משרד הביטחון יודע עליהן מפני שהם מבקשים דיחוי כל שנה.

איילת שקד: אז מה עושים?

איילת שקד: זה סאטמר?

<יעל פריש: בשביל זה שלמשרד הביטחון יהיה את המערך שלו.

איילת שקד: הם יתגייסו, פרוש?

אריאל אטיאס: מה פתאום?

אריאל אטיאס: יתגייסו לכלא.

<עידו בן יצחק: בגלל זה חשוב שלמשרד הביטחון - - -

מאיר פרוש: רק צריכים לדעת שהדבר הזה קורה.

איילת שקד: שהדבר הזה קיים.

איילת שקד: אחז, ההערה שלו חשובה.

איילת שקד: לא שתצליח לגייס אותם, אבל בכל זאת, שתדע.

<יעל פריש: המערך של משרד החינוך לא מכסה במאה אחוז את הצרכים של משרד הביטחון.

<יעל פריש: אין ספק.

מאיר פרוש: לא, אם משרד החינוך לא מכיר אותם, הוא ידווח לשר הביטחון שאין כאלה תלמידים ואז שר הביטחון יגייס אותם.

מאיר פרוש: לעומת זאת הם קיימים בפיקוח של משרד הביטחון.

<לירון דוד: לכן רצינו השלמה של הסעיפים.

איילת שקד: מי בעד סעיף 52ה ו-52ו?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: עבר פה אחד.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ה - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: מי בעד סעיף 52ו?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ה - רוב הסעיף נתקבל.

רוברט אילטוב: מה עשיתם ב-ג(1).

מרדכי יוגב: איילת, בהתאם להערה של גילה, תני לי פעם אחת להצביע במקומך.

איילת שקד: טוב, יאללה עכשיו.

איילת שקד: חובת דיווח של ראש הישיבה.

<איילת לוי: (מקריאה): "52ד.

<איילת לוי: (א) ראש הישיבה ידווח לשר הביטחון בעניינים אלה, בתנאים ובמועדים שקבע השר, ככל שלא נקבעו בחוק זה: "(1) סדרי הלימוד בישיבה ושעות הלימוד השבועיות הקבועות בהן מקיימים התלמידים את חובותיהם לפי חוק זה; "(2) ימי חופשה, חג או היעדרויות מותרות אחרות, בהם לא מתקיימים לימודים בישיבה, והכול בהתאם לתנאי השירות המותרים לפי חוק זה;"

איילת שקד: זאת אומרת שראש הישיבה ידווח מתי שהשר יבקש?

<לירון דוד: כן.

<איילת לוי: (מקריאה): "(3) הוספה או גריעה מרשימת התלמידים דחויי השירות הלומדים בישיבה כאמור.

<איילת לוי: ".

איילת שקד: מתי הוא צריך לדווח?

איילת שקד: כששר הביטחון יבקש?

<לירון דוד: כששר הביטחון, במועדים שקבע השר.

איילת שקד: במועדים שקבע השר, מתי שבא לו? זה בסדר?

<איילת לוי: (מקריאה): "(ב) שר הביטחון רשאי לקבוע חובות דיווח נוספות אשר יחולו על הישיבות או על ראשי הישיבות ואשר נחוצות לדעתו לשם הבטחת הפיקוח על התקיימות התנאים לדחיית שירות של תלמידי ישיבות, ובלבד שאם נכללה חובת הדיווח בעניין מידע כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות התשמ"א-1981, או ידיעה על ענייניו הפרטיים של אדם, אף שאינה בגדר מידע כאמור, יקבע אותה שר הביטחון בהסכמת שר המשפטים".

איילת שקד: בשביל מה שר המשפטים נדחף לפה?

<לירון דוד: כיוון שאם זה חוק הגנת הפרטיות יש לנו את רשם מאגרי מידע ורשות המידע ו - - - בקיצור, לכלל הגורמים, וכדי ליצור עוד הגנה על המידע.

מרדכי יוגב: בקיצור, כדי לעשות את החוק עוד יותר מסובך.

<לירון דוד: לא, באמת שפה זה כדי להדק את ההגנה על הפרטיות של ראשי הישיבות, של תלמידים שלומדים בישיבות.

איילת שקד: אנחנו לא רוצים את הסעיף הזה.

אריאל אטיאס: בשביל מה צריך את הסעיף הזה?

<לירון דוד: חובות דיווח נוספות?

אריאל אטיאס: מה למשל?

אריאל אטיאס: איזה מספר נעליים הוא נועל?

<לירון דוד: לא יודעת.

אריאל אטיאס: אז תורידו את זה, מה אתם סתם מתעללים בנו?

אריאל אטיאס: באמת.

איילת שקד: אנחנו רוצים להוריד את הסעיף הזה.

<לירון דוד: כבר הצבעתם עליו לגבי הסעיפים האחרים, של ישיבות גבוהות ותלמידי הישיבה.

<לירון דוד: זה כבר הוצבע, זה פשוט הנוסח הנכון שלו מבחינה משפטית.

<לירון דוד: זה כבר קיים בתוך החוק.

<לירון דוד: זה הנוסח הנכון שלו.

איילת שקד: בשביל מה הוא צריך?

מרדכי יוגב: חבר הכנסת אטיאס, אני מציע להוסיף פה גם בהסכמת שרת הבריאות ושר הרווחה.

אריאל אטיאס: סתם דוחפים סעיפים בלי סיבה.

אריאל אטיאס: יש לפעמים תחושה שיש לך פה עסק עם חבורה של לא יודע מה.

אריאל אטיאס: דיווח נוספות.

אריאל אטיאס: יש לו סמכויות לפקח, הוא קיבל בודקים, שיעשה מה שהוא מבין.

אריאל אטיאס: זה הכול.

מאיר פרוש: בכל מקרה, אם זה נשאר, אז בהגדרות כשיהיה כתוב שר המשפטים, גם שרה.

מאיר פרוש: שלא ייפגע כבודה.

עמר בר-לב: יש לי שאלה לייעוץ המשפטי, רק לוודא שזה בנוסף למה שמופיע בלד(א)( 5).

<עידו בן יצחק: זה בנוסף.

איילת שקד: מה אנחנו רוצים לעשות עם זה?

<הילה ארליך: אם יכניסו את כל הסמכויות של קבלת הדיווח של השר בחוק, אז מאוד מאוד צמצמו את שיקול הדעת שלו, זה בדיוק העניין.

<הילה ארליך: ברגע שהצבעתם - - -

מאיר פרוש: אין לו שיקול דעת.

מאיר פרוש: לוקחים את השר - - -

<הילה ארליך: אז הוא יכול רק לקבל את ה - - -

אריאל אטיאס: סתם.

אריאל אטיאס: סתם להתעלל.

אריאל אטיאס: זה מתחיל להרגיז.

<הילה ארליך: אם יש ישיבה שמפיצה תכנים אנטי ציוניים ושר הביטחון שמע את זה - - -

איילת שקד: בואי אני אספר לך על תכנים אנטי ציוניים, טוב שאת פה.

איילת שקד: את יודעת שקצינים בצבא הולכים להשתלמות באוניברסיטת חיפה אצל יושב ראש ארגון עדאללה?

<הילה ארליך: לא, אני לא יודעת.

איילת שקד: אז עכשיו את יודעת.

<הילה ארליך: אם שר הביטחון רוצה לבדוק את זה ורוצה לבדוק את עדאללה, יש לו סמכות או אין לו סמכות?

<הילה ארליך: זה בדיוק העניין - - -

איילת שקד: אנחנו חושבים שזה מיותר.

איילת שקד: 52ד(א).

<לירון דוד: אני רוצה להדגיש, אתם כבר הצבעתם על זה - - -

איילת שקד: הצבענו לו לציוניות הגבוהות.

<לירון דוד: וגם לישיבות.

<הילה ארליך: אז אסור לי לקבל את זה על תורתו אמנותו?

<הילה ארליך: זה לא סביר.

איילת שקד: לא, זה מיותר לגמרי.

<הילה ארליך: וגם ההסדרים.

איילת שקד: שימסרו.

איילת שקד: אנחנו בעד לטרטר את ההסדר, נכון, אלעזר?

אלעזר שטרן: מה פתאום?

איילת שקד: 52ד(א), אנחנו בעד.

איילת שקד: 'ראש הישיבה ידווח לשר הביטחון בעניינים אלה', מתי שהשר רוצה, על סדרי הלימוד, על חופשות וכו' וכו'.

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ד(א) - רוב הסעיף נתקבל.

איילת שקד: 52ד(ב).

איילת שקד: שר הביטחון רשאי לקבוע חובת דיווח נוספת.

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: עבר.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ד(ב)

אריאל אטיאס: נפל.

אריאל אטיאס: לא, פרוש לא הסתכל שאת מצביעה.

אריאל אטיאס: אתה באמצע אס.

אריאל אטיאס: אמ.אס.

מאיר פרוש: אני יודע שצריכים להוריד את זה, אבל אני לא רוצה שיגידו שאנחנו לא רוצים שתהיה ביקורת.

מאיר פרוש: שתהיה ביקורת.

מאיר פרוש: תעשי עוד פעם הצבעה.

מאיר פרוש: רביזיה.

איילת שקד: סעיף 52ד(ב) מי בעד?

איילת שקד: דרך אגב, שתדעו, טוב, זו בעיה כי אין הצעת חוק ממשלתית כזאת אם זה תיקו.

איילת שקד: מי בעד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: טוב, אבל זו בעיה.

איילת שקד: הצבעה בעד סעיף 52ד(א) – שוויון הסעיף לא אושר.

<עידו בן יצחק: ארבע-ארבע.

איילת שקד: טוב, אני אחשוב אחר כך.

<איילת לוי: ארבע-ארבע זה לא עבר.

איילת שקד: סיימנו להיום.

רוברט אילטוב: לא עבר?

רוברט אילטוב: אני מבקש רביזיה.

אריאל אטיאס: נעשה רביזיה.

<הילה ארליך: לא ברור אם זה עבר או לא עבר.

איילת שקד: הדיון הבא יהיה כפי הנראה ביום ראשון, אבל אני אשלח לכם הודעה.