ועדת הכנסת, כנסת 19, פרוטוקול מספר 79, 2014-03-05 14:45

יריב לוין: רבותי, אני פותח את הישיבה, אנחנו דנים ברביזיות על החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי דיון מיוחדים בקריאה השניה ובקריאה השלישית, לעניין הצעת חוק יסוד: הממשלה (תיקון), הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62), התשע"ד-2014, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, הצעת חוק שירות לאומי אזרחי, התשע"ד-2014, והצעת חוק יסוד: משאל עם.

יריב לוין: אני מציע שנתחיל בהנמקת הרביזיות אחר כך נשמע אם תהיינה התייחסויות, ובסוף ננסה לראות אם אנחנו מגיעים להסכמה ואם לא – נצביע.

יריב לוין: אני מבקש מחברי הכנסת מקלב ומיכאלי – שני אלה שהגישו את הרביזיה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אל"ף, אני אומר שמדינת ישראל הופכת היום להיות מדינה אחרת ממה שהיא היתה קודם, לפי מה שאני מכיר אותה.

משה גפני: לא היה דבר כזה, לא היתה מציאות כזו – מדובר בשלושה חוקים ששניים מהם הם חוקים שנוגעים לציבורים גדולים במדינת ישראל, מיעוטים, אמנם, אבל ציבורים גדולים במדינה שאצלם זה קריטי.

משה גפני: אחמד טיבי מגדיר את זה "ציפור הנפש", וזה ציפור הנפש.

משה גפני: החוק של המשילות גם פוגע בנו, גם פוגע בעוד מפלגות, בסופו של דבר זה גם יפגע במי שהציע את זה, שלא יעבור את אחוז החסימה, כמו שהיה בעבר, אבל עליהם אני לא מדבר, כי להם יש מפלגות אחרות שהם יכולים להצביע עבורן.

משה גפני: לציבור הערבי המשמעות של העניין היא שכאילו שהכנסת אומרת – הם לא יבואו לכאן, רק אם הם יעשו קומבינות, הקומוניסטים יתאחדו עם המוסלמים, כל מיני דברים כאלה שאו ואבוי אם היו עושים את זה אצל היהודים.

משה גפני: זה כאילו אומרים לעולם: מדינת ישראל בעניין הזה הופכת להיות לא דמוקרטית.

משה גפני: אי לא אומר.

משה גפני: מקיימים דיון בהליך, נותנים לאנשים להתבטא כמו שצריך - - אלא אם כן אתם יודעים משהו שאנחנו לא יודעים, שיש מחר בחירות.

משה גפני: אם לא – מה המהירות הזו?

משה גפני: למה לא לקיים דיון נורמלי, להגיע להסכמה, כמו שמגיעים להסכמה בדברים שהם בציפור הנפש?

משה גפני: זה הפירוש, אומרים – מדינת ישראל הופכת להיות מדינה כמו השכנות שלה.

משה גפני: זה מה שאנחנו הולכים לומר: הערבים לא יוכלו להיבחר.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: אחרי זה מגיע החוק של מעמדם של בני הישיבות.

משה גפני: כולם יודעים שזה אצלנו נושא שהוא נושא קריטי במלוא מובן המילה.

משה גפני: היה צריך למצות את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: בוודאי כשזה מגיע למליאת הכנסת.

משה גפני: עם כל הכבוד, מה שהיה בוועדת שקד שכל הזמן עופר שלח הכתיב לראש הממשלה.

משה גפני: לפחות תתנו לנו להביע את דעתנו.

יריב לוין: 24 שעות רצוף של דיון - - -

משה גפני: אין 24 שעות רצוף.

משה גפני: לא מקיימים דיונים בלילה.

משה גפני: עם כל הכבוד.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: למה לא מקיימים דיונים בלילה?

יריב לוין: מהיום הראשון שהגעתי לכאן כל הזמן אני יושב בלילות.

משה גפני: יריב, אל תהיה נגדי.

יריב לוין: לא נגדך, אני רק שואל.

משה גפני: למה בוער העניין?

משה גפני: הרי בחירות, לפי מה שאני מבין, אין, בשבוע הבא.

משה גפני: מקסימום יהיה בקיץ.

יריב לוין: מי יודע?

יריב לוין: מישהו יודע?

משה גפני: גם אם יחליטו, אנחנו מתחייבים שגם אם תביאו הקדמת בחירות, אנחנו נצביע על זה, שזה לא יהיה בפסח.

משה גפני: זאת אומרת שאפשר יהיה לעשות את החוק.

משה גפני: הנה, אנחנו מתחייבים.

משה גפני: אז זה יהיה בקיץ, סביר להניח שזה מה שיקרה.

משה גפני: החוק לא דחוף, ודאי לא בבת אחת.

משה גפני: החוק שמדבר על מעמדם של בני הישיבות – גם מדובר על עוד למעלה משלוש שנים.

משה גפני: גם על זה מדובר.

משה גפני: ואני אומר לכם באופן רשמי – גם בעוד למעלה משלוש שנים לא יהיה אחד שכתוצאה מהחוק הזה יתגייס ויפסיק ללמוד תורה.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

יריב לוין: מה זה שייך לזמן הדיבור?

משה גפני: אני אגיד לך מה זה קשור.

משה גפני: אם היה מדובר על דבר שיש לו דד ליין, שאם לא מחוקקים אותו במליאת הכנסת קורה משהו, שהכנסת מתפזרת, הממשלה נופלת, הקואליציה נופלת – אני לא יודע מה - - -

באסל גטאס: כך זה יהיה.

באסל גטאס: הקואליציה תיפול.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, בינתיים חל חוק שירות ביטחון, וצריך להוציא צווי גיוס לכולם, למיטב הבנתי.

משה גפני: תאמין לי שעם הכל בעניין הזה אפשר להסתדר.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: תביא את החוק הזה בשבוע הבא, תיתן שלושה ימי דיונים.

משה גפני: אבל מה שאתם עושים, אני לא רוצה לחזור על אוקראינה, אתם עושים בתוך צפיפות כזו של שבוע אחד שלושה חוקים שהם מאד מאד משמעותיים, רק בגלל שמרכיבי הקואליציה לא מאמינים אחד לשני.

משה גפני: זה הסיפור, אין סיפור אחר.

משה גפני: מעוותים את הדמוקרטיה, קובעים את סעיף 98 שהוא סעיף דרקוני, שצריך להשתמש בו רק במקרים נדירים, רק בגלל שיש שנאה בין המפלגות שמרכיבות את הקואליציה.

משה גפני: כל אחד חושב שהשני שקרן, כל אחד רוצה את לטרת הבשר – אני לא אצביע בעד חוק הגיוס אם לא תצביע לי בעד חוק המשילות, אני לא אצביע על חוק המשילות אם לא תצביע על חוק משאל עם.

משה גפני: זו הסיבה, על זה אתם הולכים והורגים את הכנסת.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד, אבל היתה ישיבה של הנהלת האופוזיציה.

משה גפני: אני 25 שנה בכנסת, ולא שמעתי משפט כזה, גם אם הוא לא יתבצע.

משה גפני: אחד מחברי הכנסת הערבים, אני לא יודע אם הוא רוצה שאני אגיד את שמו, הוא אמר: אני שוקל, אני אומר לא על דעת חברי – וחבריו אמרו שהם לא מסכימים, באמת – הוא אמר: אני שוקל להחזיר את פנקס חבר הכנסת שלי בשבוע הבא.

משה גפני: הוא אמר את זה.

משה גפני: אני לא שמעתי משפט כזה בדמוקרטיה הישראלית 25 שנה שאני כאן.

יריב לוין: בוא נראה אם יחזיר, אוחר כך נבדוק.

דב חנין: חבל על הציניות, חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, המיעוט לא יכול להכתיב את הדברים בכוח איומים.

יריב לוין: גם את זה צריך לזכור.

יריב לוין: זה גם חלק מהדמוקרטיה.

משה גפני: אבל אתה אדם אחראי.

יריב לוין: נכון, לכן הצעתי לכם 24 שעות דיון בחוק.

יריב לוין: לא מספיק?

משה גפני: תן לי, אני מסיים, אני עוד מתקשר להוא – איך אמרת?

משה גפני: שהדיחו אותו.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך: אתה אדם אחראי.

משה גפני: אתה חבר כנסת ציוני.

משה גפני: חשוב לך מוסדות השלטון.

משה גפני: חשוב לך הציונות והדמוקרטיה.

משה גפני: חשוב לך.

משה גפני: משפט כזה שייאמר בכנסת ישראל, שייאמר, לא שיתבצע – אני אומר לך שזה דבר חמור.

משה גפני: אני חבר כנסת חרדי.

משה גפני: אני לא אומר דבר כזה, אלא אם כן גדולי התורה יגידו לי.

משה גפני: אני לא אומר, אבל תדע לך שכשהוא אמר את זה – אצלי זז משהו בלב.

משה גפני: אם חושבים שידחקו ציבור כזה, של מיליון איש, שידחקו אותו לפינה, וגם לא יתנו לו להביא את הדברים שלו לידי ביטוי, אני אומר לך, כחבר כנסת ציוני – תחשוב פעמיים.

יריב לוין: עוד 12 שעות דיון – זה יפתור את זה?

משה גפני: לא אמרתי.

יריב לוין: נו, אז באמת.

יריב לוין: הרי אין טענה שאין לך זמן לדבר.

יריב לוין: יש טענות לגוף החוק, שאני מבין אותן.

יריב לוין: אבל זה לא המקום.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, לכל דבר יש תקדימים.

אברהם מיכאלי: השינויים פה הולכים להיות דרמטיים, בכנסת ובעם.

אברהם מיכאלי: צריך להתייחס לדיון במליאה בחוקים האלה, בצורה הרבה יותר מחמירה ויותר זהירה מאשר אנחנו עושים את זה.

אברהם מיכאלי: אני מבין את הלחץ שיש עליך.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת גפני אומר את זה בצורה גלויה וזה ידוע לכולנו כבר.

אברהם מיכאלי: אנשי הקואליציה לא סומכים אחד עם השני, לכן הם מביאים עלינו את כל הלחץ הזה.

אברהם מיכאלי: אנשי הקואליציה לא מסתדרים ביניהם, ואנחנו צריכים לשלם על כך כאופוזיציה ולבקש תחינה לתת לנו לדבר.

אברהם מיכאלי: מה יש לנו לעשות במליאה, חוץ מלדבר?

אברהם מיכאלי: הרי אנחנו יודעים שאין לנו רוב.

אברהם מיכאלי: חוץ מלדבר, מה נשאר לנו?

אברהם מיכאלי: לבוא ולהביע מחאה על החוקים שאנחנו מתנגדים להם.

אברהם מיכאלי: עכשיו, אם אתה היית באופוזיציה בדיוק היית נוהג בדרך הזו.

אברהם מיכאלי: לכן אני יודע שאתה הגון בגישה שלך לתת לכנסת למצות את הדיון בצורה הכי סבירה.

אברהם מיכאלי: עכשיו אתה אומר- נתתי לכם 24 שעות.

אברהם מיכאלי: אני לא יכול להכתיב לכל החברים שלי באופוזיציה איך לדבר, אבל אתה יודע מה זה דיוני לילה.

אברהם מיכאלי: אנשים באים רדומים, חצי ישנים וחצי עם פיז'מה.

אברהם מיכאלי: ואז מנסים לדבר.

אברהם מיכאלי: הכנסת גם לא נראית הכי מכובדת, באמצע הלילה לקיים דיון.

אברהם מיכאלי: מה מבקשים פה?

אברהם מיכאלי: מבקשים פה להרחיב את הדיונים האלה, לדחות את הדיונים האלה לעוד כמה ימים, עוד פעם – דיונים ארוכים יותר, בימים.

אברהם מיכאלי: עד 12 בלילה להפסיק את הדיונים.

אברהם מיכאלי: אני הבנתי – אנשים הסתייגו גם מדיוני לילה ואמרו - אנחנו לא יכולים, כל אחד מאתנו, להרשות לעצמנו - - -

יריב לוין: אבל תמיד היו כאן דיוני לילה.

אברהם מיכאלי: היו, בסדר.

אברהם מיכאלי: איך שהם נראו – אתה יודע.

יריב לוין: אני מניח שלפחות האופוזיציה תהיה במלוא נוכחותה.

יריב לוין: יישבו 50 חברי הכנסת - - -

אברהם מיכאלי: האופוזיציה תשב פה, האופוזיציה תנהל את הדיון.

יריב לוין: אני מניח, לפחות.

יריב לוין: אנחנו גם נשתדל לבוא, כמובן, אבל אני מניח שמבחינת

יריב לוין: כם לפחות אין שום בעיה של נוכחות.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך, אני מאד חושש פה לתקנון הכנסת.

אברהם מיכאלי: תקנון הכנסת – אנחנו יושבים בימים האלה ומנסים שוב לשפר את תדמית הכנסת, לשפר כללי אתיקה.

אברהם מיכאלי: רבותיי, על מה אנחנו דנים פה, שהכנסת פורצת גדר מתי שהיא רוצה?

אברהם מיכאלי: מתי שהקואליציה לוחצת - אני לא רוצה להשתמש במילים בוטות כלפי אותה מפלגה שסוחטת אתכם, אבל חברה', תתאוששו.

אברהם מיכאלי: לא כל דבר צריכים להסכים.

אברהם מיכאלי: אתם יכולים להגיד – את החוקים האלה נעביר בקצב של דיונים יותר ארוכים, יותר מסודרים.

אברהם מיכאלי: לכן אני לא יודע מה רכז האופוזיציה, יושב ראש סיעות האופוזיציה סיכם, אולי צריך לדווח לנו, אולי, אנחנו לא יודעים מה היה הסיכום.

יריב לוין: הוא עוד לא סיכם.

אברהם מיכאלי: אנחנו בתחושה שבעצם סותמים לנו פיות.

אברהם מיכאלי: האופוזיציה צריכה להחליט מה היא רוצה לעשות: להשתתף בדיון שהוא דיון דמה, דיון שרק נותן לנו שלוש דקות או עשר דקות, כל מי שרוצה.

יריב לוין: איזה עשר דקות?

יריב לוין: יש 24 שעות לכל חוק.

אברהם מיכאלי: אם אתה לוקח בחשבון שלא כולם יכולים לשבת פה באמצע הלילה ולדבר – מה לעשות?

יריב לוין: עד היום יכלו ומעכשיו הם לא יכולים.

אברהם מיכאלי: אני לא חושב שעד היום גם, זה התנהל בצורה מכובדת.

אברהם מיכאלי: אז מבקשים להוסיף יום נוסף לכל חוק.

יריב לוין: אי אפשר.

אברהם מיכאלי: מה זה אי אפשר?

יריב לוין: קיבלת 24 שעות רצוף לנהל דיון רצוף.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת לוין, איפה כתוב את זה שאי אפשר בגלל ש "יש עתיד" סוחטת אתכם.

אברהם מיכאלי: אני לא מבין.

יריב לוין: חבר הכנסת מיכאלי, קיבלת דיון.

יריב לוין: אי אפשר לשתק את כל עבודת הכנסת.

אברהם מיכאלי: אני מצפה פה שהכנסת הפעם – כולנו, במיוחד יושב ראש הכנסת, הייעוץ המשפטי של הכנסת – לא יתנו לדבר הזה לעבור בצורה כזו.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, אני אומר בכנות רבה.

איתן כבל: האמת, כל מה שאנחנו עושים עכשיו זה זוג של פאסדה, ולו רק מהסיבה הפשוטה, ונכון, ישבנו והצעת לי הצעה, לשיטתך היא מרחיקת לכת.

איתן כבל: אני לא במצב רוח לצחוק, או דברים מסוג הזה, אבל לשיטתנו אין מצב, כי מה קורה פה?

איתן כבל: זו לא התגמשות אמיתית כי מהרגע שהוחלט, גפני, שאתם, הדיון שלכם מסיבות כאלה ואחרות לא ייצא מתוך המתחם של שני-שלישי-רביעי – נגמר הסיפור.

איתן כבל: נגמר הסיפור.

איתן כבל: אין לך מנדט.

איתן כבל: זאת אומרת, מה שאנחנו עכשיו - - על זה נאמר "מכדררים ברחבה".

איתן כבל: אין לנו מצב בכלל שאנחנו עומדים שבו מי מאתנו יכול לצאת מתוך המסגרת ולעשות מעשה.

איתן כבל: כי מבחינתך אתה כבול בתוך קואליציה בעייתית, קשה, שכל מילה קשה שאני אומר רק תמעיט ממה שמתקיים שם.

איתן כבל: כולם נהיו משגיחי כשרות אחד של השני.

איתן כבל: כולם מוסמכי כשרות.

איתן כבל: כל אחד בודק, כולם מסתובבים עם מכשירי בדיקה, לבדוק מה מידת הכשרות.

איתן כבל: ברגע שזה קורה, אז אתה ואני יושבים, רק, אתה יודע – אתה עושה את עבודתך - -

יריב לוין: זה לא נכון.

איתן כבל: - - אתה עושה את עבודתך נאמנה, אתה שליח של הקואליציה, אתה יושב ראש הקואליציה.

איתן כבל: הנחו אותך, כמו שמנקודת המבט שלי הנחו אותי לבואו ולומר: איש יקר, ההצעה שלכם בתהליך הזה – אתם מחליטים שהפוליטיקה יותר חשובה מהמהות.

איתן כבל: אני לא מזלזל, אני לא טהרן, לא צדקן, עשיתי כאן מספיק תרגילים פוליטיים בבית הזה.

איתן כבל: אני לא בא מהמקום של טהרנות וצדקנות.

איתן כבל: לא ביקשתי מאף אחד שימליץ עלי להדליק משואה של טהרן או צדקן.

איתן כבל: יחד עם זאת, בכל זאת, נער הייתי וגם זקנתי – ובסופו של דבר, כשאתה נכנס לתוך המהות ואתה מנסה לבדוק באמת כמה רגעים היו כאלה, כמו היום - - -

יריב לוין: בכמה חוקים היו 24 שעות דיון?

דב חנין: אתה יודע שלאחד הדוברים יש 27 - - -הסתייגויות?

דב חנין: מה אתה אומר?

יריב לוין: אפשר גם להגיש 27 שעות הסתייגות.

יריב לוין: זה קנה מידה למשהו?

דב חנין: זו זכותנו.

יריב לוין: זה קנה מידה למשהו?

יריב לוין: רוצה שאני אקריא לך את ההסתייגויות, או שאני אחסוך ממך?

דב חנין: תקריא ואני אסביר אותן.

יריב לוין: "במקום "להביע אמון" - - -במקום "מאותה שעה", ל "מאותה עת".

יריב לוין: בוא תלמד אותי איך מנמקים את ההסתייגויות האלה, לא יספיקו 24 שעות לנמק את הדבר הזה?

אילן גילאון: ההסתייגויות האלה יותר מהותיות מהחוקים שחייבים לעבור.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: חבר הכנסת.

יריב לוין: תמיד מה שאתם עושים זה מהותי.

יריב לוין: חבר הכנסת כבל, בשביל ההסתייגויות האלה – 24 שעות, הרי זו הבעיה שלכם, איך תמלאו את ה 24 שעות שצריך לנמק את ההסתייגויות האלה, שלא אומרות כלום.

יריב לוין: זו הרי הבעיה.

יריב לוין: באמת.

יריב לוין: מה ההצגה הזו?

איתן כבל: קודם כל, הכנסת הזו העבירה חוקים למכביר, שבמקום "ו" ייאמר "גם".

איתן כבל: ישבו פה וקיימו דיונים ואלה חוקים בספר החוקים של מדינת ישראל.

יריב לוין: לכן אני אומר – 27 יממות, אפשר גם 27 כנסות.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: איזה קנה מידה זה?

איתן כבל: אני באתי לפה ואני באמת אומר את זה, לך – מה אתה עכשיו, נכנס לי למהות?

יריב לוין: לא, אני אמשיך: "משהביע" – "מיד לאחר שהביע", "בין השרים" – "בין חברי הממשלה".

יריב לוין: סתם דף מקרי שלקחתי פה – עם ההסתייגויות המהותיות ש 24 שעות לא יספיקו לנמק אותן.

יריב לוין: נו, באמת.

דב חנין: חבר הכנסת לוין, אל תעשה מעצמך צחוק.

דב חנין: לא מתאים לך לעשות מעצמך צחוק.

יריב לוין: אה, אני עושה מעצמי צחוק.

יריב לוין: להגיש את ההסתייגויות האלה ולהגיד שצריך 27 יום לנמק אותן, זה לא צחוק?

אילן גילאון: ואתם, להגיש את החוקים האלה ולהגיד שמתחייבים לעשות אותם ב 72 שעות – זה כן רציני?

אילן גילאון: זה כן מהותי?

איתן כבל: זה בכלל לא משנה.

איתן כבל: גם אם כל ההסתייגויות שלנו יהיו מהסוג הזה – זה לא עניינך.

יריב לוין: זה לא ענייני?

יריב לוין: 24 שעות לא מספיקות לנמק אותן, חבר הכנסת כבל?

דב חנין: תבטלו את הכללים, תבטלו את התקנון.

איתן כבל: יריב, אתה מדבר על שני דברים שונים.

איתן כבל: אתה מדבר אתי על מה אולי ראוי להצביע עליו או לא.

איתן כבל: יש לאנשים מה לומר.

יריב לוין: רק צריך להגיע להצבעה בזמן סביר, זה הכל.

איתן כבל: אז אני אומר לך, גם – שוב, אני אומר על ציפור הנפש.

איתן כבל: אני זוכר, הייתי פה בהתנתקות, והצבעתי נגדכם בעניין ההוא.

איתן כבל: אני זוכר איך ביקשתם ונאבקתם, בצדק, מהמקום שלכם - - -

יריב לוין: 10,000 איש - - -

איתן כבל: ומה אתה רוצה לעשות עכשיו, לגרש – כמה ערבים יש בישראל?

איתן כבל: זה מה שאתה עושה.

יריב לוין: מישהו מגרש פה מישהו?

יריב לוין: אתה משווה בכלל?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אתה מגרש אנשים ברגע שאתה עושה את כל מה שאתה עושה.

יריב לוין: - - -

דוד רותם: תקרא את חוות הדעת של פרופ' סמי סמוכה ותראה שאתה סתם מקשקש.

איתן כבל: נהיה לך פרקינסון בלשון, אחי.

איתן כבל: זה - חצית אצלי קו אדום, עוד ניפגש, אבל זה דיון אחר.

איתן כבל: אני לא רוצה להיתלות באילן כל כך גבוה.

איתן כבל: אני אומר לך את זה בשורה התחתונה – אני מבקש ממך.

איתן כבל: אני באתי אליך ודיברתי אתך, שתינתן לנו - - תקשיב מה אתה אומר לי: אתה לא יכול לתת לי אפילו חצי יום, אפילו רבע יום.

איתן כבל: אתם לא מוכנים לתת אפילו להיכנס ליום חמישי - - -

יריב לוין: יש לך 24 שעות בכל חוק.

איתן כבל: תסלח לי, אנחנו לא נעשה דיונים יותר בלילה.

איתן כבל: לא יהיה יותר, פה.

איתן כבל: במה שתלוי בי, לא יהיו יותר דיונים בלילה.

יריב לוין: עכשיו - - -.

יריב לוין: בדיוק בחוקים האלה נקבע את ההלכה החדשה.

איתן כבל: לגופו של עניין אנחנו מבקשים, ואני חוזר ואומר – שכל דיון יהיה כמו שצריך, מצדי מ 11 בבוקר או מ 9 בבוקר, אפילו, עד הלילה, ישבו כולם פה, ידברו, ינאמו, נצביע ונמשיך מכאן ליום - - - גם תזכור – היום הוא ברוטו.

איתן כבל: יש אי אימון, יש עוד סדרה של פעולות שהכנסת הזו צריכה להמשיך ולתפקד.

איתן כבל: אתה בא ומציג לי עכשיו כאילו הלכת לקראתי.

איתן כבל: לא הלכת לקראתי בכלום כי הם לא הלכו לקראתך, ראשי המפלגות שהנחו אותך כיצד לפעול, הם אלה שלא מוכנים לזוז בשום פנים ואופן, כי הם קשורים זה בזה.

איתן כבל: הם לא סומכים אחד על השני, לא מאמינים אחד לשני, בעצם הם אומרים שכל אחד מחברי הקואליציה הבכירים הוא שקרן, מבחינתם.

איתן כבל: הם לא סומכים על מילתו, שהוא יעמוד במילתו, איך הוא יצביע, וזו הסיבה, נכון, אתה צודק, דוד רותם.

איתן כבל: חושבים שאתה שקרן, ואתה חושב שהם שקרנים, השותפים שלך בקואליציה.

איתן כבל: אתה מהנהן, אבל גם בלי שתהנהן אני יודע את זה.

יריב לוין: תודה.

דב חנין: אני אומר את הדברים שאני אומר רק למען הפרוטוקול, ברור לי שאין עם מי לדבר ואין על מה לדבר, אז אני אומר את זה למען הפרוטוקול ולמען הרקורד ההיסטורי.

דב חנין: המהלך של הקואליציה הפעם הוא מהלך חסר תקדים.

דב חנין: לא קרה כדבר הזה ששלושה חוקים כל כך מהותיים מובאים בשבוע אחד בסדרי דיון מיוחדים.

דב חנין: אתם שוברים את כל הכלים.

דב חנין: אני רוצה רק שתבינו דבר אחד נורא פשוט: אתם יכולים לחשוב עלינו מה שאתם רוצים.

דב חנין: טיפשים אנחנו לא.

דב חנין: אתם שוברים את כל הכלים, שלא תחשבו שאנחנו לא מבינים את זה.

דב חנין: שלא תחשבו שאנחנו לא מבינים את זה.

דב חנין: אתם רוצים לשרוף את המועדון – אתם יכולים לשרוף את המועדון, אתם הרוב, אבל כאשר המועדון נשרף, כל מי שנמצא בתוכו נשרף יחד אתו.

דב חנין: תודה.

אורי מקלב: גם אני הגשתי רביזיה אני רק רוצה לומר כמה מילים.

אורי מקלב: אתה יודע שבמשך שלושה הימים האלה מדובר על דיוני מליאה רגילים, עם כל הצעות החוק, עם ביקור של ראש הממשלה, עם הצעות אי אמון, עם נאומים בני דקה – כל מה שאתה רוצה נמצא בתוך השלושה ימים האלה.

אורי מקלב: חקיקה פרטית, הכל נמצא.

יריב לוין: בתוך השעות האלה, אולי שש שעות.

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: שבוע מלא.

אורי מקלב: חוץ מזה, וזה העיקר – אל תציג את זה כ 24 שעות.

אורי מקלב: זה 24 שעות ועוד 24 שעות ועוד 24 שעות.

אורי מקלב: מי, אתה חושב, יכול לעמוד בזה?

יריב לוין: אני לא יודע.

יריב לוין: אני יכול לומר לך, חבר הכנסת מקלב, כאן אני למדתי הלכה מפי מכתבו של חבר הכנסת כבל, אלי, שכתב לי שהוא מבקש שלושה ימים מלאים לכל חוק.

יריב לוין: כלומר, לשיטתו הוא יכול תשעה ימים רצוף לשבת.

אורי מקלב: אז גם דיברנו - - 24 שעות, אבל הצעת חוק אחת.

אורי מקלב: לא יכול להיות - - - שלושה חוקים.

אורי מקלב: על זה דיברנו, ואתה לא ענית.

אילן גילאון: לא, זה שיח של חרשים.

אילן גילאון: חבל על הזמן.

אורי מקלב: הכנסת ישבה בחוקים האלה עשרות ישיבות.

אורי מקלב: זה לא סתם שאנחנו מגישים הסתייגויות.

אורי מקלב: אתה יודע שמאחורי ההסתייגויות יש נאומים שדיברו פה כמה ישיבות על הסתייגות אחת.

אורי מקלב: הצעת דיסקין – דיברו על זה כמה וכמה ישיבות, וזו הסתייגות אחת, רק.

יריב לוין: אין שום בעיה, יש 24 שעות לנמק.

אורי מקלב: אל תציג את זה ככה.

אורי מקלב: המצג שאתה מציג אינו נכון.

אורי מקלב: "יהדות התורה" חשוב לה גם חוק המשילות, גם חוק גיוס בכפיה, וגם חוק יסוד: הממשלה, ואתה יודע שאני השתתפתי כאן בכל הישיבות של כל שלושת החוקים האלה.

יריב לוין: אני יודע, נכון.

יריב לוין: גם אני, נו, אז מה?

יריב לוין: זה אומר שאני צריך 12 שעות בשביל להסביר את עמדתי?

אורי מקלב: אני צריך 12 שעות.

יריב לוין: טוב, רבותי.

יריב לוין: רק כדי לסכם: יש לנו שתי אפשרויות.

יריב לוין: האחת היא שאנחנו נאשר, פשוט, נצביע על הרביזיה.

יריב לוין: אם הרביזיה תתקבל אז אנחנו נפתח את הדיון, אם היא תדחה, אז אנחנו נשארים עם ההחלטה שקיבלנו קודם.

יריב לוין: האפשרות השניה היא – אני הצעתי, בעקבות שיחות שהיו גם לראשי האופוזיציה עם יושב ראש הכנסת וגם שיחות שלי היו עם יושב ראש הכנסת, וגם עם חבר הכנסת כבל, מאחר שאני מבין שהרצון שתהיינה הרבה שעות דיון, הוא בכל אופן משני לרצון שלא יהיו דיונים בלילה, בניסיון ליישב את העניין הזה בין שני הקצוות האלה, הצעתי הצעה נוספת אבל היא מחייבת הסכמה, כי המשמעות שלה היא באמת שאנחנו עושים איזשהו שינוי, כי – ההצעה היתה להתחיל את חוק המשילות, לקיים בו דיון רציף מ 10:00 בבוקר עד 01:00 בלילה ביום שני, לאחר מכן לנמק את אי האמון בין 01:00 ל 02:00, כאשר אפשר גם, אגב, להתחיל בין 10:00 בבוקר לנמק אי אמון, ואז להמשיך את המשילות עד 02:00, איך שרוצים, אחר כך, ביום שלישי להמשיך ולנמק את חוקי המשילות, מ 08:00 בבוקר עד 23:00, לעבור אחר כך להצבעות על האי אמון ועל המשילות, מכאן להתחיל בדיון בחוקי הגיוס שיסתיימו עד השעה 02:00 בלילה, לחדש את הדיון ביום רביעי, בשעה 07:00 בבוקר ולהמשיך עד השעה 11:00 בבוקר בחוקי הגיוס, אז לעבור להצבעה עליהם, לשאילתות, חקיקה פרטית, הנאום של ראש ממשלת בריטניה, ולאחר מכן – דיון בחוק משאל העם עד סביבות 02:00 בלילה, ושם – הצבעות.

יריב לוין: היתרון של הדבר הזה שמתחנו עוד יותר את השעות תוך שחסכנו את הדיונים בשעות המאוחרות של הלילה, אם רוצים את זה.

יריב לוין: אני פונה אליך, חבר הכנסת כבל, אני מבין שאתם לא מאושרים מכל ההסדר, אבל במציאות שבה אלה הן שתי האלטרנטיבות, אני מעדיף ללכת לקראתכן - יש אחת מהן שעדיפה מבחינתכם.

יריב לוין: אז תאמר לי, כי אם אתה רוצה אני מוכן לפתוח את הרביזיה ולאשר את המתווה השני בהצבעה.

יריב לוין: אם מעדיפים להשאיר את המצב הקיים, כולל דיוני הלילה, אין לי בעיה.

איתן כבל: זה לא עניין של העדפה.

איתן כבל: אנחנו הגשנו רביזיה, אני מבקש להצביע עליה, ו- - -

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אז אני מבין שלא רוצים את האלטרנטיבה השניה ולפיכך נעבור להצבעה על הרביזיה.

יריב לוין: מי שתומך ברביזיה מצביע בעד - - -

משה גפני: למה אתה הולך בדרך הזו?

יריב לוין: חבר הכנסת גפני - - -

דוד רותם: אתה מוכן להצביע, ולהפסיק את הוויכוחים האלה?

יריב לוין: לא, אני אסביר לו, ברשותך, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: הוא לא יבין.

דוד רותם: מה זה יעזור לך?

דוד רותם: אתה מוכן לעבור להצבעה?

יריב לוין: אני אסביר לו.

יריב לוין: אם אתם באים ואומרים לי – תראה, אנחנו את הדיון סיימנו, אלה שתי ההצעות שעכשיו עומדות על השולחן, יש אפשרות אחת והיא – להצביע על הרביזיה ואם הצבענו על הרביזיה וקיבלנו את הרביזיה, נוכל לאשר את ההצעה השניה.

יריב לוין: אם דחינו את הרביזיה, אז ההצעה השניה מתה, ונשארנו עם החלטה.

משה גפני: לכן אני שואל – למה אתה הולך לדחות - - -

יריב לוין: כי אני שומע מה אומר חבר הכנסת כבל.

משה גפני: אבל מה זה רלבנטי?

יריב לוין: אם תגידו לי שאתם מעדיפים את ההצעה השניה – אני מסכים, אני רק רוצה לדעת.

משה גפני: אני מעדיף את מה שהצעתי בבוקר, שיהיה שעה לכל דיון.

יריב לוין: זה לא על הפרק.

משה גפני: אני לא מבין אותך.

משה גפני: הרי אנחנו נקיים אחרי זה דיון.

משה גפני: מה שתחליטו פה – אנחנו נקיים דיון.

משה גפני: בין יתר הדברים שהנהלת האופוזיציה תקיים דיון – זה מה שסיכמנו היום, אם אנחנו לא באים בכלל לדיונים.

יריב לוין: מאה אחוז, זה לא ענייני.

משה גפני: אבל תקשיב, אני אומר לך בידידות, אני לא מאיים עליך, אני בעניין הזה לא חייב לאיים.

משה גפני: אני לא אבוא, ושלום על ישראל.

משה גפני: לא זה הנושא.

משה גפני: אחד השיקולים שיעמדו בפני הנהלת האופוזיציה – איזו החלטה החלטתם.

יריב לוין: אני מסכים, אבל אני שואל אתכם מה אתם מעדיפים.

משה גפני: אני לא יודע לענות לך.

משה גפני: גם הוא לא יודע.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי – הוא הציע הצעה, עשינו רביזיה.

איתן כבל: אין - - - מה, אני מנהל אתו משא ומתן עכשיו?

איתן כבל: זה העניין ונגמר הסיפור.

משה גפני: נכון, אני מצטרף אליך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני עובר, אם כך, להצבעה על הרביזיה.

יריב לוין: מי שבעד הרביזיה - בעד לפתוח את הדיון מחדש.

יריב לוין: אני אקיים הצבעה שמית, כדי שלא תהיה דאגה והכל יהיה בסדר.

יריב לוין: צחי הנגבי – איננו, במקומו – חבר הכנסת שמעון אוחיון – נגד יריב לוין – נגד משה פייגלין - נגד דוד רותם – נגד רוברט אילטוב – נגד יפעת קריב – נגד במקום חברת הכנסת פנינה תמנו- שאטה – רות קלדרון – נגד דב ליפמן – נגד איתן כבל - בעד אילן גילאון – בעד איילת שקד – נגד אברהם מיכאלי – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אחמד טיבי – בעד באסל גטאס – בעד התוצאה היא – בעד הרביזיה 6, נגדה – 9.

יריב לוין: אם כך, ההחלטה עומדת על כנה.