הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 40, 2014-02-18 09:30

איילת שקד: בוקר טוב.

איילת שקד: אנחנו פותחים את הדיון בהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19 הוראת שעה) (שילוב תלמידי ישיבות), התשע"ג-2013.

איילת שקד: אנחנו ממשיכים מאיפה שהפסקנו אתמול, אחרי הבקשה לדבר עם שר הכלכלה.

איילת שקד: היתה בקשה של החרדים לדבר עם שר הכלכלה על תקופת ההסתגלות.

אלעזר שטרן: ודיברו?

איילת שקד: והם דיברו.

אלעזר שטרן: כל בקשה לדבר עם שר הכלכלה נענית מהיום להיום אם אנחנו פה בוועדה?

איילת שקד: כן.

אלעזר שטרן: אז אם אפשר לדחות פה כמה דיונים, אני מבקש לדבר עם שר הכלכלה על כל הרביזיות שלי.

עמר בר-לב: אתמול בלילה היית צריך.

אלעזר שטרן: לא, אתמול הוא היה תפוס עם החרדים.

אלעזר שטרן: איילת?

איילת שקד: שמעתי.

איילת שקד: אנחנו מצביעים עכשיו על הסעיף.

אלעזר שטרן: מצביעים למרות שביקשתי לדבר עם שר הכלכלה?

איילת שקד: כן, כרגע כן.

אלעזר שטרן: רק לחרדים יש פריבילגיה?

איילת שקד: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 26ד, תקופת ההסתגלות, מסעיף 26ד עד סעיף 26ט.

איילת שקד: היתה הסתייגות אחת של חבר הכנסת פרוש, במקום גיל 24 בסעיף 26ט – גיל 26.

עמר בר-לב: היתה גם הסתייגות שלי על ה"רשאי", הצבענו עליה.

איילת שקד: הצבענו עליה, עמר.

עמר בר-לב: קיבלתי יחס מיוחד?

איילת שקד: כן.

עפר שלח: אתה רוצה פגישה עם שר הכלכלה?

עפר שלח: מה קרה?

עמר בר-לב: אני רוצה לפחות כמו פרוש.

איילת שקד: אתה רוצה לדבר או שאני מצביעה?

מאיר פרוש: כל החברים נמצאים פה?

מאיר פרוש: יש הרכב מלא?

איילת שקד: אני עובדת עם מי שנמצא.

מאיר פרוש: מירי היתה צריכה לתת רק איזשהו נוסח ברור לגבי הדחייה לגיל 24 אם היא מצביעה על 26ד.

<מירי פרנקל-שור: אין לנו עדיין נוסח אבל אני אחזור על עמדתי כפי שאני מבינה את הצעת החוק הממשלתית.

<מירי פרנקל-שור: תקופת ההסתגלות מחלקת את הגילאים לבני 22 ומעלה – שהם יקבלו פטור, ולבני 18 עד 22 פחות יום – שאמורים לקבל פטור בגיל 24.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, תינתן דחיה משנה לשנה עד הגיעו לגיל 24.

<מירי פרנקל-שור: להבנתי, הצעת החוק הממשלתית היא כזו שב-2017 אין הפסקה של מתן הפטור.

מאיר פרוש: אין דיחוי, לא פטור.

<מירי פרנקל-שור: אין הפסקה של הדחיה ושל הפטור בגיל 24.

מאיר פרוש: לאותה קבוצה.

<מירי פרנקל-שור: שניה, חבר הכנסת פרוש.

<מירי פרנקל-שור: לאותה קבוצה של בני 18 עד 22, האחרון שייכלל במסגרת ההסדר הזה הוא מי שמלאו לו 18 והוא יהיה בן 24 ב-2020.

<מירי פרנקל-שור: ואז אותה קבוצה, שהיא קבוצה צבועה, בעצם יגיע סיומה.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, ההדגשה היא שגם אם לא תהיה עמידה ביעדים לאחר 2017, חובת הגיוס לא תחול על אותה קבוצה, אלא הם יהיו זכאים לקבלת דחיית שירות עד לגיל 24.

<מירי פרנקל-שור: זו ההבנה שלי של הצעת החוק הממשלתית.

מאיר פרוש: את צריכה להביא נוסח כזה.

<מירי פרנקל-שור: בסדר, אבל אנחנו לא מספיקים תמיד להביא נוסח מהיום להיום.

מאיר פרוש: בסדר, אני רק מתזכר.

איילת שקד: פרוש, להצביע על ההסתייגות שלך?

איילת שקד: אתה רוצה לנמק או שאני מצביעה?

מאיר פרוש: אני מבקש כך: לאלה שלא לומדים ומבקשים להתגייס – כאשר הממשלה מבקשת לראות שיש התקדמות בקרב החרדים שהם מתגייסים, עד היום ספרו את מספר המתגייסים כדי להגיע ליעד גיל שונה ממה שמוצע כאן.

מאיר פרוש: גיל שונה ממה שמציעים כאן – פה מציעים בגיל 24.

מאיר פרוש: אצלנו מבחינתנו הבריכה מתרוקנת.

מאיר פרוש: גם בקבוצה הזו של 18-22, אם זה בגיל 24 אז הבריכה מתרוקנת, וגם בהמשך, כשתדוני על הסעיף שמי שביום התחילה הוא בן 22 אז הבריכה מתרוקנת.

מאיר פרוש: ואנחנו אומרים לכם, לאלה שלא רוצים ללמוד ורוצים להתגייס, אם אתם לא תספרו את הגיל מעל 24 בסעיף הזה ובסעיף השני, תפטרו את כל אלה שנמצאים מגיל 22 ומעלה, לא יהיו מספיק כדי שהציבור החרדי יוכל להגיע ליעד.

מאיר פרוש: ואז אנחנו יודעים מה בדיוק הרצון של חלק מהחברים להגיע עם האוכלוסייה החרדית ומזה אנחנו חוששים.

מאיר פרוש: אנחנו אומרים: אם כנים דבריכם, אם כנים דבריכם, אנא אל תורידו את הגיל.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: אז אני מצביעה על סעיפים לד - - -

מאיר פרוש: מה ההסתייגות?

מאיר פרוש: תגידי מה ההסתייגות.

מאיר פרוש: על מה את מצביעה?

איילת שקד: ההסתייגות שלך היא במקום גיל 24 יהיה גיל 26, בסדר?

מאיר פרוש: כן.

אלעזר שטרן: באיזה סעיף?

איילת שקד: בסעיף ט בעמוד 12.

איילת שקד: אני מצביעה.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שגיל הפטור לגבי 18-22 לא יהיה 24 אלא יהיה 26.

אריאל אטיאס: לשני דברים הוא מתכוון: גם זה וגם - - -

מאיר פרוש: בסדר, אבל אנחנו לא מצביעים עכשיו על הסעיף השני.

איילת שקד: תכף נגיע לסעיף השני.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת פרוש?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 2

איילת שקד: נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת פרוש נדחתה.

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: עכשיו מצביעים על סעיפים 26ד עד 26ט.

איילת שקד: מי בעד 26ד עד 26ט?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 4

איילת שקד: נמנעים – אין סעיפים 26(ד) עד 26(ט) נתקבלו.

איילת שקד: עבר.

איילת שקד: אנחנו עוברים לתקופה השנייה, שזו "תקופת ההסתגלות מיועד לשירות ביטחון שמלאו לו 22 שנים".

איילת שקד: זה הפטור החד פעמי בגיל 22.

איילת שקד: איילת, בבקשה.

<איילת לוי: עמ' 12 אצלכם בנוסח, סעיף 26י: "26י.

<איילת לוי: (א) מיועד לשירות ביטחון, שניתן לו צו דחיית שירות לפי חוק דחיית שירות והצו עמד בתוקפו ביום הפקיעה, וביום התחילה מלאו לו 22 שנים לפחות, רשאי הפוקד לזמנו, בצו, להתייצב לשם בחינת שילובו בשירות סדיר או בשירות לאומי-אזרחי, במקום ובזמן שהפוקד או מי שהוא הסמיך לכך קבע בצו; בסעיף קטן זה "יום הפקיעה" – יום פקיעתו של חוק דחיית שירות בי"ג באב התשע"ב (1 באוגוסט 2012).

<איילת לוי: (ב) מי שנקרא להתייצב בצו לפי סעיף קטן זה, חייב להתייצב במקום ובזמן שנקבעו בצו כאמור.

<איילת לוי: (ג) בחר המיועד לשירות ביטחון להשתלב בשירות סדיר, רשאי הפוקד או מי שהוא הסמיך לכך, בצו, לקרוא לו להתייצב במקום ובזמן שקבע בצו, לצורך בדיקת התאמתו לשרת בשירות ביטחון והוא חייב להתייצב במקום ובזמן שנקבעו בצו כאמור; (ד) מצא הפוקד, כי מיועד לשירות ביטחון מתאים לשרת בשירות ביטחון, רשאי הפוקד, בצו, לקרוא לו להתייצב, בתוך תקופות הקריאה להתייצבות הנזכרות בסעיף 20, לשירות סדיר, במקום ובזמן שקבע הפוקד, בצו, והמיועד לשירות ביטחון חייב להתייצב כאמור.

<איילת לוי: (ה) מצא הפוקד כי מיועד לשירות ביטחון שבחר לשרת בשירות סדיר אינו מתאים לשרת בשירות ביטחון, לאחר שבחן את כל אפשרויות הצבתו של המיועד לשירות ביטחון בשירות סדיר, רשאי הפוקד לזמנו, בצו, להתייצב לשם בחינת שילובו לשירות לאומי-אזרחי.

<איילת לוי: (ו) בחר המיועד לשירות ביטחון להשתלב בשירות לאומי-אזרחי, יפנה אותו הפוקד לשירות לאומי-אזרחי, ושר הביטחון ידחה, בצו, את מועד התייצבותו לשירות סדיר לצורך ביצוע השירות הלאומי-אזרחי .

<איילת לוי: (ז) בחר המיועד לשירות ביטחון שלא להשתלב בשירות סדיר או בשירות לאומי-אזרחי, רשאי שר הביטחון לפטור אותו, בצו, מחובת שירות סדיר ויחולו עליו הוראות סימן ג' לעניין שילוב בתעסוקה.

<איילת לוי: פטור משירות סדיר למי ששירת בשירות לאומי-אזרחי 26יא (א) מי ששירת בשירות לאומי-אזרחי לפי חוק שירות לאומי-אזרחי וניתן לו אישור על השלמת השירות לפי סעיף 8 לחוק האמור, יפטור אותו שר הביטחון, בצו, מחובת שירות סדיר.

<איילת לוי: (ב) הופסק שירותו הלאומי-אזרחי של מיועד לשירות ביטחון לפי הוראות סעיף 18 לחוק שירות לאומי-אזרחי, רשאי הפוקד לזמנו, בצו, להתייצב לשם בחינת שילובו בשירות סדיר יחולו עליו בהתאם להוראות סעיף 26י(ד).

<איילת לוי: "

אלעזר שטרן: הסעיף האחרון שהקראנו, זה הכול לגבי אותה קבוצה של גיל 22 פלוס?

<מירי פרנקל-שור: כן.

עמר בר-לב: איזה סעיף?

עפר שלח: עד הפסקה הראשונה של 14, כולל.

אלעזר שטרן: כל 26יא.

אלעזר שטרן: יש לי שאלה כאן, אולי למשרד הביטחון – כל זה עד גיל 22, נכון?

אלעזר שטרן: אם הוא הגיע - - -

<גדי אגמון: מעל גיל 22.

<מירי פרנקל-שור: אם מלאו לו ביום תחילת החוק 22 ומעלה.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז למה אם הוא בוחר ללכת לשירות לאומי והוא רוצה לצאת אנחנו מרעים את מצבו ביחס למי שבכלל לא רוצה לעשות שירות לאומי?

<יואב ארבל: למה מרעים?

אלעזר שטרן: בגלל שכתוב פה שאם הוא בחר ללכת לשירות לאומי-אזרחי והוא שינה או הופסק שירותו אז "רשאי הפוקד", להבדיל מאשר אם הוא אמר: אני לא רוצה לעשות כלום.

<גדי אגמון: רשאי הפוקד מה?

אלעזר שטרן: רשאי הפוקד לקרוא לו, אז יש פה הרעה בתנאים.

<גדי אגמון: לחבר'ה מעל גיל 22, אם הוא בחר לעשות שירות אזרחי – לכולם, גם שירות צבאי לבני 22 עד 26 – רשאי הפוקד להעביר אותו לטובת השירות האזרחי על מנת שהוא יעשה את השירות.

<גדי אגמון: זו לשון החוק, דיברנו על זה אתמול.

אלעזר שטרן: לא, אבל עכשיו אני אומר הפוך.

<גדי אגמון: מי שעושה שירות אזרחי יסיים אותו ויקבל פטור.

עפר שלח: אז תהיה לך עמידה ביעדים של אנשים שעשו - - -

<יואב ארבל: לא, אבל הוא הפסיק באמצע.

אלעזר שטרן: לא, לא סופרים אותם.

עפר שלח: מה זה "לא סופרים אותם"?

אלעזר שטרן: אוקיי, אז זו שאלה אחרת, איך סופרים.

אלעזר שטרן: זה לא לצורך היעד – עכשיו תסתכל רגע על הפרט.

<מירי פרנקל-שור: אלעזר, אני רוצה לראות שהבנתי את השאלה.

<מירי פרנקל-שור: אתה אומר: באופן עקרוני בגיל 22, מציעים לו את הצבא, הוא אומר: אני לא רוצה, מציעים לו את השירות האזרחי, הוא אומר: אני לא רוצה והוא יכול לקבל פטור.

<מירי פרנקל-שור: זה בחור אחד.

<מירי פרנקל-שור: בחור שני אומר: אני לא רוצה את הצבא, אני רוצה ללכת לשירות האזרחי אבל אם לא הסתייע לי לשרת שירות אזרחי אני חוזר לצבא.

אלעזר שטרן: לא, לא "אני חוזר".

אלעזר שטרן: אנחנו אומרים לו: תחזור לצבא.

<מירי פרנקל-שור: אנחנו אומרים לי: אתה חוזר לצבא כי כך בנוי המנגנון של החוק, מי שלא מסתדר בשירות האזרחי חוזר לצבא ומקסימום צה"ל ייתן לו פטור.

אלעזר שטרן: לגבי כל הקבוצות אני מבין את זה.

<מירי פרנקל-שור: הפטור חייב להינתן על ידי הצבא אז לכן הוא חוזר.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה אבל שיהיה כתוב שהצבא - - -

<מירי פרנקל-שור: זה לא אומר שצה"ל ישלב אותו, הוא לא יכריח אותו אם הוא לא רוצה.

<מירי פרנקל-שור: למיטב הבנתי לגיל הזה צה"ל לא יכול לשחרר, אבל יש גורם אחד שמדינת ישראל - - -

אלעזר שטרן: אין לי בעיה עם זה, אני מבין שצריך להיות גורם אחד שבסוף משחרר אותו.

<גדי אגמון: הפוקד מגייס ומשחרר.

עפר שלח: לא רק זה, גם ברגע שעשית את הצעד אי אפשר – יש גבול.

עמר בר-לב: אז מה הבעיה?

<מירי פרנקל-שור: דווקא יכול להיות שלקבוצה הזו אלעזר צודק.

עפר שלח: אני מבין את האמירה.

<מירי פרנקל-שור: זו השאלה.

<מירי פרנקל-שור: המשמעות של הדברים היא שלקבוצה הזו אין חובה לשירות הצבאי מכיוון שהוא בא לצבא והוא אומר: אני לא רוצה צבא, אני רוצה שירות אזרחי.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק הנוכחית מאפשרת לבחור בגיל 22 ומעלה לבחור את המסלול שאותו הוא רוצה.

<מירי פרנקל-שור: לא הלך לו, לא הסתייע לו, לא הסתדר, לא מצא את המקום, הוא בהחלט יכול לחזור לצבא וצה"ל – גדי, אתה תצטרך לעשות את זה – יצטרך לתת לו את הפטור.

<מירי פרנקל-שור: הוא לא יוכל לכפות עליו את השירות הצבאי.

<יואב ארבל: הוא חוזר לאותו מקום, לאותו סעיף, אלעזר.

עמר בר-לב: זה מה שדיברנו אתמול, עד גיל 20 - - -

<מירי פרנקל-שור: לא, זה לא מה שדיברנו אתמול, הקבוצה הזו היא קבוצה ייחודית.

<גדי אגמון: היא מדברת רק על הקבוצה הייחודית.

<מירי פרנקל-שור: על בני 22 ומעלה.

<גדי אגמון: מה היא אומרת פה?

<גדי אגמון: אומרת מירי: הרי ממילא זכות הפטור - - -

עמר בר-לב: זה מה שאמרתם אתמול, שמעל 22 הוא יכול להחליט, או אזרחי - - -

עפר שלח: לא, זה משהו אחר.

<מירי פרנקל-שור: נכון, אבל צריך לחדד את זה.

עפר שלח: האמירה היא זו: החליט אזרחי, הלך לאזרחי, אחרי כמה חודשים הוא בא ואומר: אני לא יכול יותר.

עפר שלח: מה שאלעזר מעלה זה שאם אנחנו אומרים לו אז: תעשה שירות צבאי, מתקיים אי שוויון לעומת בן גילו שממילא אמר:

עפר שלח: אני לא רוצה לא זה ולא זה וקיבל פטור.

<גדי אגמון: ממילא היתה מוקנית לו זכות הפטור.

אלעזר שטרן: נתנו לו עדיפות.

<גדי אגמון: לא זה מה שהיא אומרת אבל אפשר לעשות על זה תיקון.

<מירי פרנקל-שור: מבחינתי אפשר לחדד את הנקודה הזו.

<יואב ארבל: שיהיה ברור שהוא מקבל פטור.

<מירי פרנקל-שור: שהוא מקבל פטור והפטור תמיד ניתן על ידי הצבא.

עפר שלח: זה מה שאני אומר, נקבל עמידה ביעדים של אנשים שיבואו לחודש.

עמר בר-לב: בדיוק.

עמר בר-לב: מירי, מה שיצא זה שנקבל עמידה ביעדים של אנשים שיבואו לחודש לשירות אזרחי ויעזבו.

<מירי פרנקל-שור: לא, יש סעיף שיש תקופת מינימום.

עמר בר-לב: לכן הוא צריך לדעת שאם הציעו לו שירות אזרחי אחד ולא מתאים לו, שני ולא מתאים לו, בסוף הוא אומר: לא מתאים לי כלום – אז כן, יש איזשהו איום מעליו שהוא יחזור לצבא ואולי הצבא כן ימצא לו תפקיד.

<נתן נתנזון: לא ייספרו אותו בעמידה ביעדים.

<נתן נתנזון: עמר, זה הרבה יותר פשוט, לא יספרו אותו בעמידה ביעדים.

עפר שלח: לא, אז אתה תתחיל פה מסחרה את מי סופרים ואת מי לא סופרים.

<נתן נתנזון: להפך, לא מסחרה, מי שלא מילא את זה הוא לא נקרא עומד ביעד.

עפר שלח: את זה אתה תדע רק שנה או שנתיים אחר כך.

<נתן נתנזון: אז אם הוא עבד אתך שנה אז הוא שנה.

<נתן נתנזון: אם הוא היה אתך שנה אז הוא שנה עמד ביעד, מי שלא עמד שנה לא סופרים אתו.

<מירי פרנקל-שור: נכון, אבל זה לא יחשב לעניין היעדים.

אלעזר שטרן: זה ברור.

<נתן נתנזון: ברור.

<מירי פרנקל-שור: מכיוון שאם הוא לא שירת אז איך הוא יחשב לעניין היעדים?

<גדי אגמון: זה רק בדיעבד, אם הוא לא הלך, אם הוא החליט לא ללכת.

<מירי פרנקל-שור: נכון.

עמר בר-לב: הוא בא לחודש, אחרי חודש לא מתאים לו, אז זה נספר ביעדים?

עמר בר-לב: זה לא נספר ביעדים?

<יואב ארבל: לא, לא נספר.

<מירי פרנקל-שור: זה לא יכול להיספר כי צריך תקופת מינימום.

עמר בר-לב: יתחיל על זה ויכוח, לכן בכל מקרה שיחזור לפוקד והפוקד יחליט שהוא משחרר אותו.

<גדי אגמון: חבר'ה, כמה יעשו U-turn?

<גדי אגמון: זה חבר'ה שרוצים ביוזמתם, רוצים להשתלב, רוצים לעשות את התהליך.

עמר בר-לב: נכון.

עמר בר-לב: לכן אני בעד להשאיר את זה, בואו לא נסבך כל דבר.

<גדי אגמון: זה בטל בשישים.

<מירי פרנקל-שור: תראה, עמר, זו קבוצת גיל ייחודית והוועדה תצטרך להחליט בשאלה הזאת כשהיא תדון בסוגיית היעדים.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, אם בחור כזה הלך לחצי שנה ואמר: אני לא יכול להסתדר, גיל 22 ומעלה, האם זה יחשב ביעדים או לא יחשב ביעדים?

עמר בר-לב: ברור שלא.

<יואב ארבל: מירי, לצערנו הצפי שלנו שהרבה חבר'ה מעל 22 לא יבואו, מתוכם כמה כאלה יגיעו לזה?

<מירי פרנקל-שור: מאה אחוז אבל זו צריכה להיות אמירה.

עמר בר-לב: בסדר, אז כשנגיע לזה נחדד את זה אבל זה לא שמישהו בא לשבועיים, אמר: לא מתאים לי ועכשיו כל המערכת יכולה להתווכח אם לספור אותו או לא לספור.

עמר בר-לב: בסוף הוא חוזר לפוקד.

עפר שלח: אתה יודע מה?

עפר שלח: אם ככה ההיגיון שלך עובד אז גם למי שהלך לצבא, הוא גם יכול באמצע להגיד: אני לא רוצה.

אלעזר שטרן: הוא לא יכול, זה בדיוק ההבדל, בגלל שבצבא אין אמירה כזאת.

עפר שלח: מה זאת אומרת?

<גדי אגמון: נכון, אתה צודק.

<גדי אגמון: הוא צודק, זאת הפרשנות שלו.

אלעזר שטרן: שניה.

אלעזר שטרן: מי שהלך לצבא – אין לו זכות לעזוב.

עפר שלח: למה?

<גדי אגמון: זו לא הפרשנות שלו.

<מירי פרנקל-שור: לא, אני אומרת שאפשר לקבל את העמדה של אלעזר לגבי 22 ומעלה.

<גדי אגמון: גם בצבא.

אלעזר שטרן: לא.

<מירי פרנקל-שור: תקשיב, מה אלעזר אומר?

<מירי פרנקל-שור: אלעזר אומר: עד גיל 22 - - -

אלעזר שטרן: אז תחסום.

אלעזר שטרן: אתה יכול לחסום את זה בשירות לאומי – הלוואי, אין לי בעיה.

עפר שלח: אז תחסום גם בשירות האזרחי, נקודה.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה.

עפר שלח: מי שחצה את הסף הזה - חצה את הסף הזה.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה שכל מי שחוצה את הסף ובוחר ללכת לגדי או ל"מיטב" ולהגיד: יש לי שלוש אפשרויות - אחד, אני יוצא לעבודה, לחיים בכלל, או הולך לישיבה בכלל.

אלעזר שטרן: אתה אומר: בסדר, הלכת - הלכת, משם אתה כן יכול לחזור, מתי שאתה רוצה נשמח לקבל אותך.

אלעזר שטרן: יש שני מקומות שאם הלכת מהם אין חזרה: אחד זה צבא, שניים זה שירות לאומי-אזרחי, בסדר?

<יואב ארבל: אבל הקטנת עוד יותר את המוטיבציה שלו לבוא, את זה צריך לקחת בחשבון.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: א', הצבא לא יכול להתנהל – ולדעתי גם שירות אזרחי-לאומי אבל לא משנה כרגע – עם אנשים שמחליטים מתי שמישהו מתנהג אליהם קצת פחות יפה שהם הולכים.

אלעזר שטרן: בעיני אין דבר כזה.

אלעזר שטרן: לצערי הרב יש דבר כזה בשירות לאומי-אזרחי, נתנו את הבחירה הזו, אלא אם כן נכון לחסום אותה או להגיד נקודת זמן, אחרי שנה.

אלעזר שטרן: אמנם לא יחשב שעשית אבל תדע ששנה אתה לא יכול לצאת.

אלעזר שטרן: אני חושב שאת זה צריך לעשות.

<מירי פרנקל-שור: מה הוא צריך לעשות שנה?

אלעזר שטרן: שירות אזרחי-לאומי, אני חושב שהמנגנון היום - - -

<מירי פרנקל-שור: אבל אם זה לא מסתייע ובסופו של דבר מגיעים להחלטה שהוא לא ימשיך לשרת בשום - - -

אלעזר שטרן: אבל מבחירה.

אלעזר שטרן: כשאתה נותן למישהו כל חודש את האפשרות להחליט אם הוא רוצה או לא רוצה, אם המפקד התנהג אליו יפה או לא יפה - - -

<מירי פרנקל-שור: לא, זה לא לצבא, זה לשירות האזרחי.

אלעזר שטרן: סליחה, אבל אומרים שעכשיו גם לצבא יש את זה.

<מירי פרנקל-שור: לא, לא.

אלעזר שטרן: לצבא אין את זה?

<מירי פרנקל-שור: לא, מה פתאום.

<גדי אגמון: בפרשנות שלך לצבא אין את זה?

<אחז בן ארי: לא, לא.

אלעזר שטרן: גדי שאל.

<אחז בן ארי: לא, אם הוא בחר בצבא אז הוא בצבא.

<מירי פרנקל-שור: אז הוא בצבא, אין - - -

אלעזר שטרן: מצוין, מצוין.

<אחז בן ארי: שירות אזרחי, הוא הולך, לא מרוצה – חוזר לצבא, מנסים לשדל אותו בכל זאת לעשות אולי משהו אחר ואם לא אז הוא הולך לפטור.

<מירי פרנקל-שור: ואם לא הוא יקבל את הפטור.

יוני שטבון: ולא נספר ביעדים.

אלעזר שטרן: בסדר.

<מירי פרנקל-שור: אז נשארים בהסדר.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה אם הנקודה הזאת מקובלת, הבהרתי את זה.

<מירי פרנקל-שור: זה ההסדר עכשיו, אתה אמרת לפני כן דברים אחרים.

<מירי פרנקל-שור: מה שאתה אמרת הוא שאם הוא לא רוצה צבא אלא הוא רוצה שירות אזרחי אז אפשר לאפשר לו ללכת.

<מירי פרנקל-שור: כלומר, הניואנס שלך היה ניואנס - - -

אלעזר שטרן: הניואנס שלי היה ברור, אני חושב גם עכשיו שהוא - - -

עמר בר-לב: בסדר, זה ניואנס, בואו נישאר בניסוח הנוכחי.

<מירי פרנקל-שור: בבקשה.

אלעזר שטרן: בהנחה שבשירות הלאומי-אזרחי חושבים שלא יהיו כאלה.

<גדי אגמון: יהיו מעטים ביותר, נגיע לסיטואציות כאלה עם מעטים.

עמר בר-לב: כדאי שתהיה אצלו רשימה בסוף מי הלך, מי לא הלך, מי עזב.

אלעזר שטרן: הבעיה היא לא רק השירות, הבעיה היא שאתה כאילו מחזיר אותו לגיוס לצבא.

עמר בר-לב: בסדר, אבל הצבא ישחרר אותו.

עמר בר-לב: רק שיהיה רישום, שבמקום אחד יש את כל הרישום.

אלעזר שטרן: הצבא ישחרר אותו, אין לי בעיה אם יהיה ברור שהצבא משחרר אותו.

<מירי פרנקל-שור: אז נישאר בנוסח הזה.

מאיר פרוש: היתה לי הערה אוף דה-רקורד.

מאיר פרוש: בעצם אין פה אמירה שאומרת שכאשר הוא לא רצה בסדיר ולא רצה שירות אזרחי ולא לתעסוקה, הוא רצה להמשיך ללמוד - - -

<יואב ארבל: הוא הולך הביתה.

מאיר פרוש: אין פה שום דבר מכיוון שהסיפה של סעיף 26יז היא: "ויחולו עליו הוראות סימן ג' לעניין שילוב בתעסוקה", ואני אמרתי לך ש"הוראות" זה מלשון: אתה חייב כך.

מאיר פרוש: אם הוא ירצה להמשיך לשבת וללמוד?

מאיר פרוש: אין פה שום אמירה בדבר הזה.

<יואב ארבל: הוראות זה שמציעים לו, לא מכריחים אותו.

מאיר פרוש: אני כבר שאלתי אותך את זה ואמרת לי שאת תחשבי על נוסח.

<מירי פרנקל-שור: כיוון שאז חידדנו מה זה השילוב בתעסוקה, שאין פה איזשהו הסדר תעסוקה.

<מירי פרנקל-שור: לרוב הסעיף מדבר על העברת מידע, זאת אומרת, "ויחולו עליו הוראות סעיף תעסוקה" – יעבירו את המידע ממשרד הכלכלה.

מאיר פרוש: לא כתוב אבל בסעיף 26י אם הוא בן 22 והוא לא רצה ללכת לשירות צבאי ולא רצה ללכת לשירות אזרחי – אז מה?

<מירי פרנקל-שור: הוא הולך לחופשי והוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

מאיר פרוש: איפה זה כתוב?

<עדי אברהם: לא צריך להגיד מה מותר ומה אסור.

<מירי פרנקל-שור: זו הפרשנות.

<יואב ארבל: "לפטור אותו", רשאי השר לפטור אותו.

<מירי פרנקל-שור: אם אתה פוטר אותו אז הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

<מירי פרנקל-שור: אני אגיד לך מכיוון אחר, אין אמירה בהצעת החוק שאם אתה מקבל פטור אתה מחויב להשתלב בתעסוקה.

<מירי פרנקל-שור: אפשר להעביר את המידע.

<מירי פרנקל-שור: אין אמירה שקבלת הפטור שזורה עם החובה לתעסוקה.

<מירי פרנקל-שור: זה לא נאמר כאן.

<מירי פרנקל-שור: אתה מקבל את הפטור, יעבירו את המידע שאתמול דיברנו עליו, את המידע מהפוקד למשרד הכלכלה, והם יפנו אליו וינסו לשלב אותו בתעסוקה.

מאיר פרוש: אבל אם כתוב בחוק "ויחולו עליו הוראות" אז הוא הילד הקטן שהולכים להחיל עליו הוראות – אז מה זה "הוראות"?

מאיר פרוש: שמה?

<מירי פרנקל-שור: ההוראות שאפשר להעביר את המידע למשרד הכלכלה.

מאיר פרוש: ואם הוא רוצה להמשיך ללמוד, איפה כתוב שהוא יכול?

<מירי פרנקל-שור: לא "עליו", "יחולו לגביו".

עפר שלח: אף אחד לא יכול למנוע ממנו.

עפר שלח: מי יכול למנוע מבן אדם ללמוד בישיבה כשהוא פטור משירות?

עפר שלח: מי יכול למנוע ממנו לעשות את זה?

מאיר פרוש: איפה כתוב שהוא פטור משירות?

<גדי אגמון: כל הסעיף פוטר את מי שמעל גיל 22.

<מירי פרנקל-שור: כתוב: "בחר המיועד לשירות ביטחון שלא להשתלב בשירות סדיר או בשירות לאומי-אזרחי, רשאי שר הביטחון לפטור אותו, בצו, מחובת שירות סדיר".

מאיר פרוש: איפה זה כתוב?

עפר שלח: סעיף 26י(ז).

<מירי פרנקל-שור: במקום "ויחולו עליו" נכתוב: "ויחולו לגביו הוראות סימן ג".

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, העברת הפרטים מהמשרד למשרד הכלכלה.

<מירי פרנקל-שור: זה הכול.

<מירי פרנקל-שור: ואז הוא יקבל טלפון וינסו לשכנע אותו לתעסוקה.

עפר שלח: עמ' 13, 26י(ז) לפטור אותו משירות סדיר.

מאיר פרוש: מה זה "ויחולו עליו הוראות"?

<מירי פרנקל-שור: אנחנו נכתוב: "ויחולו לגביו העברת המידע לפי הוראות סימן ג".

משה גפני: לא הייתי אתמול בקטע, אני רואה עכשיו בסעיף שיהיה דבר חדש בחקיקה הישראלית, שייקחו פרטים של אזרח ויעבירו את זה בחוק למפעיל פרטי.

משה גפני: זה אנטי חוקתי בעליל.

משה גפני: ממש.

משה גפני: זה דבר שלא היה קיים עד היום בחקיקה.

איילת שקד: גפני, הדיון הזה היה אתמול.

משה גפני: בסדר, אני לא הייתי בקטע הזה, מה זה משנה?

משה גפני: אז מה אם היה?

משה גפני: זה אנטי חוקתי בעליל.

איילת שקד: באמת לא הבנתי איפה אתה כי דיברנו על זה בדיונים בוועדה.

מאיר פרוש: הוא היה בטוח שתייצגי אותו כיושבת-ראש הוועדה.

מאיר פרוש: מה זה?

מאיר פרוש: אין שום ועדה בכנסת, אני לא זוכר מקרה אחד שבו הכנסת החליטה בחקיקה – ודאי לא בנהלים – להעביר מידע אישי של אזרח, להעביר את זה לאיש פרטי.

מאיר פרוש: אתם נפלתם על השכל.

איילת שקד: גפני, זה היה אתמול.

משה גפני: אז היה אתמול.

איילת שקד: אז אם אתה רוצה תגיש רביזיה.

משה גפני: בסדר, אז אני מגיש רביזיה על זה.

משה גפני: זה ממש דבר אנטי חוקתי.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: היה אצלי בוועדת כספים בקדנציה הקודמת בחוק הסדרים שמשרד אחד יעביר מידע למשרד אחר – לא הבאתי את זה להצבעה.

איילת שקד: אנחנו דיברנו על זה.

משה גפני: בסדר, מה זה להעביר מידע?

משה גפני: בלי קשר לכל מה שאנחנו מדברים פה.

משה גפני: אתם הצבעתם בעד הדבר הזה?

אלעזר שטרן: גפני, זה נושא ישן.

איילת שקד: גפני, אנחנו נדון ברביזיה אחרי הצהרים.

מאיר פרוש: אני חוזר שוב: אם הוא היה בן 22 ומעלה ביום התחילה "יחולו לגביו הוראות", אין הוראות אחרות שיחולו לגביו?

<מירי פרנקל-שור: הוא מקבל את הפטור ואנחנו נאמר שניתן יהיה להעביר את המידע לגביו בהתאם להוראות סימן ג'.

<מירי פרנקל-שור: הוא יקבל את הפטור.

מאיר פרוש: מותר לי רגע לעיין בהוראות סימן ג' כדי לראות אם הכול בסדר?

מאיר פרוש: סימן ג' זה הסיפור של – איזה סעיף זה?

מאיר פרוש: תפני אותי לסעיף.

איילת שקד: טוב, אנחנו ממשיכים.

משה גפני: רגע, רגע.

מאיר פרוש: ב-26יח?

<מירי פרנקל-שור: 26טו, עמ' 16.

<מירי פרנקל-שור: אני רק רוצה לחדד את הנושא של השילוב בתעסוקה, אנחנו נחזור על זה.

מאיר פרוש: נא לזכור שאני הערתי, אני רוצה לעבור על סימן ג' ובעיון כדי לראות אם לא נופל פה משהו.

<מירי פרנקל-שור: אני רוצה לחזור רגע לנושא של השילוב בתעסוקה.

איילת שקד: אז תעבור עכשיו.

מאיר פרוש: זה שלושה דפים, מה, כולם יחכו לי?

<מירי פרנקל-שור: אני רוצה לחדד משהו שאני אבקש מהוועדה לחזור ולדון בזה כשאנחנו נגיע לתקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: הנושא של השילוב התעסוקה בהצעת החוק הממשלתית בעצם, לפי מיטב הבנתי, היה עד 2020, זאת אומרת בתקופת ההסתגלות ובתקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: המשמעות שאם הוועדה מחליטה שחובת השירות – אנחנו לא נאמר אמירה שהיא מגבילה את השילוב בתעסוקה – המשמעות שמכאן ואילך, לאורך כל תקופת הקבע, כל עוד שתהיה עמידה ביעדים, בחור שמלאו לו 18-21 שדחיית השירות ניתנת לו לשם לימוד התורה עם 45 שעות בשבוע וכו', ניתן יהיה לשלב אותו בתעסוקה.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שהמשמעות המעשית היא שהוא יוכל 15 שעות להקדיש להשכלה או לתעסוקה גם בתקופת הקבע, אז בעצם הלימוד הפרקטי שלו יהיה 30 שעות בשבוע.

<מירי פרנקל-שור: אני חושבת שהוועדה צריכה לתת את הדעת על כך.

איילת שקד: הצבענו על זה אתמול.

<מירי פרנקל-שור: לא, לא.

<מירי פרנקל-שור: הוועדה לא הצביעה על הנושא.

<מירי פרנקל-שור: הוועדה הצביעה על - - -

עפר שלח: ה-15 הוא לא על חשבון ה-45.

<מירי פרנקל-שור: ה-15 הוא ממש על חשבון ה-45, ממש.

<מיכל צוק: נכון, ואני חושבת שלאור המאפיינים של הגברים החרדים הצעירים זה יידרש.

<מירי פרנקל-שור: תני לי שניה לסיים.

<מירי פרנקל-שור: כאשר הוועדה תגיע לתקופת הקבע צריך לדון בזה, האם על דחיית השירות מגיל 18 עד 21 בתנאי לימוד של 45 שעות בשבוע בתקופת הקבע יחולו הוראות השילוב בתעסוקה.

עפר שלח: התשובה היא כן וזה בסדר.

<מיכל צוק: אני חושבת שכל עוד החסמים שהסברתי כאן אתמול לגבי גברים חרדיים צעירים ומאפייני הלימוד שלהם של לימודי קודש מגיל 14 זה אינטרס עליון של מדינת ישראל לאפשר את ה-15 שעות האלה.

איילת שקד: זה אינטרס של המדינה, אני מסכימה.

<מיכל צוק: זו לא כפיה, זו רק אפשרות ואני חושבת שזה אינטרס של כולנו.

איילת שקד: אני מסכימה, זה אינטרס של המדינה.

<מירי פרנקל-שור: בתקופת הקבע.

איילת שקד: גם בתקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: גם ללמוד וגם - - -

אלעזר שטרן: אגב, זה היה ככה בחוק טל?

<מיכל צוק: לא, חלק מהחסמים שהיו בחוק טל זה שעד גיל 22 לא ניתן היה לעסוק ולא ניתן היה לעשות שום דבר אחר.

<גדי אגמון: בחוק טל היתה תפיסה שמקבילה לחייל בגיל 18 ל-21, אתה לא יכול לעשות שום דבר שחייל לא יכול לעשות.

<מיכל צוק: אני חושבת פעמיים – בין אם אחרי גיל 21 מתגייסים ובין אם מקבלים פטור לפי מה שיקבע כאן –בכל מקרה זה שאנחנו נאפשר ללמוד 15 שעות לימודים שמכשירים אותם יותר לעולם העבודה, הכשרות מקצועיות וסגירת פערים כאלה ואחרים, משרתים גם את הצבא כשיתגייסו וגם את עולם העבודה.

<מיכל צוק: כך שאני לא רואה כזה - - -

אלעזר שטרן: גם בפרק הזה יש כל מיני ישיבות, אני מבין שמה שאת אומרת זה רק לגבי אלה שמגיל 14 בחינוך העצמאי?

<מיכל צוק: לגבי מי שבעצם מקבל את דחיית השירות ונדרש ללמוד 45 שעות בשבוע, כן.

<מיכל צוק: העולם החרדי.

אלעזר שטרן: מי שמקבל?

<מיכל צוק: לגבי העולם החרדי, כאן מה שמוצע זה שבמסגרת דחיית השירות שלו - - -

אלעזר שטרן: יש ישיבות ציוניות, יש דחייה עד גיל 23.

<מיכל צוק: אני אומרת, החסמים התעסוקתיים של הגברים החרדיים הצעירים הם לא מאפיינים את הישיבות הציוניות.

איילת שקד: הפרק הזה הוא לא רלוונטי לישיבות הציוניות.

אלעזר שטרן: זה מה שאני שואל.

איילת שקד: הוא לא רלוונטי לישיבות הציוניות.

איילת שקד: כל מה שאתה עושה כאן זה רק לישיבות חרדיות.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז אני שאלתי לגבי האמירה הזו.

<מיכל צוק: אז אני אומרת כן, מאחר שאין חסמים תעסוקתיים לאלה ויש חסמים תעסוקתיים לאלה.

אלעזר שטרן: מאה אחוז, בשביל זה שאלתי את השאלה.

משה גפני: במה השכלת אחרי ששאלת?

אלעזר שטרן: זה בשביל לפצות על זה שאתם לא נותנים להם ללמוד לימודים אחרים קודם, שבחינוך הממלכתי-דתי נותנים.

איילת שקד: איילת, אנחנו ממשיכים.

משה גפני: אין לי הרבה מה לבוא.

משה גפני: כמו אינדיאנים – תתנו להם.

משה גפני: הם שומעים לכם, מה שתתנו להם.

משה גפני: הם ישמעו למיכל צוק.

משה גפני: כל הכבוד.

<איילת לוי: סעיף 26יב, אני בעמ' 14 להצעת החוק.

עפר שלח: אנחנו לא מצביעים על י, איילת?

איילת שקד: נצביע על הכול ביחד.

משה גפני: על העברת מידע הצבעתם אתמול?

איילת שקד: כן.

משה גפני: אז אני הגשתי רביזיה.

איילת שקד: כן, אני יודעת, אמרתי שאנחנו נדון בזה אחר הצהרים.

איילת שקד: האמת היא שאפשר כי יב זה כאילו תקופה אחרת.

משה גפני: לא יאומן איך יושבים אנשים רציניים ליד השולחן הזה ועוסקים בשטויות.

משה גפני: פשוט לא יאומן.

משה גפני: תאפשרו לבחור החרדי ללכת ללמוד, לעשות, לאוניברסיטה.

משה גפני: הם מחכים להוראות שלכם.

משה גפני: רק זה הדבר שנשאר להם.

משה גפני: האינדיאנים החרדים.

איילת שקד: אנחנו מצביעים על סעיף 26י.

איילת שקד: אתה דיברת על העברת מידע עכשיו?

משה גפני: כן, בין היתר.

איילת שקד: או על הכשרה תעסוקתית?

משה גפני: הכשרת תעסוקתית – אהבתי את המינוחים האלה שמשרד הכלכלה מגיע אתם.

משה גפני: אבל על העברת המידע הגשתי רביזיה.

משה גפני: לא רביזיה דתית, רביזיה ממלכתית חילונית.

משה גפני: אתם יוצרים פה תקדים שאתם לא מבינים לאן אתם מוליכים את המדינה.

משה גפני: לאף אחד פה לא יהיו פרטים אישיים, כל אחד יעביר, כל משרד.

משה גפני: ירצו לדעת על שידוך למישהו, האם יש לו כסף בבנק או לא, המשרדים יעבירו מידע, כל הכבוד, למפעיל פרטי.

משה גפני: אתם פשוט לא מבינים מה שאתם עושים.

אלעזר שטרן: מאיפה אתה מבין בעולם השידוכים אם מישהו שואל אם יש כסף?

אלעזר שטרן: מאיפה הבאת את זה?

משה גפני: תאמין לי, אלעזר, אצלכם ישאלו עוד יותר גרוע.

משה גפני: יהיה לך איזה בן דוד שהוא פקיד באיזשהו משרד או שהוא מפעיל פרטי – הוא ייתן לך פרטים, חפש אותו.

אלעזר שטרן: אבל מאיפה הדוגמה שתפסה לך רק בשידוכים וכסף?

משה גפני: פשוט לא להאמין שזה קורה.

משה גפני: ויושבים פה יועצים משפטיים – להוציא את היועצת המשפטית של הוועדה – היועצים המשפטיים לא אומרים כלום.

איילת שקד: אנחנו דנו בזה אתמול.

איילת שקד: גפני, אתה הגשת רביזיה.

משה גפני: זה אנטי חוקתי בעליל.

משה גפני: להוציא את היועצת המשפטית של הוועדה המשפטנים לא אומרים פה שום דבר.

איילת שקד: גפני, אתה הגשת רביזיה ואנחנו נדון בה אחר הצהרים.

משה גפני: בסדר, אני כבר לא מאמין פה בהצבעות בכלום.

אלעזר שטרן: איך אני בשידוכים יידע כמה כסף יש?

משה גפני: המשחק מכור.

<מירי פרנקל-שור: יש הסתייגות של פרוש.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת גפני, אני עדיין שואל איך ברירת המחדל שלך בשידוכים היתה כמה כסף יש?

משה גפני: לא היתה ברירת המחדל שלי, שלך.

משה גפני: לא שלי.

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, לפני שאנחנו מצביעים - - -

משה גפני: אתה תרצה לדעת על מי משהו בישיבת הסדר, אתה תפנה למפעיל הפרטי, הוא יגיד לך.

איילת שקד: פרוש, לפני שאנחנו מצביעים על סעיפים 22י ו-יא, יש לך הסתייגות שבמקום 22 יבוא 24?

מאיר פרוש: נכון.

איילת שקד: אוקיי, חבר הכנסת פרוש רוצה להעלות את גיל הפטור החד פעמי מגיל 22 לגיל 24.

מאיר פרוש: לפני זה אני מבקש רק להבין מדוע שינינו את הנוסח בהצעת החוק הזו בשונה מחוק טל?

<מירי פרנקל-שור: לאיזה סעיף אתה מפנה?

מאיר פרוש: זה סעיף שרץ כמה פעמים.

מאיר פרוש: לגבי האפשרות ששר הביטחון יכול לתת דיחוי אז עד היום כתוב "אלא אם כן שוכנע השר שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת".

מאיר פרוש: הנוסח היום הוא בקטע של אותן מילים אבל הוא שונה: "ראה לנכון לעשות כן בהתחשב בצורכי הביטחון ובהיקף הכוחות הסדירים".

מאיר פרוש: אני שואל: למה אנחנו לא נצמדים לנוסח שהיה בחוק טל?

מאיר פרוש: זו אותה משמעות.

<מירי פרנקל-שור: אחז.

מאיר פרוש: חבר'ה, תשאלו שאלות, אולי צחי יגיע.

מאיר פרוש: אתה יכול לראות את הנוסח בסעיף 26יב.

<מירי פרנקל-שור: חוק טל בסעיף (ג) קובע: "צו דחיית שירות יינתן לכל מי שמתקיימים בו התנאים שבסעיף 2, וכן התנאים המוקדמים.

<מירי פרנקל-שור: ..

<מירי פרנקל-שור: אלא אם כן שוכנע השר שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת".

<עדי אברהם: זה דחיית שירות וזה פטור.

מאיר פרוש: לא פטור.

<מירי פרנקל-שור: לא, זו דחיית השירות.

מאיר פרוש: אני מדבר על סעיף 26יב לדוגמה, זה גם נמצא קודם: הוא מקבל את הדיחוי – דיחוי, לא פטור – "וראה לנכון לעשות כן בהתחשב בצרכי הביטחון ובהיקף הכוחות הסדירים".

מאיר פרוש: אני שואל למה שיניתם את זה ממה שהיה בחוק טל ולפני חוק טל?

מאיר פרוש: כל השנים זה היה ככה.

<מירי פרנקל-שור: מה ששואל חבר הכנסת פרוש הוא האם התיבה: "אלא אם כן שוכנע השר שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת" – האם אפשר לכתוב את זה במקום: "וראה לנכון לעשות כן בהתחשב בצרכי הביטחון ובהיקף הכוחות הסדירים"?

איילת שקד: טוב, נמשיך בינתיים.

משה גפני: רגע, תצביעי על העלאת הגיל מ22 ל-24.

איילת שקד: כן, גם לא הצבענו על הסעיף.

משה גפני: הוא ביקש להעלות את הגיל מ-22 ל-24.

איילת שקד: כן, בסדר גמור.

מאיר פרוש: זה עוזר ליעדים.

איילת שקד: כן, אני יודעת שזה עוזר ליעדים.

<גדי אגמון: לעלות את הפטור.

איילת שקד: להעלות את גיל הפטור מ-22 ל-24.

מאיר פרוש: שהבריכה לא תתרוקן.

עמר בר-לב: חד פעמי.

מאיר פרוש: חד פעמי, כן.

איילת שקד: חד פעמי, כן.

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, ישבנו אתמול עם שר הכלכלה ודיברנו על זה.

איילת שקד: מי בעד העלאת גיל הפטור מגיל 22 לגיל 24?

איילת שקד: בעד – 3

איילת שקד: נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מאיר פרוש להעלות את הגיל מ-22 ל-24 נדחתה.

איילת שקד: נפל.

מאיר פרוש: אני מבקש על זה רביזיה.

איילת שקד: בסדר גמור, אחר הצהרים יהיו כל הרביזיות.

איילת שקד: סעיף 26יב.

מאיר פרוש: אני עוד לא קיבלתי תשובה מהם.

איילת שקד: עוד לא קיבלנו תשובה אז אני לא מצביעה.

<גדי אגמון: אנחנו נעבור על זה.

מאיר פרוש: זה כתוב גם קודם, זה רץ שלוש פעמים בחוק.

<מירי פרנקל-שור: אחז, כל פעם שיש דחיית שירות זה שיקול דעתו של שר הביטחון.

<מירי פרנקל-שור: אפשר להצביע מקסימום בסעיף הבא.

<מירי פרנקל-שור: אפשר להצביע על הסעיף ומקסימום אנחנו נחליף בין זה לזה, זה עניין של נוסח.

משה גפני: לא עומדים ביעדים.

איילת שקד: עומדים כמו גדולים.

משה גפני: לא עומדים, אפילו לא כמו קטנים, זה בסדר.

מאיר פרוש: כתבתי לך את מה שכתבתי לך אבל אני אומר לך שישיבות ההסדר יעמדו גם אם הן לא יקבלו כסף גם פה וגם פה.

מאיר פרוש: הן יעמדו.

<מירי פרנקל-שור: הוא הגיש רביזיה?

איילת שקד: כן, הוא הגיש רביזיה.

איילת שקד: טוב, הלאה, סעיף 26יב.

אלעזר שטרן: איילת, הראו לי שכתוב פה שהרב לאו מציג מאגר יוחסין ממוחשב.

איילת שקד: אתה קורא בדרך כלל רק YNET, לא?

איילת שקד: זה ב- ?

איילת שקד: YNET

אלעזר שטרן: "כיפה".

איילת שקד: אה, התחלת גם לקרוא "כיפה"?

איילת שקד: חשבתי שאתה קורא רק ראשיות ב-YNET.

איילת שקד: טוב, אנחנו ממשיכים לסעיף 26יב.

איילת שקד: בבקשה, איילת, תקריאי.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר את זה לגפני.

אלעזר שטרן: גפני, גפני - - -

איילת שקד: חבר הכנסת שטרן, איילת מקריאה.

אלעזר שטרן: רק שניה.

אלעזר שטרן: הרב הראשי שלכם - - -

אריאל אטיאס: מה זה "שלכם"?

אלעזר שטרן: שלכם, רוצה להקים מאגר על מי כהן ומי גרושה ומעגל יוחסין, זה בסדר?

מאיר פרוש: מה מפריע לך בזה?

מאיר פרוש: מה אכפת לך?

אלעזר שטרן: לא, לגפני, מבחינת הסודיות.

אלעזר שטרן: מה הבעיה שבמשרד הכלכלה מקימים מאגר?

מאיר פרוש: כי שם יכול להיות שזה יעבור לפריימריז, זו הבעיה.

אלעזר שטרן: וברבנות הראשית אין דברים כאלה?

מאיר פרוש: לא, שם הם לא מתערבים בפוליטיקה.

משה גפני: תגיד לי, אתה איבדת את הצפון לגמרי.

משה גפני: כשמשרד מחזיק מאגר – מה, אני מתנגד לזה שמשרד הביטחון יחזיק מאגר?

משה גפני: מעבירים את זה על פי החוק למפעיל פרטי.

אלעזר שטרן: מעבירים את זה למשרד הכלכלה.

משה גפני: אם הרב הראשי יעביר את זה למפעיל פרטי אני מתנגד אותו דבר.

איילת שקד: איילת, בבקשה.

משה גפני: מה הדיונים שם, שאני רואה שגם משרד הכלכלה ומשרד האוצר מתערבים?

<אחז בן ארי: לא, זה רק לגבי הנוסח.

משה גפני: לגבי הנוסח?

משה גפני: ומה זה קשור אליהם?

מאיר פרוש: זה בצוק העתים, בצוק העתים.

<אחז בן ארי: לא קשור.

משה גפני: מה זה קשור למשרד הכלכלה ומשרד האוצר?

<אחז בן ארי: לא קשור.

משה גפני: זה קשור למשרד האוצר, הנוסח?

<אחז בן ארי: לא.

משה גפני: אז למה הם מתערבים?

<אחז בן ארי: האוצר מתערב בכול, לא?

<הילה ארליך: החוק ממשלתי, זו עמדת הממשלה, הם חלק מהממשלה.

מאיר פרוש: אז יעלון היה יכול להיות שר האוצר.

משה גפני: מישהו מכם חושב שאני מפגר?

איילת שקד: גפני, אנחנו עושים על זה דיון אחר הצהרים.

משה גפני: בסדר, מפגר אני לא, יש לי חסרונות אחרים.

משה גפני: יאללה.

משה גפני: משרד האוצר ומשרד הכלכלה מתערב בנוסח לסמכות שר הביטחון על הכוחות הסדירים של מדינת ישראל.

איילת שקד: בבקשה, איילת.

איילת שקד: תנסי להתגבר על חברי הכנסת.

משה גפני: אני לא מזועזע, אני כבר הכול מקבל בהבנה.

משה גפני: תגידו לציבור החרדי ללכת לתעסוקה, לצבא.

משה גפני: תגידו.

משה גפני: גם אני אגיד להם מה היה פה.

<איילת לוי: סעיף 26יב(א).

מאיר פרוש: מה עם יא?

מאיר פרוש: היא לא קראה.

איילת שקד: היא קראה את יא.

משה גפני: מה עם הנוסח?

איילת שקד: אני עוד לא הצבעתי, אני מחכה שהוא יביא את הנוסח.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: למה אי אפשר ללכת לנוסח שהיה בחוק טל?

<אחז בן ארי: חוק טל לא קיים.

<אחז בן ארי: אנחנו עכשיו - - -

משה גפני: יש נוסח שאז ישבו עליו, לא צריך לזלזל במה שעשו פעם.

מאיר פרוש: איך אתם כותבים "הביטחון": ה"א, בי"ת, יו"ד, טי"ת, חי"ת וי"ו, נו"ן?

מאיר פרוש: או שאתם כותבים את זה כמו בחוק טל?

משה גפני: תגידו במה זה שונה.

מאיר פרוש: חוק טל לא קיים, תכתוב מהיום ביטחון עם יו"ד באמצע.

<אחז בן ארי: זה משתנה - - -

מאיר פרוש: אל תענה את התשובה שחוק טל לא קיים.

מאיר פרוש: אני שואל אותך מה ההבדל בין הצרכים הבסיסיים של צה"ל ומה שר הביטחון חשב?

מאיר פרוש: באמת, נו.

משה גפני: מה השתנה?

מאיר פרוש: תגידו לנו מה אתם רוצים מאתנו.

מאיר פרוש: יכול להיות שנתייצב אבל תגידו לנו את האמת כי משהו מסתתר לנו.

מאיר פרוש: הוא אומר שגם משרד הכלכלה פתאום התחיל להיות מודאג מהעניין, רק תגידו מה זה.

משה גפני: כן, משרד האוצר.

<אחז בן ארי: להפך, כאן השיקול הוא הרבה יותר רחב.

<אחז בן ארי: שיקול הדעת של שר הביטחון הוא יותר רחב והוא גם משתלב במונחים של - - -

<עדי אברהם: הסמכות הכללית של השר לדחות גיוס.

<אחז בן ארי: הסמכות שלו לפי סעיף 36.

משה גפני: למה הנוסח של חוק טל לא טוב?

<אחז בן ארי: בוא נראה מה אומר הסעיף: "צו דחיית שירות יינתן לכל מי שמתקיימים בו התנאים שבסעיף 2, וכן התנאים המוקדמים.

<אחז בן ארי: ..

<אחז בן ארי: אלא אם כן שוכנע השר שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת".

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, אתה רוצה להחליף את המשפט שזה יהיה כתוב כמו בחוק טל?

איילת שקד: זה מה שביקשת?

מאיר פרוש: אני אמרתי שאת זה אני יודע שראו גדולים וטובים מאתנו אז מה שהיה אז יהיה היום.

<אחז בן ארי: שר הביטחון צריך להיות משוכנע כדי שלא ייתן למישהו דחיית שירות שצורכי הביטחון אינם מאפשרים זאת.

<אחז בן ארי: עכשיו אנחנו לוקחים את זה לחוק שירות ביטחון, יש לו ממילא שיקול דעת מאוד רחב בסעיף 36 – זה עולם המינוחים של חוק שירות ביטחון – והוא שוקל את זה לא בצורה החלטית אלא הוא מסתכל על היקף הכוחות הסדירים ועל צורכי הביטחון וזה נותן לו את הגמישות הנדרשת.

<אחז בן ארי: אין כאן שום דבר - - -

מאיר פרוש: אם אין כאן שום דבר אז ניחא יותר הנוסח הקודם.

<אחז בן ארי: לא, אנחנו רוצים את זה אבל, בגלל שזה חוק שירות ביטחון.

<עדי אברהם: זה עכשיו תיקון לחוק שירות ביטחון וזה מנוסח בהלימה להוראות חוק שירות ביטחון שעוסקות בדחיית שירות.

<אחז בן ארי: זה יחד, זה משתלב בתוך עולם מינוחים של - - -

מאיר פרוש: אבל גם בחוק שירות ביטחון יש את הנוסח הזה - "אלא אם כן שוכנע".

<אחז בן ארי: לא, אין, אין כאן.

מאיר פרוש: איפה סעיף הדחייה בחוק שירות ביטחון לפני חוק טל?

<אחז בן ארי: סעיף 36.

איילת שקד: טוב, פרוש, נדון בזה אחר כך.

איילת שקד: אנחנו מסיימים את סעיף 26יב ואז סיימנו את תקופת ההסתגלות.

<איילת לוי: "26יב.

<איילת לוי: (א) מיועד לשירות ביטחון, שביום התחילה טרם מלאו לו 18 שנים ובמהלך תקופת ההסתגלות מלאו לו 18 שנים, רשאי שר הביטחון, לפי בקשת המיועד, לדחות, בצו, את מועד התייצבותו לשירות סדיר, אם מצא כי מתקיימים לגביו התנאים לדחיית שירות לפי הוראות סעיף" - - -

משה גפני: רק שניה.

משה גפני: הוא צודק, חבר הכנסת פרוש.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הנוסח הזה.

משה גפני: אני הבנתי עכשיו למה משרד האוצר והכלכלה התערבו.

איילת שקד: תכף, אנחנו נברר את זה.

מאיר פרוש: למה?

משה גפני: אני לא מעביר מידע.

משה גפני: הסעיף הזה הוא הסעיף הנכון .

איילת שקד: כמו שכתוב בחוק טל?

איילת שקד: בסדר, אנחנו תכף נברר את זה, אולי נעשה הפסקה ונברר את זה.

משה גפני: אני הבנתי למה משרדי האוצר והכלכלה התערבו.

משה גפני: לא הבנתי כל הזמן למה, לא קיבלתי את העמדה של אחז שהם מתערבים בכל דבר.

איילת שקד: אז אתה יכול להגיד למה?

משה גפני: כן, אני יכול להגיד.

איילת שקד: אז בוא נדבר על זה, שנראה מה נחליט.

איילת שקד: למה חשוב לכם הנוסח של חוק טל?

מאיר פרוש: הוא אומר שהוא לא מעביר מידע, נו.

<אחז בן ארי: להפך, העול המוטל על שר הביטחון - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: בדיוק הפוך.

משה גפני: בדיוק הפוך.

משה גפני: כאן כתוב "אלא אם כן שוכנע שר הביטחון" וכאן אתה נותן לו אפשרות לעשות מה שהוא רוצה.

<אחז בן ארי: להפך, שיקול הדעת שלו הרבה יותר רחב.

משה גפני: אחז, לקרוא אני יודע, אפילו בלי נקודות לימדו אותי בחינוך העצמאי – אמנם אני לא יודע פילוסופיה, זה רק מי שלמד באוניברסיטה – יש הבדל בין שני הנוסחים האלה.

משה גפני: נכון שאתם רוצים להחמיר, נכון, וזו עמדת משרד האוצר ומשרד הכלכלה, הנה ההסכם.

איילת שקד: גפני - - -

משה גפני: יש לכם הסכם?

משה גפני: יש לך הסכם עם עפר שלח?

איילת שקד: גפני, מה אתה רוצה לעשות עם הנוסח הזה?

איילת שקד: אתה מוכן להסביר לי למה אתה רוצה - - -

משה גפני: אני רוצה את הנוסח של חוק טל.

איילת שקד: בסדר, אבל למה?

איילת שקד: בואו תסביר לנו למה זה יותר טוב, אולי נשתכנע.

איילת שקד: כשאתה מדבר בהיגיון אנחנו משתכנעים בדרך כלל.

משה גפני: עם השכנוע שלי אני יכול להגיע רחוק.

משה גפני: עם מה שהולך פה – השכנועים שלי אני יכול לזרוק אותם לפח.

משה גפני: אני קורא לך את הסעיף מחוק טל, את תביני לבד: "מיועד לשירות ביטחון שחלו עליו צווי דחיית שירות במשך ארבע שנים לפחות" – זה לא רלוונטי לענייננו, זה חוק טל – " ולא מתקיימים בו עוד התנאים שבסעיף 2, רשאי השר לדחות, בצו".

משה גפני: הנה, סליחה: "צו דחיית שירות יינתן לכל מי שמתקיימים בו התנאים שבסעיף 2" – אנחנו מדברים על דחיית שירות – "וכן התנאים המוקדמים שנקבעו" – לא רלוונטי – "אלא אם כן שוכנע השר שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת".

משה גפני: פשוט.

משה גפני: יכול להבין כל בר בי רב.

משה גפני: השר רשאי לדחות, על פי החוק ההוא, אלא אם כן שוכנע השר.

משה גפני: זאת אומרת, השר צריך להיות משוכנע שצורכי הביטחון של מדינת ישראל אינם מאפשרים זאת ואז אפילו על פי החוק ההוא הוא לא דוחה את השירות.

משה גפני: תראי מה שכתוב פה: "רשאי שר הביטחון לפי בקשת המיועד לדחות, בצו" – יש הסכם או אין הסכם?

משה גפני: תגידו לנו.

איילת שקד: זה העוזר שלי, יש לי אתו הרבה הסכמים.

משה גפני: לא, אם העוזר שלך אמר שההסדר תקף?

איילת שקד: הלאה, גפני.

משה גפני: "רשאי שר הביטחון לפי בקשת המיועד" – אותו דבר, אותו מקרה ששר הביטחון רשאי לדחות – "אם מצא כי מתקיימים לגביו התנאים לדחיית שירות לפי הוראות סעיף 26לד" – שזה החוק פה – "וראה לנכון לעשות כן בהתחשב בצורכי הביטחון ובהיקף הכוחות הסדירים.

משה גפני: " זאת אומרת, הכול פה פוזיטיבי.

משה גפני: הוא רשאי לעשות זאת – לא אלא אם כן שוכנע השר שזו פגיעה.

איילת שקד: אוקיי, למי יש התנגדות להחליף בסעיף 26יב את הנוסח כפי שכתוב בחוק טל?

מאיר פרוש: לא רק פה, זה רץ בשלושה מקומות.

איילת שקד: אני יודעת, זה רץ בהרבה מקומות.

<מירי פרנקל-שור: בעניין של סמכות לדחיית השירות.

מאיר פרוש: נכון.

משה גפני: בדיוק.

איילת שקד: זה בהרבה מקומות, לא בשלושה מקומות.

מאיר פרוש: בשלושה מקומות נדמה לי.

איילת שקד: אתה סרקת את החוק?

איילת שקד: זה בשלושה מקומות?

מאיר פרוש: את מוצאת את זה בישיבות הגבוהות ציוניות.

איילת שקד: מה שהצבענו אנחנו כבר לא משנים.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: זה בהגיון.

מאיר פרוש: את לא רוצה – אל תשני גם פה.

מאיר פרוש: את לא עשית לי שום טובה, אל תשני גם פה.

איילת שקד: אחז, מה עמדתכם?

<אחז בן ארי: הנוסח הממשלתי, בגלל שהוא חלק מתוך מערכת המינוחים שיש בחוק עצמו.

<אחז בן ארי: זה נכון שבחוק טל הכלל היה שכולם הולכים לדחייה אלא אם כן צורכי הביטחון – אם חרב מונחת על הצוואר.

משה גפני: אנחנו מדברים רק על המקרים שבהם שר הביטחון דוחה, אלה המקרים.

<אחז בן ארי: עולם המינוחים שלנו הוא אחר, אבל הוא יביא לאותן תוצאות.

<אחז בן ארי: בסופו של דבר הוא מביא לאותן תוצאות.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

<אחז בן ארי: אני אסביר.

מאיר פרוש: אתה לא צריך להסביר, אנחנו מבינים היטב ולא סתם הערתי על כך.

מאיר פרוש: אנחנו מבינים שבחוק טל כתוב שהם מקבלים דיחוי אלא אם הוא שוכנע שהוא לא יכול לעשות את זה.

מאיר פרוש: פה אתה מדבר על כך שכל דיחוי יצטרך להיעשות בהתחשב.

מאיר פרוש: אוקיי, הבנתי.

מאיר פרוש: אתם מבינים מה שאנחנו אומרים ואנחנו מבינים למה צוק העתים מעורב.

מאיר פרוש: אנחנו את הכול מבינים.

מאיר פרוש: צוק העתים.

<הילה ארליך: זו סמכות שר הביטחון לגבי כל אחד, כלומר, לגבי דחיית שירות של כל אדם.

מאיר פרוש: כשאמרתי צוק העתים אז גפני לא הבין, עכשיו אני שואל אותך - - -

<הילה ארליך: זה לא יהיה נכון לשנות את שיקולי שר הביטחון לגבי אוכלוסייה אחת אל מול אוכלוסייה אחרת.

<הילה ארליך: כלומר, אלה שיקולי שר הביטחון לחוק שירות הביטחון.

מאיר פרוש: מי זו אוכלוסייה אחרת?

מאיר פרוש: אני רוצה את זה בכל החוק.

<הילה ארליך: נכון, אבל כל מלש"ב, השר יכול לתת לו דחיית שירות מהטעם שקבוע בסעיף 36 לחוק שירות ביטחון.

<הילה ארליך: אלה הטעמים שקבועים בחוק שירות ביטחון בסעיף 36 לכן אנחנו מתאימים גם כאן את הנוסח לסעיף 36 בחוק הביטחון.

משה גפני: אותו דבר היה בחוק טל, זה הלך על פי חוק שירות ביטחון.

<הילה ארליך: לא, בחוק טל כל התפיסה היתה אחרת.

משה גפני: זה לא קשור לתפיסה בכלל.

<הילה ארליך: בחוק טל היתה גישה פוזיטיבית של מתן דחיית שירות בכל מקרה.

משה גפני: אוקיי, הבנו.

משה גפני: אנחנו מדברים כל הזמן על מקרים שבהם שר הביטחון נותן דחיה, על זה אנחנו מדברים בחוק טל, על זה אנחנו מדברים כאן.

משה גפני: כאן זה באמת הרבה יותר מצומצם, עם סנקציות, עם הכול, אבל אנחנו מדברים על אותו מקרה: שר הביטחון נותן אלא אם כן יש את הנושא של הכוחות הסדירים וצורכי הביטחון.

משה גפני: משנים את הנוסח – זה ברור לגמרי.

משה גפני: למה משרד הכלכלה ולמה משרד האוצר מתערבים בזה?

משה גפני: בגלל שיש פה שינוי מהותי שהם רוצים כמה שאפשר ללכת בצעדים קדימה שלא יהיו בכלל דחיות.

איילת שקד: טוב, אנחנו נצביע ואחר כך הם יחשבו בצד ומקסימום תהיה לנו רביזיה.

משה גפני: מצביעים על מה?

מאיר פרוש: אם את לא רוצה נוסח אחיד בחוק אז לא.

איילת שקד: בסדר, הם יבדקו את זה אחר כך.

מאיר פרוש: אם את רוצה להעניש אותי על כך שאני לא שאלתי את זה אתמול - - -

איילת שקד: לא, לא, בסדר.

מאיר פרוש: אני חושב שאם יש נוסח הוא נוסח אחיד לכל החוק.

איילת שקד: הם יבדקו את זה.

איילת שקד: מירי ואחז יבדקו את זה.

מאיר פרוש: אמרת קודם שנצביע רק פה, בסעיף יב, אני אומר שאם משנים – משנים הכול.

איילת שקד: בסדר, מירי גם העירה כמוך אז היא ואחז יבדקו את זה.

איילת שקד: הלאה, סעיף 26יב.

אלעזר שטרן: את מסיימת את זה ומה?

איילת שקד: לא יודעת, נראה, בוא נגמור את זה.

אלעזר שטרן: אז יש לי מה להגיד לך.

<אחז בן ארי: אנחנו נחשוב על זה בהפסקה.

משה גפני: אתם תחשבו?

משה גפני: הלכנו צעד ענק קדימה.

<איילת לוי: "26יב.

<איילת לוי: (א) מיועד לשירות ביטחון, שביום התחילה טרם מלאו לו 18 שנים ובמהלך תקופת ההסתגלות" - - -

משה גפני: עם מי תתייעצו?

איילת שקד: גפני, זה לא מכובד.

איילת שקד: זה לא מכובד.

משה גפני: מכובד?

איילת שקד: לא, זה לא מכובד.

<מירי פרנקל-שור: כשאיילת קוראת, זה מכובד להפריע לה?

איילת שקד: זה לא מכובד.

מאיר פרוש: איזה סעיף?

איילת שקד: 26יב.

<איילת לוי: "26יב.

<איילת לוי: (א) מיועד לשירות ביטחון, שביום התחילה טרם מלאו לו 18 שנים ובמהלך תקופת ההסתגלות מלאו לו 18 שנים, רשאי שר הביטחון, לפי בקשת המיועד, לדחות, בצו, את מועד התייצבותו לשירות סדיר, אם מצא כי מתקיימים לגביו התנאים לדחיית שירות לפי הוראות סעיף 26לד, וראה לנכון לעשות כן בהתחשב בצורכי הביטחון ובהיקף הכוחות הסדירים.

<איילת לוי: >

משה גפני: סליחה, אמר היועץ המשפטי של משרד הביטחון שהם יחשבו על הנוסח.

איילת שקד: כן, בהפסקה הם יעשו את זה.

<אחז בן ארי: נעשה את זה בהפסקה, נחשוב על זה.

איילת שקד: גפני, הם יעשו את זה בהפסקה, אני עוד לא מצביעה.

משה גפני: אני רק אמרתי ליועצת המשפטית.

איילת שקד: בסדר.

<איילת לוי: "(ג) שר הביטחון רשאי לחזור ולתת למיועד לשירות ביטחון כאמור בסעיף קטן (א) צו דחיית שירות לפי סעיף זה, עד הגיעו לגיל 21.

<איילת לוי: <

<איילת לוי: <

<איילת לוי: <

איילת שקד: קדימה, תסבירי את הסעיף ואנחנו מצביעים.

איילת שקד: הסעיף לא ברור, אנחנו נסביר עכשיו את הסעיף.

מאיר פרוש: תסבירו לכולם במה מדובר פה, באיזה גיל.

איילת שקד: מדובר על קבוצה של שלושה חודשים.

<מירי פרנקל-שור: לא.

איילת שקד: כן.

<מירי פרנקל-שור: תראו, אנחנו מצאנו לנכון להוסיף את הסעיף הזה מכיוון שהצעת החוק אמנם - - -

מאיר פרוש: אני מציע שתסבירי במה מדובר.

<מירי פרנקל-שור: רק שניה.

<מירי פרנקל-שור: אני מסבירה את זה בדרך שבה אני מנסה להבין את הצעת החוק.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק אמנם מדברת על שלוש תקופות אבל בעצם היא מדברת על קבוצות גילאים.

<מירי פרנקל-שור: כשהפצנו את הנוסח אנחנו סרקנו את כל הפרוטוקולים שהיו בוועדה ואנחנו גם אספנו את כל השאלות וניסינו לתת מענה בנוסח לדברים שבעצם לא נאמרו בהצעת החוק ולומדים אותם על דרך הקש.

<מירי פרנקל-שור: במצבים כאלה, בחוק כל כך סבוך, נכון שהדברים יאמרו באופן מפורש ונבהיר את כל הסיטואציות.

<מירי פרנקל-שור: סעיף (א) מדבר על קבוצה שביום התחילה לא נכנסת לגדר הצעת החוק כיוון שלא מלאו לה 18, אבל ביום שמלאו לה 18 היא נכנסת לתוך ההסדר.

<מירי פרנקל-שור: הוא יכול לבקש דחיה לשנה ושר הביטחון רשאי לדחות לשלוש שנים.

<מירי פרנקל-שור: אני מזכירה, לדחות לשנה ולעוד שנה ולעוד שנה, עד גיל 21.

<מירי פרנקל-שור: אני מזכירה שזו אותה קבוצה שבמקרה של אי עמידה ביעדים - רק על הקבוצה הזו, החל מהקבוצה הזו – יחולו הוראות תקופת הקבע במקרה של אי עמידה ביעדים.

מאיר פרוש: רק שאלה: אותו אחד, אם עומדים ביעדים, יוכל לקבל הלאה?

<מירי פרנקל-שור: הוא יכול להמשיך לקבל דחיית שירות עד גיל 21.

מאיר פרוש: אם לא עומדים ביעדים הוא לא יוכל לקבל או שיהיו לו סנקציות כלכליות או משהו אחר?

<מירי פרנקל-שור: תחליט הוועדה, הוועדה עוד לא החליטה.

מאיר פרוש: אז אין לנו נוסח.

<מירי פרנקל-שור: הוועדה עוד לא החליטה על המתווה ולכן אין בהצעת החוק הזו מתווה של אי עמידה ביעדים.

<מירי פרנקל-שור: תהיה קבוצה מסוימת שהיא למי שלא מלאו לו 18 ושימלאו לו 21 בתקופת ההסתגלות, ואז אנחנו אומרים: אותו בחור שימלאו לו 21 בתקופת ההסתגלות יוכל לפנות מיוזמתו לשירות לצבא והוא יוכל לבחון אפשרות לשילוב בשירות צבאי או בשירות אזרחי.

<מירי פרנקל-שור: מלאו לו 18 קרוב – כלומר, ב-2016 רק מלאו לו 18, הוא יכול לקבל את דחיית השירות אבל בגיל 21 הוא כבר יהיה בתקופת הקבע ואז יחולו עליו הוראות תקופת הקבע.

מאיר פרוש: שמה זה?

<מירי פרנקל-שור: עדיין אין לנו מתווה שלם.

<מירי פרנקל-שור: כיוון שתקופת הקבע מדברת על עמידה ביעדים אז אפשר להמשיך לדחות את השירות, אי עמידה ביעדים – הוועדה עוד לא החליטה.

אריאל אטיאס: אבל למעשה כל מי שמלאו לו 18 ביום תחולת החוק הוא כבר חי על עולם הקבע.

<עדי אברהם: נכון.

אריאל אטיאס: זה לא איזה משהו חדש.

<מירי פרנקל-שור: לא בהכרח.

<מירי פרנקל-שור: עוד פעם, אנחנו מדברים על הקבוצה שביום התחילה עוד לא מלאו לו 18.

<מירי פרנקל-שור: כחלק מהקבוצה הזו יש קבוצת ביניים - - -

מאיר פרוש: אני רק מזכיר כי לקבוצה של 18-22 – הוא יוכל לקבל עד 24 למרות שהוא יהיה בתקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: נכון.

<מירי פרנקל-שור: אבל מי שלא מלאו לו 18 – תהיה קבוצה שימלאו לו 21 בתקופת ההסתגלות.

<מירי פרנקל-שור: רובם, כמובן, יכנסו לתקופת הקבע אבל בהחלט בפרק הזמן שבין 2014 ל-2017 תהיה קבוצה שימלאו לה 21 בתקופת ההסתגלות ואז יחולו עליה הוראות תקופת ההסתגלות.

אריאל אטיאס: בעצם את אומרת שזה יחול, תקופת ההסתגלות והקבע, בהתאמה, לכל מי שנכנס לתהליך הזה כשהוא לא בן 22?

אריאל אטיאס: אני הולך הפוך כאילו, כדי שבמקום לעשות את בשלושה שלבים לעשות את זה בשלב אחד.

<מירי פרנקל-שור: לא, לא.

עפר שלח: לא, זה מתייחס רק לקבוצה של כמה חודשים, מה שמירי אומרת.

אריאל אטיאס: אבל שיא אמרה שזה חל גם על מי שבן 18, כי אם אתה נניח בן 18 - - -

<מירי פרנקל-שור: לא.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק מדברת על שלוש קבוצות כשאת הקבוצה השלישית אני מחלקת לשניים.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק מדברת על: מי שמלאו לו 22 ומעלה – יש לו את ההסדר; מי שמלאו לו 18 עד 22 – רשאי לקבל דחיית שירות עד גיל 24, גם בתקופת הקבע; והצעת החוק מדברת על מי שלא מלאו לו 18 וכאן אני מחלקת.

מאיר פרוש: ביום התחילה.

<מירי פרנקל-שור: ביום התחילה.

<מירי פרנקל-שור: וכאן אני מחלקת את הקבוצה לשניים: הקבוצה הגדולה – ימלאו לו 21 בתקופת הקבע; אבל יש קבוצה שלא מלאו לו 18 ביום התחילה אבל ימלאו לו 21 בין יום התחילה לבין 2017.

אריאל אטיאס: ומה הדין שלה?

<מירי פרנקל-שור: הדין שלה הוא בפסקה (1): שר הביטחון יכול לאשר לו דחיית שירות לתקופה שלא תעלה על שנה.

מאיר פרוש: אחרי 21 עוד שנה?

<מירי פרנקל-שור: אחרי 21 עוד שנה, כן.

מאיר פרוש: וזהו זה?

עפר שלח: כן.

משה גפני: דינו כמו אלה שהיו כבר בגיל 18?

מאיר פרוש: לא, לא, ממש לא.

אריאל אטיאס: לא, בגיל 18 הוא יכול עד 24.

אריאל אטיאס: מי שבן 18 יכול לדחות עד 24, מי שמתחת ל-18 עד 22, זה מה שאת אומרת, נכון?

אריאל אטיאס: זה פשוט מאוד.

מאיר פרוש: ויותר לא.

מאיר פרוש: ואחר כך מה אתו?

<מירי פרנקל-שור: עוד פעם?

מאיר פרוש: מי שלא בן 18 ביום התחילה יכול עד 21 והשר יכול לתת לו עוד שנתיים וזהו זה.

עפר שלח: השאלה אם היתה עמידה ביעדים או לא.

מאיר פרוש: למרות שהוא נמצא בתחילת תקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: אז הוא יכול 22 בתקופת ההסתגלות כי אחר כך הוא יהיה בתקופת הקבע, נכון.

מאיר פרוש: למה?

<מירי פרנקל-שור: כי אם מלאו לו 17 וחצי - - -

מאיר פרוש: לא, אני יודע מה כתוב פה, אני שואל רק: למה?

מאיר פרוש: מה הולכים לעשות אתו?

מאיר פרוש: מה יהיה?

<הילה ארליך: למה באמת צריך את ההתייחסות הספציפית לקבוצה הזו?

<מירי פרנקל-שור: את רואה שיש שאלות ואנחנו רוצים לתת תשובות.

אריאל אטיאס: למה לא תשימי את כולם באותו סל?

<לירון דוד: ההצעה הממשלתית אמרה: מי שמתחת ל-18, יחולו עליו ההוראות שיחולו עליו, שהן שהוא יכול להיות גם קבע וגם הסתגלות.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק הממשלתית לא מתייחסת לקבוצה ויש שאלה.

<מירי פרנקל-שור: מכיוון שיש לך פה תקופת ההסתגלות אז יש לך שתי קבוצות: יש לך קבוצה שהיא כמעט בת 18, נכנסת יום אחרי יום התחילה של החוק ל-18.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שמלאו לו 18 בתקופת ההסתגלות – אנחנו מדברים פה על גילאים ועל תקופות – הוא יכול לקבל דחיית שירות עד גיל 21.

<מירי פרנקל-שור: ואחר כך צריך להבהיר שלאותה קבוצה גם תהיה אפשרות לבחור בין שירות אזרחי לשירות צבאי.

<מירי פרנקל-שור: אבל אם מחליטים שזה יהיה בתקופת הקבע - - -

<הילה ארליך: מירי, אני אולי לא מבינה על מה אתם מתלבטים.

<הילה ארליך: אותה קבוצה בעצם, לפי הממשלתית, היתה בין אלה שטרם מלאו להם 18 ביום חקיקת החוק וההוראות של הממשלתית חלות עליהם.

<הילה ארליך: בגיל 21 אם עמדו ביעדים - - -

עפר שלח: למה הם צריכים הבחנה מיוחדת?

<הילה ארליך: אם עמדו ביעדים אז הם ממשיכים לקבל דח"ש ואם לא עמדו ביעדים הם לא.

עפר שלח: לא עמדו ביעדים, הם מקבלים דח"ש?

<עדו בן יצחק: איזה סעיף אומר שהם מקבלים דחיית שירות?

<עדי אברהם: לא, הם לא צריכים לקבל דח"ש אם אין עמידה ביעדים.

<מירי פרנקל-שור: מכוח מה?

<אחז בן ארי: לפי הממשלתית, בהגיעו לגיל 21 הוא צריך ללכת או לצבא או לשירות האזרחי - - -

<עדו בן יצחק: איפה זה כתוב?

<אחז בן ארי: בכפוף לכך שעומדים ביעדים.

<עדו בן יצחק: אבל אתה עוד לא בעמידה ביעדים, הוא מגיע לגיל 21 במאי 2017.

<מירי פרנקל-שור: בתקופת ההסתגלות.

<עדי אברהם: כן אבל זו קבוצת גיל שתקופת הקבע תחול עליו.

<מירי פרנקל-שור: לא, אבל הוא מגיע בתקופת ההסתגלות, עמידה ביעדים נהיית רלוונטית רק בתקופת הקבע, אז איך הוא יכול לדחות את השירות אחרי גיל 21?

<מירי פרנקל-שור: אתם רואים, בגלל שקשה צריך להבהיר את הדברים.

<מירי פרנקל-שור: אחז, יש קבוצה שמלאו לה 18 יום אחרי תחילת החוק, הוא מקבל דחיית שירות עד גיל 21, בגיל 21 הוא עדיין בתקופת ההסתגלות.

<אחז בן ארי: שזה יהיה?

<מירי פרנקל-שור: שזה יהיה לפני 2017, מאי 2017.

<מירי פרנקל-שור: מה אתה עושה אתו?

עפר שלח: נותן לו דח"ש לעוד שנה, אחז, אין בעיה.

<מירי פרנקל-שור: מכוח מה?

<מירי פרנקל-שור: אז אתה צריך לומר.

עפר שלח: בסדר.

<מירי פרנקל-שור: אוקיי, אז אתה צריך לומר שהוא ימשיך לקבל דחיית שירות.

עפר שלח: אתה נותן לו דח"ש לעוד שנה, בסדר.

עפר שלח: זה הכול.

עפר שלח: ואז, אחרי השנה הזאת, ממילא אנחנו בתקופת הקבע.

מאיר פרוש: ובתקופת הקבע מה קורה?

איילת שקד: טוב, אנחנו מצביעים על סעיף 26יב.

<הילה ארליך: למה לא נכון לקבוע לתת לאותו אחד דח"ש עד מועד התחולה?

<מירי פרנקל-שור: זה מה שאנחנו אומרים.

<איילת לוי: זה מה שזה קובע אבל בנוסח ממשלתי זה לא נאמר.

<הילה ארליך: לא, את נותנת לו דח"ש לשנה, למה לשנה?

<הילה ארליך: בעצם את רוצה לסדר את המצב, להבהיר שהוא מקבל דח"ש עד תחילת תקופת הקבע ואז חלות עליו הוראות תקופת הקבע.

<איילת לוי: "לתקופה שלא תעלה על שנה אחת".

<מירי פרנקל-שור: שיחליט שר הביטחון.

<מירי פרנקל-שור: תראי, אני לא חושבת שכדאי להכניס משהו זר, לשר הביטחון יש את הסמכות להאריך עד שנה, הוא לא צריך לתת לו - - -

<הילה ארליך: עד שנה, הבנתי.

<מירי פרנקל-שור: נכון, כך זה הולך לאורך כל החוק, אין סיבה - - -

משה גפני: למה הוא לא נמצא בתקופת ההסתגלות?

משה גפני: הוא אמנם לא היה בן 18, נניח והוא בן 17 ו-10 חודשים, אבל הוא נהיה בן 21 בתוך תקופת ההסתגלות.

<מירי פרנקל-שור: ומה אז קורה אתו?

<מירי פרנקל-שור: הוא בן 21 - - -

משה גפני: אפשר לדחות ל-24, כמו אלה שבתקופת ההסתגלות.

<מירי פרנקל-שור: זה לא מה שאומרת הצעת החוק, לא.

משה גפני: למה?

משה גפני: אני שואל למה, לא אומר.

<מירי פרנקל-שור: מכיוון שהצעת החוק מתייחסת למי שמלאו 18 ומעלה והיא תוחמת אותם.

משה גפני: ו-21 לא?

משה גפני: אם בתוך תקופת ההסתגלות הוא בן 21?

<מירי פרנקל-שור: אז צריך לקבוע שניתן לו לדחות את השירות, ניתן להמשיך - - -

<אחז בן ארי: יש לנו בעיה עם מחזור אחד.

<מירי פרנקל-שור: נכון, יש בעיה עם קבוצה מסוימת ומוגדרת שצריך להסמיך את שר הביטחון להמשיך לתת דחיית שירות.

עפר שלח: כן, להסמכה לדחייה בשנה.

<הילה ארליך: זו קבוצה מאוד קטנה.

<מירי פרנקל-שור: זו קבוצה של בערך – עשינו חשבון – של חצי שנה.

איילת שקד: טוב, אנחנו מצביעים על סעיף 26יב.

מאיר פרוש: רק רגע.

מאיר פרוש: אותו אחד שהוא פחות מ-18 ביום התחילה, יכול לקבל את הדיחוי עד 21 ואחר כך לעוד שנה?

<מירי פרנקל-שור: זו שאלה, החוק לא אומר את זה, לכן אנחנו סוגרים את הפינה הזו.

מאיר פרוש: ואחרי 22 החוק כן אומר?

<מירי פרנקל-שור: אז הוא נכנס לתקופת הקבע.

מאיר פרוש: ואז מה בתקופת הקבע?

<מירי פרנקל-שור: אני לא יודעת.

מאיר פרוש: אז על מה אני מצביע אם אני לא יודע על מה?

מאיר פרוש: הגברת שקד, שאלתי:

מאיר פרוש: אותו אחד שביום התחילה הוא פחות מ-18 והוא מגיע לגיל 22, מה אתו בהמשך?

מאיר פרוש: אומרת לי היועצת המשפטית שעדיין היא לא יודעת מה בהמשך, אז איך אני מצביע על החלק הראשון?

מאיר פרוש: איך אני מצביע על החלק הראשון של החיים של אותו בחור כשאני לא יודע מה ההמשך שלו?

מאיר פרוש: אולי אני רוצה להציע כך, להצביע כך?

מאיר פרוש: תגידי לי על מה מדובר פה, מה ההמשך שלו?

איילת שקד: זה מה שיחול עליו בתקופת הקבע – אנחנו עוד לא יודעים.

מאיר פרוש: אז על מה אני מצביע, ריבונו של עולם?

<מירי פרנקל-שור: זה לא משנה, מה זה משנה?

איילת שקד: מה זה משנה?

איילת שקד: זה לא משנה.

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, יחולו עליו הוראות תקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: בכל מתווה שלא יהיה יחול עליו איזשהו הסדר לתקופת הקבע.

איילת שקד: הרי אנחנו אומרים לאורך כל המתווה "יחולו עליו הוראות תקופת הקבע".

מאיר פרוש: מה אנחנו רוצים לעשות בתקופת הקבע?

איילת שקד: זה לא משנה, כאן כתוב שיחולו עליו הוראות תקופת הקבע.

מאיר פרוש: אם היה לי עד עכשיו סעיף שהיה כתוב בו "יחולו עליו הוראות תקופת הקבע" אז הייתי שואל מה זה הקבע, אבל מאחר ועד עכשיו לא נתקלתי במילה הזו - - -

איילת שקד: טוב, אני מצביעה על סעיף 26יב.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי נוגע לחיינו, לבנינו?

מאיר פרוש: אני גם בהסדר, אני גם בהסדר.

איילת שקד: לא, זה הוראות תקופת הקבע.

מאיר פרוש: אני בהסדר, אני חלק מההסדר.

מאיר פרוש: לא ההסדר של הישיבות, הסדר אחר, אבל אנחנו חלק מההסדר.

מאיר פרוש: מה זה "למה – ככה"?

מאיר פרוש: תביני שאת הולכת להצביע על עתיד בנינו.

מאיר פרוש: ככה?

מאיר פרוש: למה ככה?

<מיכל צוק: מירי, אייל, אפשר?

איילת שקד: כן.

<מיכל צוק: אני רק רוצה לראות כי משהו גם לי לא ברור דווקא על תקופת ההסתגלות, לא על הקבע.

<מיכל צוק: לגבי הקבע אני מבינה שמה שיחול בתקופת הקבע, כשייקבעו הוראות הקבע זה יוגדר בהמשך.

<מיכל צוק: לגבי מי שמלאו לו בעצם 22 בתוך תקופת ההסתגלות – האם מה שאתם מציעים זה שיחולו עליו בעצם כל ההוראות שהצבענו עליהן קודם לגבי תקופת ההסתגלות?

<מיכל צוק: כלומר, שיהיה אפשר לגייס, יהיה אפשר לתת שירות אזרחי, יהיה אפשר לתת דחיית שירות עד גיל 24 ופטור?

<מיכל צוק: זה מה שאני מבינה ואני חושבת שזו הצעה ראויה אני רק רוצה לוודא.

<מירי פרנקל-שור: לשאלה שלך כאן

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק נותנת מענה.

<מירי פרנקל-שור: אם מלאו לו 22 זאת אומרת שהוא היה בן 18 ביום התחילה, אז הוא נכנס לקבוצה שבין 18 ל-22, אז הוא יקבל דחיית שירות עד גיל 24.

<מיכל צוק: אתם הפרדתם, אתם אומרים: מלאו לו 21 בתקופת ההסתגלות, נכון?

<מיכל צוק: אמרת: יש חצי שנתון, חצי שנה כזאת.

<מיכל צוק: האם מה שאתם מציעים לגבי אותו חצי שנתון זה שאנחנו נתייחס אליהם כמו לקבוצה של גיל 18-22?

<עדו בן יצחק: לא.

<מיכל צוק: אז אני לא מבינה.

<עדו בן יצחק: זאת קבוצה אחרת.

<עדו בן יצחק: גם בהצעת החוק הממשלתית מדובר באנשים שעוד לא מלאו להם 18 בתחילת הצעת החוק ואנחנו מתייחסים אליהם בהתאם למה שבעצם מוצע בהצעת החוק הממשלתית – שהם נכנסים להסדר של מינוס 18.

<עדו בן יצחק: היה חסר לנו פער מה קורה לגביהם באותה תקופה של סוף תקופת ההסתגלות ואותו סגרנו באמצעות דחיית שירות לשנה נוספת.

<מיכל צוק: אתם אומרים בעצם שאתם רק נותנים דחיית שירות לשנה נוספת, וכשהיא מסתיימת מה?

<מירי פרנקל-שור: יחולו עליו הוראות תקופת הקבע.

<מיכל צוק: הוראות הקבע, אוקיי, הבנתי.

עפר שלח: בבקשה, ברשות יושבת-הראש, הצבעה על סעיף 26יב.

עפר שלח: יש הסתייגויות?

<איילת לוי: לא.

עפר שלח: אין.

עפר שלח: איילת, רק תכניסי את הראש שתוכלי להצביע.

עפר שלח: מי בעד סעיף 26יב?

מאיר פרוש: אני מבקש התייעצות סיעתית.

<איילת לוי: 5 דקות.

עפר שלח: התקבלה התייעצות סיעתית, 5 דקות.

<מירי פרנקל-שור: התקנון קובע התייעצות סיעתית 5 דקות.

עפר שלח: ההצבעה בשעה 11:22.

מאיר פרוש: אז לא השתמשתם בהתייעצות הסיעתית.

עפר שלח: מה?

מאיר פרוש: לא השתמשתם בהתייעצות הסיעתית.

עפר שלח: יש לך 5 דקות.

מאיר פרוש: לא, היא נמצאת פה, מנהלת הוועדה – לא ניצלתי את ההתייעצות הסיעתית.

עפר שלח: אז אנחנו מצביעים.

איילת שקד: בואו נצביע על סעיף 26יב.

עפר שלח: אתה רוצה את ההתייעצות הסיעתית או לא, פרוש?

אריאל אטיאס: יש לי רק שאלה, אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, וזה גם למשרד הביטחון, אם תוכלו להקשיב לי דקה.

אריאל אטיאס: אני מנסה להבין את הרציונל בסעיף (1) ובכל הסעיף הזה, 26יב, שאומר שמבדילים בין מישהו שהוא בן 17 ו-9 חודשים – ואני בכוונה הולך לקצה – לבין מישהו שהוא בן 18.

אריאל אטיאס: בסוף רוצים שבחורי ישיבות ילכו לצבא.

אריאל אטיאס: כל ההסדר היה שבתקופת ההסתגלות אומרים: 18-24.

אריאל אטיאס: אני לא אומר על מישהו שהוא בן 14 - - -

<מירי פרנקל-שור: 18-22.

אריאל אטיאס: 18-22 אבל עד 24 הוא יכול.

<מירי פרנקל-שור: דחיית שירות עד גיל 24.

אריאל אטיאס: למה עכשיו לוקחים קבוצה שהיא כנראה תהיה קטנה – כי הרי כל תקופת ההסתגלות היא שלוש שנים, היא מ-2014 עד 2017, אז יכול להיות שמדובר בכמה מאות – עושים להם סעיף שאומר: לא, אתם שנתיים פחות.

<מירי פרנקל-שור: זה לא סעיף.

אריאל אטיאס: זה סעיף, תני לי להשלים את השאלה.

אריאל אטיאס: בשביל כמה מאות שאנחנו לא יודעים מיהם ומהם ועל מה הם נופלים, על בין הערביים ובין השמשות, עושים להם סעיף מיוחד שמשנים להם גם את השנים.

<מירי פרנקל-שור: ההפך, לא נכון.

אריאל אטיאס: אבל תני לי רגע להגיד למה אני הבנתי ככה ואז אני אשמח שתתקני אותי ונגמרה לי השאלה.

אריאל אטיאס: אני מבין כך: מי שבן 18 יכול להגיע עד 24 – ככל שעומדים ביעדים וכו', עזבי את היעדים רגע.

אריאל אטיאס: מי שבן 17 ו-9 חודשים או בן 17 ו-10 חודשים ביום תחולת החוק יכול להגיע עד 21, אם הוא הגיע ל-21 בתקופת ההסתגלות, שזה יולי 2017.

אריאל אטיאס: ואם הוא לא הגיע אז גם לזה הוא לא יכול להגיע, זאת אומרת, יש לו 18-21.

אריאל אטיאס: אז אני מנסה להבין למה בשביל כמה חודשים לקבוצה קטנה של כמה מאות – אולי הם יהיו כמה מאות, אני לא יודע מה השווי של הגיל הזה בדיוק – לשנות אותם ממה שמרגילים את כולם, ל-18 עד 24?

אריאל אטיאס: מה ההיגיון בזה?

<גדי אגמון: להפך, מחברים אותם לקבוצה שיש לה למעשה יכולת, קבוצת ה-18 עד 21, ולא מחברים אותם לקבוצה שתחול עליהם חובת גיוס.

<עדי אברהם: נותנים להם עוד שנה.

אריאל אטיאס: אבל לכן שאלתי האם מי שנולד – תן לי לשאול בשפה שלי: מי שבן 17 ו-9 חודשים ביום תחולת החוק, האם הוא יכול גם לדחות עד 24?

<מירי פרנקל-שור: לא.

אריאל אטיאס: לא יכול.

אריאל אטיאס: אז לא מחברים אותם, אז מנטרלים אותם.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק חותכת, תמיד אתה צריך לחתוך והצעת החוק חותכת שמגיל 18 ומעלה יש הסדרים מסוימים: 22 הסדר אחד, 18-22 דחיית שירות עד גיל 24.

<מירי פרנקל-שור: הם נכנסים ליעדים אבל לא תחול עליהם חובת גיוס, אני מסבירה את זה כאן.

אריאל אטיאס: על מי לא יחול, על כל החבורה הזאת?

<מירי פרנקל-שור: על 18-22 מכיוון שהם רשאים לקבל - - -

אריאל אטיאס: הם תקופת ההסתגלות?

<מירי פרנקל-שור: גם בתקופת הקבע, זה מה שאני מדגישה לאורך כל הדיון.

אריאל אטיאס: את אומרת שזה משק סגור עד 2020, עד שהם מזדקנים?

<מירי פרנקל-שור: זה משק סגור עד 2020, בדיוק.

<מירי פרנקל-שור: לכן אני אומרת, הקבוצה הזו - - -

אריאל אטיאס: אז מי שמתחת ל-18, חלה עליו חובת גיוס?

<מירי פרנקל-שור: אם לא תהיה עמידה ביעדים, נכון.

אריאל אטיאס: אם לא תהיה עמידה ביעדים, ולכן זה עד 21-22: 21 – אם הוא הגיע לגיל 21 לפני 2017 - - -

<מירי פרנקל-שור: כי מה שקורה, כשאתה מנתח את הקבוצה יחד עם התקופות של הצעת החוק יש קבוצה קטנה שמגיעה לגיל 21 בתקופת ההסתגלות ולא כתוב מה דינה, אז אנחנו אומרים שצריך לסגור את הפער עד לתקופת הקבע.

<מירי פרנקל-שור: אנחנו חושבים שזה מבהיר את המצב ושזה נותן סמכות לשר הביטחון לדחות כאשר יש פער, אחרת תחול עליו חובת גיוס.

<מירי פרנקל-שור: זה למיטב הבנתנו הצעת החוק.

אריאל אטיאס: אבל דחיה עד גיל 21 יש בכל מקרה, גם בתקופת הקבע בין 18 ל-21 יש להם את האפשרות הזו.

אריאל אטיאס: גם כשחלה חובת גיוס לפי הצעת החוק זה מגיל 21.

<מירי פרנקל-שור: נכון, אז לכן אנחנו סוגרים אותם, אנחנו סוגרים ונותנים לשר הביטחון בכל נקודת זמן שהיא לדחות את השירות בשנה עד גיל 21.

אריאל אטיאס: אבל זה לא החבורה הזו, זה כל מי שנכנס בתקופת הקבע.

אריאל אטיאס: זאת אומרת, אפשר להיכנס לתקופת ההסתגלות רק אם אתה בן 18 ביום תחולת החוק, זה מה שאת אומרת?

<מירי פרנקל-שור: נכון.

אריאל אטיאס: אם אתה לא בן 18, אתה לא נכנס לתוך המאגר הזה של תקופת ההסתגלות?

<מירי פרנקל-שור: נכון.

אריאל אטיאס: אז זה נוסח אחר, בקיצור.

אריאל אטיאס: זה נוסח מפולפל מדי, הנוסח צריך להיות מאוד פשוט: מי שבן 18 נכנס לתקופת ההסתגלות, מי שלא בן 18, חלות עליו הוראות תקופת הקבע, נקודה.

אריאל אטיאס: זה מה שכתוב פה.

אריאל אטיאס: בשביל מה כל הדבר הזה?

אריאל אטיאס: עד שאנחנו מבינים, זה לא ברור.

<מירי פרנקל-שור: אנחנו נחזור ונראה עוד פעם.

אריאל אטיאס: באמת, כי זה מאוד מורכב.

אריאל אטיאס: בשורה אחת זה מה שאמרתי לך עכשיו.

<מירי פרנקל-שור: תראה, אם תחילת החוק תהיה ב-1 ביולי – הרי החוק עובד ליולי – אז אנחנו יותר מסודרים בחוק.

<מירי פרנקל-שור: כיוון שתחילת החוק תהיה נגיד באפריל או במרץ אז יש לנו את הפער של החודשים האלה.

אריאל אטיאס: תמיד אתם יכולים לכתוב שבכל מקרה, גם כשהחוק עבר, התחולה תיכתב ביולי כדי לסדר להם את קבוצות הגיוס שלהם ולא להתחיל לבלבל אותם.

<מירי פרנקל-שור: זו כבר החלטה של הוועדה שהחוק יתחיל מיולי.

אריאל אטיאס: בסדר, זה גם עושה לכם שכל.

אריאל אטיאס: אין לכם התנגדות לזה, על עוד 3-4 חודשים.

<תהילה ארליך: הבעיה היא התאמת התאריכים, זו הבעיה האמיתית.

<מירי פרנקל-שור: נכון, זו התאמה של התאריכים, אבל החוק צריך לצפות את האפשרות הזו וצריך לתת - - -

אריאל אטיאס: אז כשיגיע החוק, אמרת בהתחלה שצריך לכתוב את התאריך ולכן השארת הכול פתוח, אז סכמו עם הצבא שזה מתחיל ביולי ואז כולם מיושרים על זה.

איילת שקד: את רוצה לנסח את זה מחדש או שנצביע?

אריאל אטיאס: תנסחי את זה מחדש, זה מסובך מדי.

<לירון דוד: אנחנו חשבנו שהצעת החוק הממשלתית נותנת מענה.

<מירי פרנקל-שור: הצעת החוק הממשלתית לא מתייחסת לקבוצה הזו.

<איילת לוי: לא מתייחסת לקבוצה הקטנה.

<לירון דוד: זה היה ניתן לפתרון.

<הילה ארליך: זה פרשני.

<מירי פרנקל-שור: זה לא פרשני כיוון שאין לך סמכות אחר כך לדחיית שירות.

<הילה ארליך: הצעת החוק הממשלתית יצאה מנקודת מוצא - - -

איילת שקד: טוב, בואו נסיים את זה.

<מירי פרנקל-שור: אני שמחה עם הנוסח.

<מירי פרנקל-שור: תצביעו על העיקרון, אחר כך, אם נמצא נוסח פשטני יותר, זה רק עניין של נוסח.

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: נצביע על סעיף 26יב, מי בעד?

מאיר פרוש: תזכרו רק שאני בהסדר של מדינת ישראל.

איילת שקד: מי נגד?

מאיר פרוש: אני בהסדר של מדינת ישראל, הקימו את המדינה יחד אתי, הייתי בהסדר.

מאיר פרוש: בעד – 4

מאיר פרוש: נמנעים – אין סעיף 26יב נתקבל.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: עכשיו אנחנו מגיעים לסימן ז': "הוראות כלליות לעניין דחיית שירות".

איילת שקד: היתה את הרביזיה של פרוש, עברה חצי שעה.

איילת שקד: פרוש, היתה את הרביזיה שלך של 22 עד 24.

משה גפני: אנחנו מבקשים רביזיה על הסעיף.

איילת שקד: על הסעיף הזה?

משה גפני: כן.

איילת שקד: פרוש, הרביזיה שלך על 22-24.

מאיר פרוש: לא, לי היתה רביזיה על 26ט.

<מירי פרנקל-שור: למה?

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שיהיה מצב שהוא יהיה בן 21.

<מירי פרנקל-שור: תבינו מה שאתם עושים.

<מירי פרנקל-שור: יהיה מצב שהוא יהיה בן 21 ולא תהיה סמכות לדחות לו את הגיוס.

מאיר פרוש: וב-22 כן תהיה לו סמכות?

אריאל אטיאס: אבל זה לא נכון.

אריאל אטיאס: מירי, זה לא מה שכתוב פה, סליחה.

אריאל אטיאס: ככה העיניים הפשוטות שלי מבינות.

מאיר פרוש: רגע, אני שואל: ב-22 תהיה לו סמכות?

אריאל אטיאס: אני מבין שמי שבן 18 נכנס להסתגלות ומי שלא לא נכנס.

אריאל אטיאס: זה במשפט אחד.

מאיר פרוש: אני שואל שוב: מ-22 תהיה לו סמכות?

<מירי פרנקל-שור: מה זה "נכנס להסתגלות"?

<מירי פרנקל-שור: הוא נכנס לשנים שבין 2014 - - -

אריאל אטיאס: להסתגלות.

<מירי פרנקל-שור: צריך להתאים בין התקופה לבין הגילאים.

אריאל אטיאס: מה זה ההסתגלות?

אריאל אטיאס: ההסתגלות זה עד 2017.

אריאל אטיאס: מהתקופה שהחוק עובר, מיולי 2014 עד יולי 2017 זו תקופת ההסתגלות.

אריאל אטיאס: אם אתה בן 18 – נכנסת, לא בן 18 – לא נכנסת, ואם לא נכנסת חלים עליך כל הוראות הקבע.

אריאל אטיאס: זה מה שאני מבין כרגע.

אריאל אטיאס: אז איזה מין בוננזה יש פה?

מאיר פרוש: אני רוצה לשאול שוב: ב-22 תהיה לשר סמכות?

מאיר פרוש: – לא.

מאיר פרוש: את אומרת שאנחנו נאבד את האופציה שהוא יוכל לתת לו ב-21?

<מירי פרנקל-שור: לתקופה מסוימת.

מאיר פרוש: ביום התחילה הוא לא בן 18, אז זה עד 21 ואחר כך עוד שנה.

<מירי פרנקל-שור: ואחר כך, מ-21 עד תקופת הקבע, עד יולי, מה יעשו אתו?

מאיר פרוש: את אומרת שלא תהיה לו סמכות.

מאיר פרוש: אני שואל אותך: אם אותו אחד, לפי הנוסח שלך, בן 22 – תהיה סמכות לשר?

מאיר פרוש: אני שואל לפי איך שאת כתבת.

<מירי פרנקל-שור: כשהוא יהיה בגיל 22 כבר יחולו עליו הוראות תקופת הקבע.

מאיר פרוש: תהיה לשר סמכות?

<מירי פרנקל-שור: תלוי אם יעמדו ביעדים או לא, אני לא יודעת מה התוכניות.

מאיר פרוש: בסדר, אז כשנסדיר את הכול נסדיר את זה ואם לא אז המאבק יהיה בגיל 21 ולא בגיל 22.

מאיר פרוש: אבל אני הייתי בהסדר כשהקימו את המדינה, אמרו לנו שנוכל ללמוד פה.

מאיר פרוש: הייתי בהסדר כשהקימו את המדינה, אמרו לי שנוכל ללמוד פה.

איילת שקד: טוב, אנחנו מצביעים על הרביזיה של חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אני רוצה לתקן אתכם.

איילת שקד: להעלות את הגיל מ-22 ל-24, זו הרביזיה.

מאיר פרוש: אני רוצה לתקן אתכם.

מאיר פרוש: בסעיף 26ט ביקשתי שזה יהיה 26 וזה נפל ועל זה ביקשתי רביזיה.

<מירי פרנקל-שור: לא, הוא ביקש 26י.

מאיר פרוש: אני ב-26ט ביקשתי.

איילת שקד: אבל על סעיף 26ט כבר הצבענו.

מאיר פרוש: הצבענו ואני ביקשתי רביזיה אחרי שזה נפל.

איילת שקד: אוקיי.

מאיר פרוש: על סעיף 26י הצבענו רק על ההסתייגות שלי וזה נפל.

איילת שקד: נכון ואז ביקשת רביזיה על ההסתייגות.

איילת שקד: בסדר, אז אנחנו צריכים עכשיו גם לעשות רביזיה על הסעיפים הקודמים, הבנתי.

משה גפני: אבל על הרביזיות את מצביעה אחר הצהרים.

איילת שקד: לא על זה, על התעסוקה.

מאיר פרוש: על ההסדר מתי?

מאיר פרוש: אנחנו רוצים להצביע כבר, נו.

מאיר פרוש: מתי ההסדר?

איילת שקד: לא יודעת, נראה.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה נופל?

מאיר פרוש: אנחנו היינו בהסדר כשהקימו את המדינה, באמת, נו.

איילת שקד: סעיף 26ד עד סעיף 26ט, חבר הכנסת פרוש הגיש רביזיה.

איילת שקד: כשאני שואלת מי בעד הרביזיה זה מי בעד לפתוח את ההצבעה מחדש.

מאיר פרוש: איזה סעיפים?

מאיר פרוש: סעיף 26?

איילת שקד: סעיף 26ד עד 26ט.

<יואב ארבל: תקופת ההסתגלות.

איילת שקד: אתה הגשת רביזיה, אני שואלת מי בעד הרביזיה.

מאיר פרוש: אוקיי.

עמר בר-לב: צמצום הבריכה?

מאיר פרוש: לא, זה לא הבריכה.

מאיר פרוש: 26ד עד איפה?

איילת שקד: עד 26ט.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 1

איילת שקד: נמנעים – אין

איילת שקד: הרביזיה נפלה.

איילת שקד: עכשיו עוברים לרביזיה על ריקון הבריכה, להעלות את הגיל מ-22 ל-24.

משה גפני: אבל רביזיות אמרת שתעשי אחר הצהרים.

איילת שקד: לא, את התעסוקה אני אעשה אחר הצהרים.

מאיר פרוש: על 26ט יש גם רביזיה.

איילת שקד: לא, כי הצבענו כבר על הכול.

איילת שקד: עכשיו יש רביזיה על ההסתייגות שלך, רביזיה על הסעיף - - -

משה גפני: למה את לא מצביעה אחר הצהרים?

איילת שקד: מה זה משנה, גפני?

איילת שקד: כי אני יושבת-ראש הוועדה ואני רוצה לגמור את זה עכשיו.

משה גפני: זה ברור, את יכולה לעשות מה שאת רוצה.

איילת שקד: הרביזיה מגיל 22 לגיל 24.

משה גפני: אבל על ריקון הבריכה אנחנו רוצים שיהיה לנו עוד זמן כדי לדבר על זה.

איילת שקד: אבל ביקשתם אתמול זמן ודיברנו על זה.

משה גפני: אבל דיברנו ולא – אנחנו רוצים עוד לדבר אתך, יכול להיות שלא הבנו נכון אתמול.

איילת שקד: בסדר, אז נדבר שוב.

משה גפני: אז אל תצביעי עכשיו.

איילת שקד: לא, זה לא קשור לזה.

איילת שקד: מגיל 22 לגיל 24.

משה גפני: אבל זה קשור לזה.

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, אבל אני אומרת לך שזה לא קשור ואני יודעת על מה אני מדברת.

איילת שקד: מגיל 22 עד גיל 24.

מאיר פרוש: את אומרת שנסמוך רק עליך?

משה גפני: זה המצב?

משה גפני: לא, באמת, תגידי.

מאיר פרוש: את אומרת שנסמוך רק עליך?

משה גפני: בסדר, נקבל החלטה, נביא לפני מועצת גדולי התורה אצלנו שההחלטה של הסיעה שלנו בכנסת היא לסמוך רק עליך.

מאיר פרוש: באמצעות הרבנים בעיניך שעושים בשבילנו הרבה.

איילת שקד: אני מצביעה על הרביזיה של חבר הכנסת פרוש להעלות את הגיל מ-22 ל-24.

איילת שקד: כשאני שואלת מי בעד הרביזיה זה מי בעד לפתוח את זה מחדש.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 2

איילת שקד: נמנעים – אין הרביזיה של חבר הכנסת מאיר פרוש נדחתה.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיפים - - -

מאיר פרוש: היא אפילו לא ספרה, כמה היה?

איילת שקד: 2-3.

איילת שקד: אנחנו מצביעים על סעיפים י ו-יא.

מאיר פרוש: מה 2-3?

מאיר פרוש: מי היה?

איילת שקד: אטיאס לא היה.

<מירי פרנקל-שור: פרוש ועמר בעד.

איילת שקד: אני הייתי נגד הרביזיה.

<מירי פרנקל-שור: עמר ופרוש בעד הרביזיה, שלח, שטרן והיושבת-ראש נגד.

מאיר פרוש: פרוש ובר-לב בעד הרביזיה, שקד נגד ההסדר.

איילת שקד: מי בעד סעיפים י ו-יא?

איילת שקד: אנחנו מצביעים עליהם עכשיו, בואו נצביע על י, יא ו-יב.

<איילת לוי: יב הצבעת.

איילת שקד: יב הצבעתי.

איילת שקד: סעיפים י ו-יא, מי בעד?

משה גפני: שניה, יש שם את הנוסח הזה - - -

איילת שקד: בסדר, גפני, אנחנו נצביע ואם הם יגיעו לנוסח שתרצה להחליף - - -

משה גפני: לא, אי אפשר לעשות דבר כזה.

משה גפני: שיתנו תשובה, מה הדיונים האלה?

אלעזר שטרן: תראה לי בחוק שאין מעבר בין המסלולים.

איילת שקד: בסדר, נצביע על זה אחרי ההפסקה.

משה גפני: אבל למה שלא נצביע לפני?

איילת שקד: כי הם צריכים להגיע לנוסח בשביל זה.

משה גפני: את לא יכולה להכניס את זה?

משה גפני: זה משנה דרמטית את המצב?

איילת שקד: משרד האוצר ומשרד הכלכלה לא מתנגדים לשינוי הנוסח.

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, משרד האוצר ומשרד הכלכלה לא מתנגדים לשינוי הנוסח אז אנחנו נעשה הפסקה, נדבר עם משרד הביטחון ואז נחליט, בסדר?

משה גפני: אולי שנצא מפה עם משהו שהצלחנו לסדר?

משה גפני: אפילו לא משמעותי, משהו.

משה גפני: אוי להצלחה.

משה גפני: באמת, סתם ההתעקשות הזאת.

משה גפני: אני גם לא בטוח שאנחנו צודקים וזו החמרה.

משה גפני: אני לא בטוח, אבל אנחנו מבקשים את זה, אני לא מבין מה - - -

עמר בר-לב: אחרי שיאושר אפשר להגיש רביזיה.

משה גפני: הוא צודק, עמר צודק.

משה גפני: אני מציע שנצביע לפי הנוסח של חוק טל ושהם יגישו רביזיה ואם ירצו – באמת, שנצא עם משהו.

משה גפני: יאללה.

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, תן לי חצי שעה הפסקה, אנחנו נבדוק את זה, אני לא מצביעה עכשיו.

משה גפני: טוב.

איילת שקד: אז אנחנו עוברים לסימן ז'.

משה גפני: משרד הכלכלה, מי אמר שמשרד הכלכלה - - - ?

איילת שקד: משרד הכלכלה לא מתנגד וגם משרד האוצר לא מתנגד.

משה גפני: לא מתנגד?

משה גפני: אני שולח להם פרחים, בלי נדר, כמובן.

<נתן נתנזון: טוב שהם התערבו, אתה רואה?

איילת שקד: עפר, בוא תחליף אותי רגע לסימן ז'.

עפר שלח: עכשיו נקריא את סימן ז'.

מאיר פרוש: עכשיו אני צריך לסמוך על עפר?

מאיר פרוש: עכשיו אני סומך על עפר?

עפר שלח: היית סומך עלי מההתחלה, פרוש, תאמין לי, היה לך יותר טוב.

עפר שלח: איילת, בבקשה.

משה גפני: עפר, אתה יודע, אני מתחיל לחשוב שאולי מה שאתה אומר נכון.

עפר שלח: היית חושב.

עפר שלח: אם היית חילוני, כמו שאתה נוהג לומר, אולי היית חושב גם.

משה גפני: חס וחלילה.

אריאל אטיאס: הוא כבר מזמן לא אומר את זה, הוא כבר מזמן לא אומר את זה.

עפר שלח: בבקשה, איילת.

מאיר פרוש: איפה זיק?

מאיר פרוש: העוזר זיק גם עזב?

מאיר פרוש: אני רוצה שהוא ידווח לרבנים שהיה בסדר.

מאיר פרוש: זיק עזב?

מאיר פרוש: שידווח לרבנים שהיה בסדר.

<מירי פרנקל-שור: עמ' 24 סימן ז'.

<איילת לוי: "תנאים לדחיית שירות 26לד.

<איילת לוי: (א) לא יינתן צו דחיית שירות לפי פרק זה אלא למיועד לשירות ביטחון שהוא תלמיד ישיבה שמתקיימים בו כל אלה: (1) הוא לומד בישיבה לימודים תורניים, באופן סדיר, בהיקף- - - "

אריאל אטיאס: באיזה עמוד?

אריאל אטיאס: אני מאבד אתכם.

<מירי פרנקל-שור: עמ' 24, סימן ז', הוראות כלליות לעניין דחיית שירות.

אריאל אטיאס: למה אתם לא הולכים לפי הסדר?

אריאל אטיאס: את מי זה משרת שקופצים מדף לדף?

מאיר פרוש: זה בהסדר וזה לא בהסדר.

מאיר פרוש: זה בהסדר, נו.

אריאל אטיאס: לא, באמת, את מי זה משרת כשקופצים מדף לדף?

אריאל אטיאס: זה מבלבל אותנו.

מאיר פרוש: זה ההסדר, זה ההסדר.

מאיר פרוש: תבין, זה ההסדר.

עפר שלח: חברים, אתם מפריעים לאיילת להקריא.

אריאל אטיאס: רק תגיד באיזה עמוד.

<מירי פרנקל-שור: 24.

אריאל אטיאס: 24עמ', 26לד?

אריאל אטיאס: יאללה, נו.

עפר שלח: 26לד למניינם.

אריאל אטיאס: זה בלי ניקוד אבל אז אני לא - - -

<איילת לוי: "26לד.

<איילת לוי: (א) לא יינתן צו דחיית שירות לפי פרק זה אלא למיועד לשירות ביטחון שהוא תלמיד ישיבה שמתקיימים בו כל אלה: (1) הוא לומד בישיבה לימודים תורניים, באופן סדיר, בהיקף שלא יפחת מ- 45 שעות בשבוע ובכולל מ-40 שעות בשבוע.

<איילת לוי: למעט בתקופות חופשה שקבע שר הביטחון.

<איילת לוי: "

מאיר פרוש: מה שאני מבקש לשאול – לא הגשתי על זה רביזיה – קבע שר הביטחון עם מי?

אריאל אטיאס: מה ההסדר היום?

אריאל אטיאס: היום גם שר הביטחון קבע את החופשות הקיימות?

אריאל אטיאס: אני שואל, מעניין אותי, גדי.

<גדי אגמון: זה תקנות שבהן מפורטות כל חופשות בין הזמנים והמשמעויות, זה גם מופיע בחוק טל.

משה גפני: גדי, יש שינוי בכל הפרק הזה?

אריאל אטיאס: זה משהו שהיה עד היום?

אריאל אטיאס: כי פשוט אני לא יודע איך עד היום היו החופשות.

<עמוס צייאדה: אמור להיות שינוי.

<עמוס צייאדה: באחד הדיונים שהיה כאן

<עמוס צייאדה: העלינו אנחנו – אגף משרד החינוך –שבמוסדות יש המון פעילויות נוספות.

<עמוס צייאדה: ישב גם יגאל מהלשכה המשפטית, הסברנו שצריך להינתן כאן - - -

<גדי אגמון: זה לא נדון כרגע.

<עמוס צייאדה: שניה, גדי.

<עמוס צייאדה: הסברנו שצריכה להינתן לכל מוסד גם מכסה של ימים נוספים לפעילויות, השתלמויות.

<גדי אגמון: זה לא נדון כרגע כי החזרנו את זה לשיח בנושא התקנות.

עפר שלח: זה לא שייך, עמוס, לחקיקה ראשית.

<עמוס צייאדה: היועץ המשפטי כאן, וגם עם אחז דיברנו, אמרו שהם יוסיפו לתקנות מכסה נוספת של ימים.

אריאל אטיאס: את זה הבנו אבל לא זו השאלה עכשיו.

משה גפני: עפר, אתה מנהל את הישיבה?

עפר שלח: כן.

משה גפני: אני רוצה להבין, זה נושא שחשוב לי, אני רוצה להבין קודם כל מה אומר משרד החינוך.

אריאל אטיאס: מה היה עד היום.

משה גפני: קודם כל, מה הוא אומר לגבי הנושא הזה ומה היה עד היום.

אריאל אטיאס: מה היה עד היום ומה משתנה.

עפר שלח: זה ממילא לא יהיה בחקיקה הראשית.

עפר שלח: לא אכפת לי שנעשה את זה אבל זה ממילא לא יהיה בחקיקה הראשית.

משה גפני: רק שיסביר.

עפר שלח: בבקשה, עמוס.

אריאל אטיאס: מה היה עד היום?

<עמוס צייאדה: עד היום החופשות של המוסדות היו קבועות בתקנות והחופשות שנקבעו הן 3 תקופות בין הזמנים:

<עמוס צייאדה: בתשרי מיד לאחר - - -

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: מה ביקשת?

אריאל אטיאס: זוכרים את הכול, היינו פעם בישיבה.

<עמוס צייאדה: לכל היתר כאן:

<עמוס צייאדה: בניסן ומה' אב ועד ב' אלול.

<עמוס צייאדה: מהמציאות שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי, הוא לא ישים, הוא לא סביר, אי אפשר להגיד לאנשים: תהיו בכלא, גם כשמדובר אפילו בלימודים מחוץ למוסד או בכל מיני השתלמויות שעושים להם, ביקשנו שתינתן מכסה של עד 10 ימים בשנה לכל מוסד, מכסה שתדווח אלינו במערכת הממוחשבת מראש.

<עמוס צייאדה: המבקרים יודעים מראש שבאותם ימים המוסדות נמצאים בהשתלמות.

אריאל אטיאס: שזו מכסה גמישה, הם מניידים את זה במשך השנה.

<עמוס צייאדה: כן, כל אחד בוחר לפי הימים שלו.

<עמוס צייאדה: אם מישהו רוצה ביום ירושלים, ישיבה ציונית, להגיע פה לירושלים לאיזשהו לימוד, כמו לא מעט בקשות שקיבלנו, או ישיבות שרוצות לצאת להשתלמות - - -

משה גפני: אני זוכר את הרשימה שביקשת.

משה גפני: מה ענו לך?

אריאל אטיאס: 10 ימים בשנה.

<עמוס צייאדה: אז סוכם כאן, הלשכה המשפטית הודיעה כאן בדיון שהם מקבלים ויכניסו את הדבר הזה לתקנות ונאמר שלא צריך בחוק.

<עמוס צייאדה: אני מקווה שזה יבוצע.

אריאל אטיאס: אבל לי יש שאלה אחרת: עד היום, מכל ההסדרים שהיו, מי שקבע את החופשות זה תקנות של שר הביטחון?

<גדי אגמון: כן.

מאיר פרוש: עם מי הוא יתייעץ?

אריאל אטיאס: אז אין שינוי ממה שהיה.

מאיר פרוש: אבל פה כתוב שהוא יתייעץ – עם מי?

מאיר פרוש: הוא יקבע עם מי?

מאיר פרוש: הרי גם כאשר יש לכם כל מיני דברים שאתם לא קובעים לבד בישיבות אתם – נשאל את ההסדר, נשאל את הציוניות.

מאיר פרוש: עם מי הוא קובע את זה?

עפר שלח: חברים, זה לא יהיה בחקיקה הראשית ממילא.

עפר שלח: גדי, הדיון על התקנות לא צריך להיות עכשיו.

עפר שלח: איילת, תמשיכי בבקשה.

מאיר פרוש: אבל אם אתה קובע ששר הביטחון יקבע – עם מי?

עפר שלח: שר הביטחון יקבע, זה לשיקול דעתו של שר הביטחון.

מאיר פרוש: עם מי?

מאיר פרוש: הוא התייעץ עם מישהו?

עפר שלח: ודאי שהוא יתייעץ, הוא שר הביטחון.

משה גפני: גדי, יש שינוי או שאין שינוי?

<גדי אגמון: אני צריך לעבור סעיף סעיף ולראות, בואו נעבור סעיף סעיף ונראה.

<גדי אגמון: לנושא החופשות קיבלתם תשובה.

<לירון דוד: סעיף 13 לתקנות כאן.

<גדי אגמון: לא, הוא כבר לא שם, על חופשות אנחנו מבינים מה ההצעה של משרד החינוך.

<לירון דוד: לא, על השעות.

משה גפני: השעות אני גם יודע.

משה גפני: אני שואל האם החקיקה עצמה ששר הביטחון יקבע וכו' ולימודים תורניים, אם זה מועתק מחוק טל או שיש פה שינויים?

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: להערכתי זה מועתק מחוק טל אבל אני רוצה לדעת.

<מירי פרנקל-שור: מה מועתק?

<מירי פרנקל-שור: צריך לתקן את התקנות פעם נוספת.

משה גפני: אני שואל קודם על החקיקה הראשית.

<גדי אגמון: הוא שואל על הניסוח שאומר "למעט בתקופות חופשה שקבע שר הביטחון".

<גדי אגמון: הניסוח "קבע שר הביטחון", האם זה שונה מחוק טל?

משה גפני: האם זה החוק הקיים בחוק טל?

<עדו בן יצחק: לא, זה גם בחוק טל.

משה גפני: אומר עמוס צייאדה ממשרד החינוך – מירי, את היחידה עוד שנשארת אתי, כבר כולם נטשו אותי.

אריאל אטיאס: וגם היא בדרך לנטוש אותך.

משה גפני: לא, מירי היא אובייקטיבית, היא בסדר עם כולם.

משה גפני: מירי, אמר עמוס צייאדה ממשרד החינוך שבישיבה הקודמת כשדנו על העניין הזה לגבי החופשה אמרו שזה בתקנות של משרד הביטחון, היועצים המשפטיים הסכימו.

משה גפני: בסדר, אני כבר יורד מהעניין הזה, אני סומך על משרד הביטחון שיעשו את זה.

משה גפני: אני שואל האם כל ההגדרות פה - - -

<מירי פרנקל-שור: איזה הגדרות?

משה גפני: כל הפרק הזה, "לא יינתן צו דחיית שירות.

משה גפני: .." כל הדברים האלה – האם בכל הניסוחים האלה נכנס ניסוח חדש?

<מירי פרנקל-שור: כן, פסקה (3).

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

עפר שלח: אני מבקש להמשיך להקריא, איילת.

משה גפני: למה הבדיקות הרפואיות צריכות להיות בחוק?

עפר שלח: היא עוד לא הקריאה את זה אז אל תשאל על זה, בסדר?

עפר שלח: אני מבקש להמשיך להקריא.

<איילת לוי: "(2) הוא אינו עוסק בכל עיסוק נוסף על לימודיו בישיבה; (3) הוא קיים את חובותיו לפי חוק זה ובכלל זה התייצב.

<איילת לוי: .."

משה גפני: רגע, משרד הכלכלה בעד?

<מירי פרנקל-שור: בואו נקרא.

איילת שקד: קודם נקרא את כל הסעיף, יש לי גם הסתייגויות על זה.

<איילת לוי: "(3) הוא קיים את חובותיו לפי חוק זה ובכלל זה התייצב לרישום ולבדיקה רפואית לפי סעיפים 3 ו-5; (4) הוא הצהיר, בתצהיר בכתב שניתן בהתאם לסעיף 15 לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א–1971‏, כי מתקיימים בו התנאים שבפסקאות (1) עד (3); (5) ראש הישיבה שבה לומד התלמיד אישר, בתצהיר בכתב שניתן בהתאם לסעיף 15 לפקודת הראיות, כי הוא לומד בישיבה לימודים תורניים באופן סדיר בהיקף כאמור בפסקת משנה (1), והתחייב כי אם יחדל תלמיד הישיבה ללמוד באופן סדיר בהיקף כאמור ידווח על כך לפוקד בתוך 21 ימים.

<איילת לוי: (6) מתקיימים בו תנאים מוקדמים נוספים שקבע שר הביטחון לפי סעיף 26לט(א)(2).

<איילת לוי: " (ב) שר הביטחון רשאי לקבוע חובות דיווח נוספות אשר יחולו על ראשי הישיבות, הדרושות לצורך יישום הוראות פרק זה.

<איילת לוי: (ג) ביקש מיועד לשירות ביטחון לחזור ולקבל צו דחיית שירות לפי סעיף 22ב, יצרף מחדש לכל בקשה כאמור תצהירים והתחייבות כאמור בסעיף קטן (א)(4) ו-(5).

<איילת לוי: (ד) בסעיף זה– "עיסוק" – כל עבודה שמקובל לקבל בעבורה שכר, בין שהיא נעשית בשכר ובין שנעשית שלא בשכר, למעט הכשרה תעסוקתית מיועדת ולרבות כל עיסוק אחר שקבע שר הביטחון.

<איילת לוי: "

איילת שקד: בואו נעבור על ההסתייגות שיש לסעיף הזה, לי יש הסתייגות וגם לאלעזר שטרן.

עמר בר-לב: וגם לי.

איילת שקד: גם לך, נכון.

<מרים גראזי-רוזנבאום: יש לנו גם הערה לסעיף.

איילת שקד: כן, בבקשה.

<מרים גראזי-רוזנבאום: החובה שמוטלת בפסקת משנה (5) היא על ראש הישיבה.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אנחנו מתעסקים בעצם עם העמותות, שהן האורגן המשפטי שבעצם הישיבה פועלת במסגרתו.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אנחנו רוצים להציע שזה יהיה ראש הישיבה ושני חברי ועד, שהם בעצם מחייבים את העמותה, כי ראש הישיבה בדרך כלל הוא לא בעל תפקיד פורמלי בעמותה.

<מרים גראזי-רוזנבאום: הרבה פעמים זה תפקיד שהוא לשם כבוד, תפקיד חינוכי.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אנחנו חושבים במסגרת זה שמדובר פה בכל זאת במחויבות של העמותה שיש לזה השלכות גם עלינו אנחנו רוצים שיהיה אורגנים שלנו.

<מירי פרנקל-שור: תראי, יש פיקוח של משרד החינוך ויש פיקוח של משרד הביטחון.

<מירי פרנקל-שור: מה שחשוב כאן שאנחנו רוצים לדעת שהבחור אכן לומד 45 שעות בשבוע.

<מירי פרנקל-שור: מי שיודע אם הוא לומד 45 שעות בשבוע לעמדתנו, להבנתנו, וכנראה זה הרציונל מאחורי הצעת החוק הממשלתית, זה ראש הישיבה.

<מירי פרנקל-שור: זה לא קשור לשום חבר עמותה שהיא.

משה גפני: לא רלוונטי העניין הזה, פשוט לא רלוונטי.

משה גפני: היא צודקת.

<מירי פרנקל-שור: זה זר וזה לא ממין העניין.

משה גפני: ראש הישיבה הוא העומד מול.

אריאל אטיאס: הוא אחראי לקבל את התלמידים והוא אחראי להעיף אותם גם.

<מרים גראזי-רוזנבאום: ראש הישיבה בישיבה מאוד גדולה לא - - -

<נתן נתנזון: הוא גם הנאמן של משרד הביטחון.

משה גפני: הוא הנאמן של משרד הביטחון.

<נתן נתנזון: תורתו אומנותו או לא תורתו אומנותו?

אריאל אטיאס: וזה לא תפקיד לשם כבוד, זה התעסקות ביצועית מספר 1.

משה גפני: ראש הישיבה זה לא תפקיד לשם כבוד.

משה גפני: אנחנו מכבדים אותך אבל להענקת דחיה ראש הישיבה עומד מול משרד הביטחון ואם הוא משקר את משרד הביטחון הוא ייתן את הדין, לא חברי העמותה.

משה גפני: תשאלי את גדי אגמון.

אריאל אטיאס: חברי העמותה גם בחיים לא יודעים מי נמצא ומי לא נמצא, הם מתעסקים בעניינים האדמיניסטרטיביים, הכספיים.

אריאל אטיאס: ראש הישיבה מחליט את מי לקבל והוא מחליט את מי להוציא.

משה גפני: אבל אם הבחור נמצא או לא נמצא?

מאיר פרוש: אני מציע שבאותו גוף מפעיל שמקבל את השמות, אם חלילה מצאו שם של אותו גוף באיזו רשימה של פריימריז, כל חברי החברה של אותו גוף מפעיל, שהם יכנסו.

<מרים גראזי-רוזנבאום: לא הבנתי את הקשר עם גוף מפעיל.

מאיר פרוש: אנחנו הולכים בקו אחד.

משה גפני: את צודקת, לא רלוונטי לעניין הזה.

<מירי פרנקל-שור: נכון, לא רלוונטי לנושא של דחיית שירות.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: חברי עמותה לא יודעים איזה בחור נמצא ואיזה בחור לא נמצא.

משה גפני: מי שיודע ומי שחותם ומי שיקבל עונש אם יתברר שהוא שיקר זה ראש הישיבה.

משה גפני: זה לא לשם כבוד.

<מירי פרנקל-שור: ראש הישיבה, נכון.

משה גפני: תשאלי את גדי אגמון או תשאלי את קודמיו בתפקיד.

משה גפני: אם היו תופסים ראש ישיבה ששיקר לא היו הולכים לחברי העמותה, היו הולכים אליו והיו מענישים אותו.

<גדי אגמון: על פי דיני הראיות, דרך אגב, חלה עליו חובה.

משה גפני: על ראש הישיבה, בוודאי.

<נתן נתנזון: זה גם אינטרס של משרד הביטחון שזה יהיה מרוכז אצל מישהו.

משה גפני: את צודקת לגבי דברים אחרים, לא הנושא הזה.

<מירי פרנקל-שור: זה גם מופיע בהמשך, חובתו של ראש הישיבה.

<נתן נתנזון: לראש ישיבה חובה אישית.

משה גפני: מה ההסתייגות שלך, איילת?

איילת שקד: את ההסתייגות שלי אתה רוצה לדעת?

איילת שקד: זו הסתייגות ראשונה אני חושבת.

מאיר פרוש: היא אף פעם לא הגישה הסתייגות.

איילת שקד: אף פעם לא הגשתי הסתייגות עד עכשיו.

איילת שקד: טוב, נתחיל מהסתייגות שלי.

איילת שקד: ההסתייגות שלי היא בעמ' 25 בסעיף עיסוק: "עיסוק" – כל עבודה שמקובל לקבל בעבורה שכר, בין שהיא נעשית בשכר ובין שנעשית שלא בשכר" – אני מציעה להוציא את "בין שנעשית שלא בשכר" כי יש תלמידים רבים שמתנדבים אני חושבת, לפי מיטב ידיעתי.

אריאל אטיאס: אבל כתוב באיזה מקום שאסור?

אריאל אטיאס: כאן סתם כתוב איסור, לא כתוב שאסור לעסוק בשום עיסוק.

איילת שקד: כתוב.

אריאל אטיאס: איפה זה כתוב?

משה גפני: אני סבור שמי שלומד תורה שילמד תורה, שלא יתנדב בשום מקום.

איילת שקד: אבל יש כאלה - - -

אריאל אטיאס: איפה כתוב שאסור לעסוק?

איילת שקד: הוא לומד 45 שעות בשבוע אבל חוץ מה-45 שעות האלה מותר לו להתנדב אם הוא רוצה בזק"א או איפשהו.

עמר בר-לב: איילת, אני גם שקלתי את העניין הזה והחלטתי לא להגיש הסתייגות על העניין הזה, אני אגיד לך למה, כי אם הוא מצטרף למתנדבים אחרים באותו נושא אז זה לא נושא שבגינו מקבלים שכר, זה נושא שמתנדבים בו.

עמר בר-לב: אין שום בעיה להתנדב.

איילת שקד: כאן יש בעיה להתנדב.

עמר בר-לב: לא, הבעיה מתחילה בזה - - -

איילת שקד: זה לא מה שכתוב.

עמר בר-לב: בסדר גמור, הוא לא יכול להתנדב בעבודה שמקבלים עבורה שכר.

עמר בר-לב: במקומות שיש מתנדבים והוא רוצה להתנדב, להצטרף למתנדבים האחרים וזו עבודה התנדבות, הוא יכול, זה לא פוסל אותו.

<מירי פרנקל-שור: הוא יכול, נכון.

<מירי פרנקל-שור: אנחנו גם מבינים את זה כך בדיוק.

איילת שקד: "כל עבודה שמקובל לקבל בעבורה שכר, בין שהיא נעשית בשכר ובין שנעשית שלא בשכר".

<נתן נתנזון: שירות אזרחי – זה כן שכר או לא שכר?

איילת שקד: אז אם יש חרדי שלומד בישיבה ורוצה בלילה להתנדב בזק"א, הוא יכול?

איילת שקד: כי בזק"א יש כאלה שמקבלים שכר ויש כאלה שלא.

אריאל אטיאס: שיישאר בישיבה.

אריאל אטיאס: הוא בישיבה – שיישאר בישיבה.

מאיר פרוש: צריכים לשאול את הרבנים.

אריאל אטיאס: מי שמתחתן שילך לזק"א.

עמר בר-לב: זק"א זו דוגמה מצוינת.

איילת שקד: אין תלמידי ישיבות שמתנדבים גם?

<נתן נתנזון: בטח שיש.

איילת שקד: בטח שיש.

מאיר פרוש: מי אמר לך שיש כאלה?

מאיר פרוש: איזה רבנים אמרו שיש?

עמר בר-לב: זק"א זו דוגמה מצוינת.

עמר בר-לב: לפי מה שאני זוכר יש 8 אנשים בשכר עד היום ומאות בהתנדבות.

עמר בר-לב: אז אם הוא רוצה לעשות את העבודה של המאות אז זו לא עבודה בשכר, הוא יכול לעשות אותה.

עמר בר-לב: אם הוא רוצים שהוא יחליף את אחד מאלה או יעבוד לצד אלה שמקבלים שכר אז הוא לא יכול לעשות את זה.

אריאל אטיאס: אני רוצה להתייחס למשהו.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה להגיש לך שהעמדה שלי היא שמי שלומד תורה שילמד תורה, זאת ההתנדבות הכי גדולה לעם ישראל, אז אני מוריד את עמדתי מהעניין.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד בתור עוזר שלך – ראיתי שיש לך רק עוזר אחד אז מצטרף בתור עוזר נוסף – המציאות היא שאפשר להתנדב בשירות אזרחי בכל מיני דברים – יכול להיות שיש בחורי ישיבות שעושים את זה, אני מקווה שלא – אבל אז מקובל לקבל על זה שכר, זה לא המקרה שעמר מדבר בצדק.

משה גפני: אם הוא מחליף את ה-8 האלה שמקבלים שכר אז זה לא בסדר, אבל יש מקרים שבהם יש התנדבות שבחור ישיבה יכול ללכת אליהם אבל מקובל לקבל עליהם שכר.

משה גפני: יש בשירות אזרחי או בשירות לאומי, או לא חשוב במה, שמקובל לקבל על זה שכר אבל הוא מתנדב.

משה גפני: הטענה שלך צודקת אבל אני חולק עליך.

עמר בר-לב: אז כוונת החוק היא שבמקרה הזה הוא לא יעשה את זה כי אז משתמשים בהם לטובת – זו לא טובת הנאה אבל לטובת הארגון.

משה גפני: אני חושב שתלמיד ישיבה צריך ללמוד תורה, נכון, אחז?

<אחז בן ארי: בהחלט.

משה גפני: הנה, אחז חזר אלי.

אריאל אטיאס: אני רוצה, אם אפשר, לתת לכם זווית שונה מכל מה שכתוב כאן.

אריאל אטיאס: אני חושב שצריך לעשות הבדלה בין מי שנשוי לבין מי שלא נשוי.

אריאל אטיאס: לא נכון לא לאפשר לאדם נשוי עם ילדים, או אם אין לו ילדים, שמפרנס את משפחתו, שלומד 45 שעות בשבוע, שבשעות שמעבר - - -

מאיר פרוש: בנשוי זה 40 שעות.

אריאל אטיאס: 40 שעות.

אריאל אטיאס: שמעבר ל-40 שעות לא יעשה כמה לירות לביתו.

אריאל אטיאס: בערב הוא רוצה - - -

איילת שקד: אז הוא יכול ללכת לשירות אזרחי ל-4 שעות ביום, למסלול היותר - - -

אריאל אטיאס: רגע, לפני המסלולים.

אריאל אטיאס: זה כמו שכשדיברנו בשירות האזרחי אז אמרתם – היתה בהתחלה הסתייגות של עמר אם אני לא טועה, שאמר שמי שבשירות אזרחי לא יכול לעשות שום דבר, רק שירות אזרחי.

אריאל אטיאס: אמרנו שזה לא סביר – מה הוא מקבל בשירות אזרחי?

אריאל אטיאס: הוא רוצה להתפרנס, אתם רוצים להוציא אותו לשוק העבודה.

אריאל אטיאס: עכשיו אני אומר לגבי בחורי הישיבות: שלא יתנדב לא בזק"א ולא במד"א, שילמד תורה ושלא יסתובב.

אריאל אטיאס: גמר ללמוד בתור בחור ישיבה, התחתן, הקים את ביתו, יש לו פת בסלו, עכשיו הוא צריך גם להתפרנס.

אריאל אטיאס: הוא לומד 40 שעות כפי שהחוק אומר, הוא רוצה להתפרנס אחרי זה בטלמרקטינג, לא חשוב במה, בדואר, לא משנה במה.

אריאל אטיאס: הוא רוצה להתפרנס.

אריאל אטיאס: זה טוב למשק, זה טוב למה שאמרה קרנית פלוג – שאני מוחה על מה שהיא אמרה – וזה טוב לגבי כל מה שהחוק רוצה לעשות.

משה גפני: אני הגשתי בקשה להדיח אותה, ביקשתי דיון בוועדת הכספים.

משה גפני: אני חושב שראש הממשלה צדק שהוא לא רוצה אותה.

אריאל אטיאס: אני אומר בסך הכול שהתכלית של החוק - - -

משה גפני: אני תמכתי בה אז, מותר לי לחזור בתשובה.

אריאל אטיאס: תן לי, הרב גפני, היא לא הנושא בכלל, גם יש לה הרבה זכויות מצד שני.

אריאל אטיאס: היא לא הנושא, אני אומר ככה: אני מקבל את התכלית של הסעיף הזה – שישב וילמד.

אריאל אטיאס: אם החרדים, והם מאמינים בזה, שלימוד התורה גם הוא משמר את ארץ ישראל, אז שישב וילמד.

אריאל אטיאס: ככל שיתנו לבחורים רווקים לצאת מהישיבה ולעשות דברים נוספים זה פוגע בלימודים שלהם.

אריאל אטיאס: אבל אדם נשוי - - -

איילת שקד: מה עושים התלמידים, לא הנשואים, בתקופת בין הזמנים?

אריאל אטיאס: חוזרים להורים שלהם, יש ישיבות בין הזמנים וחלקם יוצאים גם לטייל.

איילת שקד: אז אם מישהו רוצה להתנדב בתקופת בין הזמנים?

אריאל אטיאס: שיתנדב.

<נתן נתנזון: אין הקפדה עליו בבין הזמנים, רק בתקופה של הלימודים.

אריאל אטיאס: בין הזמנים לא רלוונטי.

אריאל אטיאס: אתם אמרתם כל הזמן שהצבא לא מאפשר להם להתפרנס אז אני אומר: הוא לומד, הוא רוצה להתפרנס - - -

איילת שקד: העיסוק זה נושא אחר.

אריאל אטיאס: אני מדבר כרגע על העיסוק.

אריאל אטיאס: אני חושב שבעיסוק צריך להבדיל בין אדם נשוי לאדם לא נשוי ואז אנחנו משיגים את התכלית שאנחנו רוצים שהם באמת ישבו וילמדו ואנחנו לא חוסמים להם את הפרנסה כמו שאמרתם עד עכשיו.

אריאל אטיאס: אני בטוח שמשרד האוצר לא יתנגד לזה שהם יעבדו אחרי 40 השעות שהם לומדים.

<קריאה: לא מתנגדים.

אריאל אטיאס: לא מתנגדים, בסדר.

אריאל אטיאס: אני לא רוצה לדבר על תופעה שיכולים לעבוד חלילה בשחור בגלל שרוצים להאכיל את הילדים, אז זה מעקר את התופעה, אם יש כזאת.

איילת שקד: אנחנו דיברנו על זה שיחות ארוכות בוועדה הזו.

<גדי אגמון: אני מקווה שברור שאנחנו מתנגדים לזה.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: מה עם ההסתייגות שלי?

איילת שקד: אתם חושבים שהיא מיותרת?

עמר בר-לב: היא מיותרת.

עמר בר-לב: היא פותחת פתח לדברים לא - - -

אריאל אטיאס: ההסתייגות שלך?

אריאל אטיאס: אם ההתנדבות תהיה במקום שלא מקובל לקבל שכר אז זו התנדבות, אבל אם מקובל לקבל שכר אז את יודעת, היום זה בלי שכר, מחר זה עם שכר.

אריאל אטיאס: אם הם בחורים – שיישארו בישיבה.

<אחז בן ארי: אם מדובר בעניין התנדבותי אז אין בעיה.

איילת שקד: התנדבותי אין בעיה, טוב.

איילת שקד: אנחנו ממשיכים עם ההסתייגויות.

אלעזר שטרן: אני?

איילת שקד: לא, עכשיו עמר בר לב.

אריאל אטיאס: השאלה אם מישהו יכול להתנגד למה שאמרתי?

אריאל אטיאס: האם הצבא מתנגד?

אריאל אטיאס: האם משרד האוצר מתנגד?

אריאל אטיאס: מי מתנגד לזה שאדם נשוי יעבוד?

אלעזר שטרן: מתי אני מתייחס?

עמר בר-לב: אצלי ההסתייגויות הן קצרות, כשאתה מתחיל אתה - - -

איילת שקד: אצלנו זה פשוט הרבה יותר קצר, אצלך זה תמיד חפירות.

אלעזר שטרן: לא, יש לי הסתייגות אחת.

מאיר פרוש: יש לך משהו של הרב קוק היום?

איילת שקד: עמר בר לב, בסעיף (א)(5).

עמר בר-לב: לא, לפני זה, יש לי ב-(א).

איילת שקד: אני הלכתי מהסוף להתחלה, אתה צודק.

איילת שקד: סעיף (א)(1) המוצע: אחרי "בישיבה" יבוא "שאינה ישיבה גבוהה ציונית".

איילת שקד: זה לא חשוב כי אנחנו העתקנו את הכול.

איילת שקד: זה מיותר, עמר, כי העתקנו הכול לישיבה גבוהה ציונית, עשינו סעיפים נפרדים, זה לא חל על הישיבות הציוניות הגבוהות.

עמר בר-לב: בסדר, אבל כמו שבסעיף 26כז(א) ראיתם לנכון לציין את זה – אני לא משפטן אבל אני כמו ידידי גפני שרואה משהו שהיה בחוק טל וכאן שינו, אז אם יש שם אז גם שיהיה פה.

מאיר פרוש: כז(א) עוד לא עבר, עוד לא דיברנו עליו.

איילת שקד: עוד לא היינו ב-כז(א).

עמר בר-לב: אבל זה מופיע שם אז שיופיע גם פה.

איילת שקד: זה המתמידים, זה כבר לא רלוונטי.

עמר בר-לב: אז למה זה מופיע בכז(א)?

<מירי פרנקל-שור: אנחנו לא נגענו בנוסח של המתמידים.

איילת שקד: זה לא יהיה שם.

איילת שקד: הישיבות הציוניות הופרדו, זו טעות.

איילת שקד: הישיבות הציוניות הופרדו לחלוטין.

עמר בר-לב: בכז(א) זה לא יהיה?

איילת שקד: הם לא נכללים, זה לא רלוונטי.

עמר בר-לב: אוקיי.

איילת שקד: עמר בר לב, הסתייגות שניה, בסעיף (א)(5) המוצע: אחרי "בתצהיר בכתב" יבוא "הניתן באופן שמי ופרטני".

עמר בר-לב: כן, אני אסביר למה הכוונה.

עמר בר-לב: אני חושב שזה לא מספיק שראש ישיבה נותן תצהיר שאומר:

עמר בר-לב: הכול בסדר - - -

<גדי אגמון: זה קורה באופן פרטני דה פקטו.

עמר בר-לב: אין בעיה, אני שמח שזה קורה באופן פרטני ואני שמח שקלעתי לדעתם של ראשי הישיבות בפועל אבל זה צריך להיות בכתב כי אני חושב שזה צריך להיות שעל כל תלמיד הוא יחתום שכן, הוא מילא את חובותיו על פי החוק – זה נראה לי דבר בסיסי – ולא הצהרה כללית.

<מירי פרנקל-שור: עמר, דחיית שירות – תסתכל על סעיף 26ד(א) בכותרת: "שהוא תלמיד ישיבה".

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שהוא תלמיד ישיבה, הוא צריך להביא אישור מראש הישיבה שהוא לומד בישיבה מסוימת.

עמר בר-לב: בסדר, הוא הביא בתחילת השנה - - -

איילת שקד: עמר, בוא נודה, החוק מושלם, ההסתייגויות שלנו מיותרות.

אלעזר שטרן: אני מתפשר על זה שאיילת שקד מושלמת ואנחנו - - -

עמר בר-לב: אני מתפלא שאלעזר עדיין לא הצטרף אלי ואמר לי שצריך את זה.

אלעזר שטרן: איילת מושלמת ואנחנו מיותרים.

איילת שקד: זה ברור שאתה מיותר.

עמר בר-לב: פשוט שהוא מצהיר שיהיה שמי על כל תלמיד.

איילת שקד: אבל הוא אומר שזה שמי בכל מקרה.

איילת שקד: גדי, זה שמי?

<גדי אגמון: זה שמי גם מהטעם שדיברה עליו מירי וגם מכיוון שתצהיר הוא תמיד שמי.

עמר בר-לב: אז אם זה ממילא כך אז מה הבעיה להוסיף את שתי המילים שאני מבקש?

<גדי אגמון: מבחינתנו אין בעיה.

<מירי פרנקל-שור: עמר, בפסקה (5) אנחנו הוספנו: "ראש הישיבה שבה לומד התלמיד אישר, בתצהיר בכתב שניתן...

<מירי פרנקל-שור: כי הוא לומד בישיבה" – כי התלמיד לומד בישיבה לימודים תורניים.

<מירי פרנקל-שור: זה לגבי התלמיד הספציפי.

<אחז בן ארי: הוא יעביר רשימה בפועל - - -

<עדי אברהם: לא, התלמיד.

<עדי אברהם: יש לו כמה דברים - - -

<מירי פרנקל-שור: יש לך שני דברים: אחד, רשימה, ויש אישור שאנחנו מבינים אותו כמו שעמר מבין אותו, שהתצהיר הוא שמי ופרטני.

<עדי אברהם: התלמיד מביא גם אישור של ראש הישיבה.

<מירי פרנקל-שור: הוא מביא אישור: הנה, יש לי תצהיר מראש הישיבה.

עמר בר-לב: אז איך אנחנו מבינים את זה ממה שכתוב כאן?

<מירי פרנקל-שור: "ראש הישיבה שבה לומד התלמיד אישר..".

<עדי אברהם: שהמלש"ב לצורך העניין לומד.

עמר בר-לב: זאת אומרת, על כל אחד הוא צריך לאשר.

<מירי פרנקל-שור: "כי הוא לומד בישיבה לימודים תורניים".

עמר בר-לב: זו הפרשנות המשפטית?

עמר בר-לב: זה מקובל?

עמר בר-לב: אני לא משפטן.

<הילה ארליך: "כי הוא" – זה שמי, זה התלמיד.

<הילה ארליך: "הוא" זה התלמיד, זה חייב להיות שמי.

<גדי אגמון: מה אכפת לנו שזה יהיה רשום?

<גדי אגמון: זה למען הסר כל ספק.

עמר בר-לב: אז מה הבעיה להוסיף באמת את שתי המילים שאני מציע?

<מירי פרנקל-שור: אולי אפשר לכתוב: תלמיד הישיבה הציג תצהיר מראש הישיבה כי הוא כך וכך?

<גדי אגמון: אין בעיה.

<מירי פרנקל-שור: מקובל עליך, עמר?

עמר בר-לב: בכל שנה, לא חד פעמי.

<מירי פרנקל-שור: כל שנה, הוא מבקש דחיית שירות כל שנה.

<נתן נתנזון: בכל מקרה תלמיד הישיבה כל שנה חותם, זו הפרוצדורה בחוק שכל שנה הוא חותם.

<מירי פרנקל-שור: כל שנה הוא צריך.

<מירי פרנקל-שור: "תלמיד הישיבה הציג תצהיר מראש הישיבה שבה הוא לומד כי הוא לומד.." – בסדר?

עמר בר-לב: מצוין, עוד יותר טוב אפילו.

<נתן נתנזון: סעיף (4) כתוב כל שנה, עמר.

<הילה ארליך: למה לא לכתוב "כי אותו תלמיד לומד בישיבה"?

<עדי אברהם: במקום "הוא"?

<מירי פרנקל-שור: בסדר, אנחנו גם מבינים את זה ככה אבל זה מחדד שהתלמיד צריך להביא תצהיר מראש הישיבה שהוא לומד בישיבה המסוימת.

<נתן נתנזון: אבל זה כתוב בסעיף (4).

<יונתן נד"ב: צריך להחליף פשוט מילה אחת, במקום" הוא" לכתוב "אותו תלמיד".

<מירי פרנקל-שור: בסדר, אבל זה לא היה מקובל על חבר הכנסת בר-לב אז ניסינו למצוא פתרון אחר.

<נתן נתנזון: מקובל, סעיף (4) מחייב את התלמיד, מה אתם רוצים?

מאיר פרוש: גם אני מבקש.

איילת שקד: הסתייגות?

מאיר פרוש: כבר דיברתי על זה אבל אני מסביר כי אני מפחד שאחר כך תגידי שלא אמרתי את זה ואת כבר לא רוצה לדבר על זה.

מאיר פרוש: אני דיברתי על העניין של חובת הבדיקות הרפואיות כאשר מדובר בקבוצת גיל וכו', אז אני אומר ששר הביטחון יצטרך לענות תשובה בעניין הזה.

מאיר פרוש: אני מזכיר שהערתי על כך.

משה גפני: למה צריך לכתוב את זה, למה?

איילת שקד: גדי צריך להחזיר תשובה.

איילת שקד: גדי, יש לך תשובה?

<גדי אגמון: קודם כל, מה שכתוב כאן זה חלק מחובת השירות שלו, כל מי שמתגייס לצה"ל חייב רישום ובדיקה רפואית.

<גדי אגמון: זו ההתייחסות לגבי הסעיף הכללי.

<גדי אגמון: שניים, בדיקה רפואית, לאחר בדיקה, מחזיקה 7 שנים ואנחנו לא עושים בדיקות חוזרות – אני אומר את זה, לאחר בדיקה – 7 שנים אחרי התייצבותו.

<גדי אגמון: שלוש, ביקשתם לשוחח בעניין הזה עם מערכת הביטחון ומערכת הביטחון תשיב לכם.

משה גפני: אבל השאלה שלנו היא אחרת.

משה גפני: אם אתם מחליטים שהחובה – גם אם יהיה כתוב "קיים את חובותיו לפי חוק זה" – היא גם בדיקות רפואיות אז זה גם בדיקות רפואיות.

משה גפני: אם אתם מחליטים שלא אז בדיקות רפואיות לא.

משה גפני: זו החלטה שלכם.

משה גפני: אם זה כתוב בחקיקה יורד מכם שיקול הדעת.

משה גפני: זה הכול.

<גדי אגמון: ולכן זה צריך להיות בחקיקה.

משה גפני: הפוך.

משה גפני: אם זה בחקיקה אין לנו מה לדבר, אז גמרנו.

משה גפני: גם אם אתה מחליט, או הרמטכ"ל מחליט או ראש אכ"א מחליט או שר הביטחון, לא משנה מי, שאין בזה צורך כרגע, אתם לא יכולים, בגלל שהחוק מחייב לעשות בדיקות רפואיות.

משה גפני: אם זה לא כתוב אז ההחלטה היא בידיכם.

<גדי אגמון: אם פלוני אלמוני מגיע לבדיקה רפואית ומציג שהוא לא כשיר כלל לשירות אין לי טעם לדחות אותו.

מאיר פרוש: אבל זה אחוז מזערי מאותם 9,500 - - -

<גדי אגמון: אבל הסעיף הזה איננו מדבר על הדחיה או על אי הדחיה, הוא מדבר על כשירות כתפיסה, כמועמד לשירות ביטחון.

משה גפני: לא, אתה לא איתי.

משה גפני: יש פה שינוי בחקיקה שאנחנו שואלים למה צריך אותו.

משה גפני: ההחלטה היא בידיכם שהוא צריך למלא את חובותיו לפי חוק זה: שהוא צריך להתייצב, לתת את הפרטים ולעמוד לכל הדברים האלה ובדיקות רפואיות, הכול, זה לפי חוק זה.

משה גפני: מה שאתה מחליט שהוא צריך לעשות לפי הנהלים הוא צריך לעשות.

משה גפני: אם הוא לא מילא את חובותיו הוא לא מילא אצת חובותיו.

משה גפני: האם צריך בדיקות רפואיות, כן או לא, בשלב כזה או בשלב אחר?

משה גפני: ההחלטה היא בידיכם.

משה גפני: אתם מחליטים שצריך אז צריך, אם אתם מחליטים שלא צריך אז לא צריך.

משה גפני: אם זה יתווסף לחוק אין לכם שיקול דעת.

משה גפני: זה הכול.

<גדי אגמון: לא, מה שאני טוען - - -

משה גפני: הבנת אבל מה שאני אומר?

<גדי אגמון: כן.

משה גפני: תוריד את זה, זה מיותר.

<נתן נתנזון: רק תוסיף עוד מילה אחת, שבמקרה הזה שבו יעמדו ביעדים אתה תעשה בדיקות.

מאיר פרוש: לא קשור ליעדים.

משה גפני: לא קשור ליעדים, לא קשור.

<נתן נתנזון: תו לי רגע.

מאיר פרוש: אני הגשתי הסתייגות, הנוסח שלי אומר:

מאיר פרוש: חצי שנה לפני שאתה מגייס אותו תעביר אותו בדיקות רפואיות.

<נתן נתנזון: אתה תעשה 5,000 בדיקות בלי תועלת.

משה גפני: אתה תחליט שלא?

משה גפני: אז יהיו בדיקות רפואיות.

משה גפני: זו החלטה שלך.

עפר שלח: אלעזר.

משה גפני: מה מתבשל, אלעזר?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך את האמת, איילת היא הפתעה בשבילי כל רגע מחדש.

משה גפני: זאת אומרת, אין לי מה לצפות לכלום?

מאיר פרוש: אבל איילת אמרה לנו לסמוך עליה.

אלעזר שטרן: אתה אמרת.

מאיר פרוש: איילת אמרה שנסמוך עליה.

עפר שלח: אתה רוצה ללמוד משהו שהוא לא ליבה?

מאיר פרוש: לא, ממש לא.

מאיר פרוש: לי יש הבטחה מרבנים שיהיה בסדר, זיק יודע על מה אני מדבר.

עפר שלח: אני הייתי מחליף את הרבנים.

עפר שלח: ב"התופת" של דנטה כתוב על השערים של הגיהינום: "אבדו תקווה אתם הנכנסים בשער זה".

עפר שלח: אני הייתי מאמץ.

מאיר פרוש: אני מדבר על רבנים אחרים ואתה עכשיו מדבר על משהו אחר.

עפר שלח: הסתייגותו של חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

משה גפני: גדי, זה מיותר משפטית.

אלעזר שטרן: עוד כמה זמן איילת חוזרת?

עפר שלח: למה?

עפר שלח: אתה לא סומך עלי?

אלעזר שטרן: סומך עליך.

אלעזר שטרן: זה דבר עקרוני מאוד.

משה גפני: אין לנו אפשרות גם אם נגיע להסכמה, בגלל שהבדיקות הרפואיות עולות כסף.

משה גפני: זה כסף מיותר.

עפר שלח: אני רוצה להבין למה הן מטרידות אותך, גפני.

משה גפני: הן מטרידות בגלל שאם יש כאלה שהגיוס שלהם נדחה, הבדיקות הרפואיות מיותרות.

משה גפני: עובדה שבמשך שנים לא עשו את זה.

משה גפני: לא עשו את זה.

משה גפני: עוד רבין החליט על זה בהיותו שר הביטחון.

מאיר פרוש: הרי כאשר הוא יתגייס יהיו לו בדיקות רפואיות, אז מה הוא צריך עכשיו?

עפר שלח: אבל לצורך המיון שלו ליום שבו הוא יתגייס צריך לעשות את הבדיקות הרפואיות קודם, נורא פשוט.

מאיר פרוש: אני לא מחפש עבור אלה שאתה רוצה לפטור.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לפטור.

מאיר פרוש: אני אומר: אל תעשה בדיקות למי שהולך ללמוד ובינתיים לא מתחייל.

עפר שלח: אוקיי, אחז, דיון הבדיקות הרפואיות נגמר.

עפר שלח: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

מאיר פרוש: הוא נגמר פה אבל משרד הביטחון רוצה לדון.

עפר שלח: משרד הביטחון ידון.

אלעזר שטרן: אני חשבתי שיושבת-ראש הוועדה צריכה להיות כאן כיוון שאני חושב שהשאלה הזאת היא שאלת רוחב רצינית מאוד.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת גפני – אתה לא מצביע בעצם אז לא משנה.

אלעזר שטרן: לימוד התורה – אין ספק שהוא ערך גדול כל יום ואני רוצה לדבר על שאלת תקנות החופשות של שר הביטחון, אחז.

אלעזר שטרן: אני חושב שלימוד התורה הוא ערך ולפי מה שחבר הכנסת גפני אמר לי, לפחות במליאה, בחורי הישיבה לא צריכים את החופשות האלה.

מאיר פרוש: על איזה סעיף אתה מדבר?

אלעזר שטרן: על סעיף 26לדא(א)(1).

עפר שלח: על המשפט: "למעט בתקופות חופשה שקבע שר הביטחון".

אלעזר שטרן: למעט בחופשות האלה בכול מסלולי הלימודים בישיבות.

אלעזר שטרן: זה נכון לתורתו אומנותו, זה נכון, נדמה לי, לישיבות הציוניות – אני לא בטוח שכבר יש תקנות – לישיבות ההסדר זה נכון, כל מי שנהנה מהמסלול הזה.

אלעזר שטרן: בתקנות משרד הביטחון היום יש למעלה מ-70 ימים בשנה.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת, אני חשבתי שמי שצריך להוביל את ההסתייגות הזאת, לצעוק על זה, זה העולם החרדי, זה העולם הציוני, זה כל מי שבאמת מאמין בערך לימוד התורה.

אלעזר שטרן: למה אני מעלה את הנקודה הזאת כאן?

אלעזר שטרן: בגלל שעל פניו אנחנו רוצים להוציא אנשים החוצה.

אלעזר שטרן: אנחנו רוצים להוציא אנשים לשירות צבאי, לשירות לאומי, למסלולי שירות.

אלעזר שטרן: מה אנחנו אומרים למי שילך לצבא מלא, כמה ימי חופש?

אלעזר שטרן: 20 בשנה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, עכשיו אתה שואל את עצמך האם להשאיר את זה לשר הביטחון, שעד עכשיו בתקנות שלו יש למעלה מ-70 יום?

אלעזר שטרן: אני באמת חושב שהאמירה הזאת היא בניגוד לכל מה שקורה בוועדה, כול רוח הוועדה.

מאיר פרוש: זה הדבר הראשון שאתה רואה?

אלעזר שטרן: שניה, רגע.

אלעזר שטרן: ולכן מה שאני חושב, ואני אומר את זה באמת, אני חשבתי שצריך ללכת על 25 ימים.

אלעזר שטרן: בתקנות, דרך אגב, זה מוגדר בתאריכים של שר הביטחון: מט' באב עד א' אלול, מי' תשרי עד א' חשוון, אני אמרתי שם זה בא מזמנים של כרכרות באירופה ואולי גם של עבודה בחוץ, את כל הדברים האלה פתרנו פה: א', המצאנו אוטובוס וב', נתנו גם עבודות.

אלעזר שטרן: אני מזכיר לכולנו שעל הימים האלה משלמים לכולם.

מאיר פרוש: בישיבות לא.

אלעזר שטרן: בכל המקומות.

מאיר פרוש: מה פתאום.

אלעזר שטרן: משלמים לכולם, יש פה היבטים תקציביים.

אלעזר שטרן: אם באמת אנשי אמת אנחנו ורוצים לתת גם את מה שאמר קודם משרד החינוך, 5 ימים לישיבה – למי שרוצה יום העצמאות ומי שרוצה יום ירושלים – נוציא את החגים ואת חול המועד, את מה שבישיבות לא לומדים, ואני מבין את זה, חגים או שבתות גם בצבא ממילא זה חופש ואף אחד לא מדבר על זה, ונגיד לשר הביטחון: אתה תקבע את התקנה ובלבד של יעלה על 35 יום.

אלעזר שטרן: לא אמרתי 21 יום כמו לוחם בצבא.

אלעזר שטרן: אני חושב שהמספר הזה שהוא לא מוגבל, או כשהוא כתוב "מעל 70 יום" הוא זריית חול בעיני המשרתים.

אלעזר שטרן: הוא זלזול בזמן שלהם ובעיני הוא גם פגיעה קשה באמת בערך שך לימוד התורה, בגלל שאם לומדים תורה לא צריכים 70 יום בשנה חופש מעבר לשישי-שבת.

אלעזר שטרן: ולכן אני מבקש לקבל את ההסתייגות ומה שנקרא על דעת כולם.

עפר שלח: ההסתייגות היא "ובלבד שלא יעלה על 35 יום"?

אלעזר שטרן: אני מוכן לזה, לחילופין נתתי תאריכים.

אלעזר שטרן: "ובלבד שלא" – שר הביטחון יתרגם את זה לתאריכים.

איילת שקד: לא, אני נגד.

איילת שקד: בשביל מה אנחנו צריכים להיכנס לזה?

איילת שקד: היום זה בתקנות של שר הביטחון?

איילת שקד: איפה זה היום?

<עדו בן יצחק: כן.

איילת שקד: אז שזה יישאר בתקנות, למה אני צריכה לשים את זה בחקיקה ראשית?

אלעזר שטרן: את לא מבינה?

אלעזר שטרן: הכול אפשר בתקנות.

<גדי אגמון: יש דיון על החקיקה, זה לא אמור להיות בחקיקה.

<גדי אגמון: זה בלי שום קשר, זה דיון על התקנות.

איילת שקד: אז זה לא בחקיקה ראשית.

איילת שקד: כשנתקן את התקנות נדבר על זה בתקנות.

אלעזר שטרן: איילת, אני רוצה להגיד לך משהו, אני בעד להשאיר את זה בתקנות ולהוסיף "ובלבד ש".

<אחז בן ארי: הוא רוצה לכבול את שיקול הדעת.

אלעזר שטרן: אני חושב ששיקול הדעת של שר הביטחון הוכח - - -

איילת שקד: ובלבד שמה?

אלעזר שטרן: ובלבד שלא יעלה על 35 יום.

אלעזר שטרן: אצל חיילים בתקנות יש 20 יום או 21 יום.

אלעזר שטרן: אני אומר אומר: אוקיי, הוא בחור ישיבה, זה יותר קשה מלהיות חייל בצנחנים, אז לכן לא ניתן לו 21 יום אלא 35 יום, ושר הביטחון יגיד מתי בתקנות וגם שר הביטחון יקבע אם זה באמת 30 או 32 או 35 יום.

איילת שקד: טוב, גם ההסתייגות הזאת נראית לי מיותרת, בואו נצביע עליה.

אלעזר שטרן: בבקשה.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שטרן?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 3

איילת שקד: נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אלעזר שטרן נדחתה.

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

אלעזר שטרן: זה עובר למליאה כמובן.

איילת שקד: ברור.

משה גפני: אבל כבר היה לך נאום על זה במליאה.

אלעזר שטרן: גפני, אבל אתה אמרת שבאמת לא צריך את החופשות במליאה.

משה גפני: אבל אתה מערער על סמכותו של שר הביטחון.

אלעזר שטרן: לא, שר הביטחון הוא - - -

משה גפני: אבל כל השנים זה היה שר הביטחון.

איילת שקד: אנחנו סיימנו, אני מצביעה על הסעיף.

אלעזר שטרן: יש רביזיה, את יודעת שיש רביזיה.

איילת שקד: אנחנו דנו על זה, אנחנו דנו על הסעיף הזה ישיבה שלמה לפני חודשיים.

משה גפני: תגיד לי מתי המליאה תנאם על זה שאני אהיה.

איילת שקד: אתה שמת רביזיה על זה עכשיו?

אלעזר שטרן: כן.

איילת שקד: אוקיי, רביזיה עוד חצי שעה.

מאיר פרוש: אני רוצה רק שברביזיה הוא יסביר לנו: כ"ב ניסן זה אסרו חג, מה יהיה אם אותו תלמיד בן חוץ לארץ והוא לא יכול לנסוע מירושלים לבני ברק, לישיבה?

מאיר פרוש: מה יהיה אתו?

מאיר פרוש: מה אתה רוצה לקבוע לגביו בחוק?

אלעזר שטרן: לכן אמרתי לחילופין - - -

מאיר פרוש: כי אתה קובע כ"ב ניסן, אז לא חשבת.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת פרוש, תשמע - - -

מאיר פרוש: השר, כשהוא עשה, הוא חשב, אתה לא חשבת.

אלעזר שטרן: תקשיב לי רגע.

אלעזר שטרן: לכן אני ממיר את זה גם ב-35 יום, בסדר?

מאיר פרוש: למה זה כ"ה כסליו?

מאיר פרוש: ואם ההוא רוצה לנסוע לאדמו"ר שלו בכ"ח כסליו?

עפר שלח: הרביזיה נפלה, אתה באמת רוצה לדבר על זה עכשיו?

אלעזר שטרן: שני דברים - - -

מאיר פרוש: שברביזיה הוא יסביר לנו למה הוא התכוון, אחרת אני לא אדע.

עפר שלח: כשנגיע לרביזיה הוא יסביר לך.

עפר שלח: תאמין לי, אתה מכיר את חבר הכנסת שטרן.

עפר שלח: הוא יסביר לך, תאמין לי שאתה גם תבין.

מאיר פרוש: אני מעיר לו כדי שהוא ידע להסביר לי למה אני לא אתו.

עפר שלח: איילת, בואי נמשיך.

איילת שקד: יש רביזיה, אי אפשר להצביע בגלל החבר שלך.

אלעזר שטרן: זה לכל הסעיפים.

איילת שקד: איזה סעיפים?

אלעזר שטרן: גם לישיבות הציוניות וגם לישיבות ההסדר.

אלעזר שטרן: אותן תקנות, הסתייגות.

<מירי פרנקל-שור: לישיבות הציוניות אי אפשר להגיש.

איילת שקד: אי אפשר.

אלעזר שטרן: אז הסתייגות למליאה.

איילת שקד: אתה הגשת רביזיה על זה?

אלעזר שטרן: כן, עכשיו כן.

איילת שקד: עכשיו הגשת רביזיה?

אלעזר שטרן: ברור.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: הלאה, דיווח.

אלעזר שטרן: אני מתפלא, מה, את לא בעד הרביזיה הזו?

איילת שקד: אני לא בעד מידע מיותר.

אלעזר שטרן: את באמת חושבת שצריך 75 יום?

איילת שקד: אני חושבת ששר הביטחון, כמו שהוא עושה עד היום שימשיך לעשות את זה עכשיו.

אלעזר שטרן: את חושבת שככה - - -

איילת שקד: אני חושבת שכשאתה תהיה שר הביטחון החיים של מדינת ישראל ישתפרו לאין ערוך.

איילת שקד: עד אז נשאיר את זה בידיו.

אלעזר שטרן: אני מסיר את הרביזיה.

איילת שקד: הלאה, דיווח, סעיף לח.

משה גפני: לא הבנתי את הבדיחה.

איילת שקד: אני מיניתי אותו לשר הביטחון.

משה גפני: תתני לי רק יומיים לרדת מהארץ.

משה גפני: תראי מה שהוא עשה לנו כראש אכ"א, עוד שר ביטחון?

איילת שקד: אני לא יודעת איפה זה יותר גרוע, שהוא ראש אכ"א או חבר כנסת?

איילת שקד: עדיף כבר שיהיה ראש אכ"א.

איילת שקד: הלאה, 26לח.

משה גפני: במחשבה שניה אני חושב שאת צודקת.

אלעזר שטרן: איילת, ההסתייגות היא לשירות ביטחון: או שהוא תלמיד ישיבה, או שתכתבי בכל המסלולים, או שתפרטי - - -

משה גפני: די, אלעזר.

משה גפני: די כבר אתה, מה יש לך?

איילת שקד: אין דבר כזה, אתה הגשת רביזיה.

<מירי פרנקל-שור: זה פרק של הישיבות, מה זה בכל המסלולים?

אלעזר שטרן: הבנתי, בסדר.

איילת שקד: אין דבר כזה, הגשת רביזיה – אנחנו עוד מעט נצביע עליה.

אלעזר שטרן: אין בעיה אבל ההסתייגות למליאה היא על כל הדברים.

אלעזר שטרן: אני אתן לך, לא הגשתי עדיין, אני אגיש את זה.

<מירי פרנקל-שור: כי אנחנו סיימנו את הסעיף.

עפר שלח: איילת, בואי נמשיך.

איילת שקד: אני ממשיכה לסעיף הדיווח, שזה הסעיף האחרון עד הפסקת הצהרים.

משה גפני: איילת, משרד החינוך אמרו שהיום – בשביל מה אני יושב פה?

משה גפני: היא לא מקשיבה לי בכלל.

איילת שקד: איפה מעמדה של האישה?

משה גפני: ב"קול ישראל".

אלעזר שטרן: אין לה, אין.

<מירי פרנקל-שור: בסעיף 26לז.

איילת שקד: אז למה דילגנו על זה?

<איילת לוי: לא דילגנו, יש לנו את רשימת הישיבות.

אלעזר שטרן: איילת, את מכניסה לפה ישיבה ועוד שניה באים לפה כמה חברות ורוצות איך כל החוק הזה גם יתאים - - -

איילת שקד: סליחה, לא שמתי לב, רשימת הישיבות, לא דיווח.

איילת שקד: דילגתי בטעות.

איילת שקד: רשימת הישיבות, סעיף 26לה.

איילת שקד: בבקשה, איילת.

<איילת לוי: "26לה.

<איילת לוי: (א) שר הביטחון יגבש את רשימת הישיבות המוכרות לעניין פרק זה.

<איילת לוי: .."

אריאל אטיאס: סליחה, לא הצבעתם על הסעיף הקודם?

איילת שקד: לא, כי הוא הגיש רביזיה.

אריאל אטיאס: על הסעיף הקודם?

איילת שקד: על ההסתייגות של הוד מעלתו.

אריאל אטיאס: אבל הסיפור של העיסוק, היה לי גם מה להגיד על זה ולא התייחסתם לזה.

איילת שקד: שאתה רוצה שהם יעבדו?

אריאל אטיאס: נשואים.

איילת שקד: היתה החלטת ועדה בישיבה שדנה על זה ואמרנו שלא.

אריאל אטיאס: אבל אני שאלתי גם את החבר'ה כאן והם אמרו שהם רוצים לחשוב על זה כי יש היגיון במה שאמרתי ומשרד האוצר מסכים לזה, אז סתם להגיד "לא" זה בסדר, יש לכם את הרוב, אבל זה לא חכם.

אלעזר שטרן: אתה הגשת על זה רביזיה?

אריאל אטיאס: על זה דיברתי, שאני רוצה שנצביע על זה.

איילת שקד: לא ידעתי שביקשת, לא הצבענו, לא ידעתי בכלל שביקשת את זה כהסתייגות.

אריאל אטיאס: אוקיי, אז אני מגיש את זה כהסתייגות.

אריאל אטיאס: לא יכולים להצביע על זה עכשיו כי הם רוצים לחשוב על זה.

איילת שקד: יש את הרביזיה.

אריאל אטיאס: יש רביזיה שלו, יש רביזיה על כל הסעיף, ויש את ההסתייגות שלי על העיסוק שמתייחסת לנשואים.

איילת שקד: אז בואו נחליט עכשיו, אין טעם לדחות.

אריאל אטיאס: לא, אני רוצה להסביר להם את זה לא ככה.

איילת שקד: אתה רוצה אחרי ההפסקה?

אריאל אטיאס: כן, אחרי ההפסקה אני אסביר להם.

איילת שקד: בסדר.

אריאל אטיאס: אם אני אשכנע אותם – בסדר, לא – לא.

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: הלאה, סעיף 26לה.

<איילת לוי: "26לה.

<איילת לוי: (א) שר הביטחון יגבש את רשימת הישיבות המוכרות לעניין פרק זה בהתאם לאמות מידה שיקבע בתקנות; קביעת רשימת הישיבות תיעשה בהתחשב בהמלצת ועד הישיבות בארץ ישראל.

<איילת לוי: אין בהוראות סעיף קטן זה כדי למנוע מישיבה לפנות לשר הביטחון בבקשה להיכלל ברשימת הישיבות.

<איילת לוי: (ב) רשימת הישיבות תפורסם באתר האינטרנט של אגף כוח האדם בצבא הגנה לישראל ותופקד לעיון הציבור הפוקד את לשכות הגיוס האזוריות.

<איילת לוי: (ג) שר הביטחון רשאי להסיר ישיבה מרשימת הישיבות, לאחר שנתן לראש הישיבה הזדמנות לטעון בפניו, אם מצא כי התקיים אחד מאלה: (1) שיעור מסוים, שקבע שר הביטחון, מקרב תלמידי הישיבה שהם מיועדים לשירות ביטחון, ואינם מתייצבים לרישום ולבדיקה רפואית לפי סעיפים 3 ו-5;"

מאיר פרוש: אני מבקש להעיר.

איילת שקד: כן.

מאיר פרוש: נגיד שיש ישיבה של 300 תלמידים וחלק נכבד מהם לא ילך לבדיקות רפואיות.

מאיר פרוש: אם אתם מסירים את הישיבה הזו מרשימת הישיבות, לאותם בחורים אין לאיפה ללכת כי עמוס צייאדה ממשרד החינוך לא קולט אותם, יש לו אחוז מסוים שהוא קולט מישיבה לישיבה בבת אחת.

מאיר פרוש: אם נניח שבישיבה של 300 או 400 בחורים חלק מתייצבים לבדיקות רפואיות כמצוות החוק וחלק לא, נותנים פה עונש קולקטיבי על כל הישיבה?

מאיר פרוש: אין לו לאיפה ללכת, לאן הוא ילך?

<גדי אגמון: לצבא.

מאיר פרוש: אותו חלק שבא לבדיקות רפואיות.

מאיר פרוש: אני, מאיר פרוש, למדתי בישיבה, התייצבתי לבדיקות רפואיות.

מאיר פרוש: אריאל היה בישיבה הזו, לא התייצב.

מאיר פרוש: הוא לא התייצב – סוגרים את הישיבה, מורידים את כל הישיבה, אותי גם.

מאיר פרוש: לאיפה אני אלך?

מאיר פרוש: עמוס צייאדה לא קולט אותי.

<מירי פרנקל-שור: זה "רשאי".

<גדי אגמון: זה קודם כל נכון גם לגבי ישיבה שאיננה עומדת בתקנות, שזה סעיף נפרד של היקף הישיבה והיקף גודל הכולל.

מאיר פרוש: על זה דיברתי עם מירי.

<גדי אגמון: גם פה יש נדידה וצריך לזכור שיש תנועות בין הישיבות כל הזמן.

מאיר פרוש: אז אני מסביר את המציאות היום: עמוס צייאדה – אם נניח קבוצה גדולה של תלמידים החליטה לעבור מישיבה לישיבה, הוא לא מתקצב את אותה קבוצה אם היא גדולה מדי, רק אחוז מסוים, אני לא זוכר את הפרטים.

מאיר פרוש: במקרה הזה 200 בחורים לא התייצבו ו-200 כן התייצבו, ה-200 האלה שמתייצבים – אתה סוגר את הישיבה בשבילם, הם לא יכולים ללכת לישיבה חדשה כי עמוס לא יתקצב את הישיבה, מה קורה לאותם 200 שהם בסדר?

<עמוס צייאדה: מעבר של תלמידים בין מוסד למוסד או היכולת של מוסד לגדול במספר התלמידים מוגדרת במבחני התמיכה.

<עמוס צייאדה: מוסד יכול לגדול עד 50% בין שנה לשנה, כך שגם אם תלמידים מסוימים יאלצו לעזוב מוסד ולעבור למוסד אחר - - -

מאיר פרוש: אני לא מדבר על זה.

מאיר פרוש: דיברתי על כך: ישיבה של 400 תלמידים, 250 לא יתייצבו, 150 יתייצבו.

מאיר פרוש: ה-150 האלה – מה אתם?

מאיר פרוש: הם יכולים לעבור לישיבה חדשה?

<עמוס צייאדה: למה הם צריכים לעבור לישיבה חדשה?

מאיר פרוש: כי הורידו אותם מרשימת הישיבות.

<עמוס צייאדה: אוקיי, כן, יוכלו לעבור.

<עמוס צייאדה: יש המון ישיבות שיש להם הגדלה עד 50%.

מאיר פרוש: אבל נניח והוא לא מוצא ישיבה בעיר שהוא גר, נניח שה-150 עושה את זה פי שלושה מהישיבה – אז הוא לא יהיה זכאי?

מאיר פרוש: מה זה, עונש קולקטיבי עליו?

<עמוס צייאדה: יכול להיות שיש מקום להגדיר איזשהו פתרון לאנשים האלה במבחני התמיכה.

מאיר פרוש: הגב' פרנקל מוכנה לשמוע את הבעיה?

<עמוס צייאדה: אני לא בטוח שהבעיה קיימת.

<מירי פרנקל-שור: סליחה, אני לא הבנתי אותך.

מאיר פרוש: ישיבה של 400 תלמידים ש-250 מהם לא יתייצבו ו-150 כן יתייצבו, היא יורדת מהרשימה לצורך העניין, כן?

<מירי פרנקל-שור: שר הביטחון יכול להחליט להסיר אותה מהרשימה.

מאיר פרוש: לטעמי לא אבל שר הביטחון יכול להחליט שהיא לא ישיבה.

מאיר פרוש: אותם 150, לא בטוח שהם יקלטו בישיבה אחרת, כי אם נניח הם גרים בעפולה ובעפולה יש ישיבה של 400 תלמידים ויש עוד ישיבה של 50, אותם 150, אם הם ירצו להיקלט בעפולה, הם לא יכולים לפי התקנות של משרד החינוך כי הישיבה של ה-50 תלמידים יכולה לקלוט עד 25 תלמידים נוספים בשנה.

מאיר פרוש: היא לא יכולה לקבל כמות גדולה.

<מירי פרנקל-שור: למה?

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: אולי תצילי אותנו מההחלטה הזו, אבל זו ההחלטה.

<מירי פרנקל-שור: למה?

מאיר פרוש: כי הם לא רוצים שתהיה נדידה גדולה מדי, מעבר של שמות.

מאיר פרוש: יוצא שלאותם 150 אין ישיבה.

<עמוס צייאדה: אני חושב שבמסגרת משרד החינוך, מבחני התמיכה, כן אפשר למצוא פתרון לנושא הזה.

<עמוס צייאדה: לא בטוח שזה עניין של חוק.

מאיר פרוש: את שאלת למה – כי משרד החינוך טוען שהוא לא יכול לקבל נדידה של יותר מאשר 50% בשנה.

מאיר פרוש: הוא לא רוצה שיעמיסו עליו עוד ועוד שמות.

מאיר פרוש: אני לא יודע למה, זו ההחלטה אצלו.

<מירי פרנקל-שור: אחז, מה אתה אומר?

<גדי אגמון: אין בזה בעיה בכלל, מה הבעיה פה?

מאיר פרוש: למשרד הביטחון הבנתי, אבל התלמיד הזה לא ייקלט בישיבה.

<מירי פרנקל-שור: ואז הוא לא יוכל לקבל דחיית שירות, זה העניין.

<גדי אגמון: בטח שהוא יוכל לקבל דחיית שירות, למה שהוא לא יכול לקבל דחיית שירות?

מאיר פרוש: באיזו ישיבה הוא יהיה?

<גדי אגמון: מה, אין תנועה של תלמידים בשל העובדה שראש הישיבה איננו ממלא את חובותיו לפי סעיף (2)?

<גדי אגמון: אין תנועה של ישיבות שבטלות וקמות בגלל שהן לא עומדות בסעיף תקנות שר הביטחון?

<גדי אגמון: אין ביטול של ישיבות בגלל שהן לא עומדות במבחני התמיכות של משרד החינוך?

מאיר פרוש: יכול להיות שהשאלה היא שאלה רוחבית יותר אבל במציאות, כשאתה מעניש קבוצה אחת שהיא בסדר מבחינת החוק בגלל שקבוצה אחרת לא ואתה סוגר בפניהם את האופציה שתהיה להם ישיבה, אז צריכים לחשוב עליה.

<גדי אגמון: בהנחה ואתה מעניש, אני לא חושב שיצרנו מצב כזה.

מאיר פרוש: לאותם אלה שחושבים שלימוד תורה זה דבר חשוב ואתה לא נותן להם להיות במסגרת ישיבתית, זה עונש בשבילם.

<אחז בן ארי: שמשרד החינוך יחשוב על זה.

מאיר פרוש: מה משרד החינוך?

<הילה ארליך: אני חושבת שבמסגרת מבחני התמיכות של משרד החינוך ייצרו לזה פתרון.

מאיר פרוש: זה לא רק התמיכות, הוא לא יוכל להיות תלמיד ישיבה ואז הוא לא יוכל לקבל גם דיחוי.

מאיר פרוש: הוא לא ייקלט בישיבה.

<הילה ארליך: במסגרת האפשרויות שיפתחו למעבר בין הישיבות שמשרד החינוך - - -

מאיר פרוש: אין, אני לא שומע על הסדר שיפתח.

<הילה ארליך: זה לא קשור לחוק, זה לא דבר שנכון להסביר כאן.

מאיר פרוש: חשבנו ואנחנו מצאנו בעיה, איך פותרים אותה?

מאיר פרוש: למשרד החינוך יש את העמדות שלו, הוא לא משנה את העמדה שלו לאור תפיסת משרד הביטחון.

<עמוס צייאדה: הנושא עלה בהקשר קצת יותר רחב, נגיד כשמוסד של 1,000 תלמידים נסגר, לאיפה עוברים התלמידים, או שבאיזשהו יישוב מקימים - - -

מאיר פרוש: את השאלה הזו כשהייתי סגן שר החינוך שאלתי אותך.

<עמוס צייאדה: בהחלט, נכון.

מאיר פרוש: אז עכשיו פה, במשרד הביטחון, לא - - -

<עמוס צייאדה: ובינתיים לא קרה מקרה כזה של מוסד כזה.

מאיר פרוש: אבל פה זה יקרה.

<עמוס צייאדה: בסדר, אז ניתן מענה כמו - - -

מאיר פרוש: אני לא יכול לסגור את עצמי בחוק שלא תהיה אפשרות לתלמיד ישיבה להיקלט בישיבה, לא יכול להיות מצב כזה.

<עמוס צייאדה: אבל סיכמנו אז שבמקרים שיהיה צורך אנחנו ניתן החרגה בהגדלה.

<עמוס צייאדה: זה לא משהו כזה דרמטי שאי אפשר לבצע אותו.

<מרים גראזי-רוזנבאום: הבעיה היא בגלל מבחני התמיכה.

<מרים גראזי-רוזנבאום: מבחני התמיכה – נבחן אותם מחדש אם תהיה בעיה.

מאיר פרוש: אז צריך לרשום פה.

מאיר פרוש: משרד הביטחון, אני מבקש מכם פה ניסוח שידבר על כך שאותם תלמידים לא יישארו באוויר, איך מוצאים פה פתרון לדבר.

<אחז בן ארי: במסגרת 50% שהוא דיבר עליהם, זה לא מספיק?

מאיר פרוש: אני נתתי לך דוגמה.

מאיר פרוש: אתה תהיה בעפולה שיש שם ישיבה של 400 תלמידים וישיבה של 50 תלמידים, 250 לא יתייצבו, ה-150 לא יכולים להיקלט ב-50 כי הם פי 300.

<הילה ארליך: שילכו לישיבה בעיר אחרת או שיקימו ישיבה חדשה.

מאיר פרוש: אבל ישיבה חדשה לא יכולה להיפתח?

<הילה ארליך: למה?

מאיר פרוש: כי צריך שנתיים פעילות.

<מרים גראזי-רוזנבאום: גם לזה יש החרגות, זה מקרים מיוחדים.

<הילה ארליך: בתקנות של משרד הביטחון יש אפשרות להכיר בתלמיד שעבר מישיבה לישיבה.

מאיר פרוש: אבל אז הישיבה לא יכולה לקלוט אותו מבחינת משרד החינוך.

<מירי פרנקל-שור: מה שצריך להסדיר זה לתת את הסמכות הזאת לשר הביטחון.

<גדי אגמון: אפשר יהיה להסדיר בתקנות את זמני המעבר.

<מירי פרנקל-שור: ששר הביטחון כן יוכל להפעיל את סמכותו ולא האמצעים הטכניים ולא הבעיות הטכניות של משרד החינוך לא יאפשרו.

<גדי אגמון: זה סוג של זמני מעבר.

אריאל אטיאס: אני חושב שהגיוס פה הוא פרסונלי, הוא לא טריטוריאלי.

אריאל אטיאס: הישיבה לא מוכרת – חובת הגיוס היא על כל אחד ואחד אז אין משמעות אם הישיבה מוכרת או לא.

<גדי אגמון: נכון, זה מה שאני אומר.

<גדי אגמון: מה אומר חבר הכנסת פרוש?

<גדי אגמון: הוא אומר: אם בעיר קטנה במקום פלוני אלמוני עכשיו יש ביטול של ישיבה - - -

אריאל אטיאס: אז אני אומר שלא צריך להגיע למצב שמבטלים ישיבה, לא מבטלים אותה, דנים כל אחד לגופו: הוא התייצב – הוא מקבל את ההסדר.

אריאל אטיאס: לא התייצב – יקבל את העונש.

אריאל אטיאס: זו לא ענישה קולקטיבית.

<הילה ארליך: זו לא ענישה, זו הכרה בישיבה.

אריאל אטיאס: הישיבה מוכרת מעצם זה שהם לומדים 45 שעות, שהם חיים על פי הכללים.

אריאל אטיאס: הכלל הזה שאם חלק כזה בא או לא זו ענישה קולקטיבית.

אריאל אטיאס: כי הרי מה הרעיון של ישיבה, אם הם באים לעשות בדיקות רפואיות?

אריאל אטיאס: לא.

אריאל אטיאס: שהם יושבים ולומדים.

אריאל אטיאס: אם הדבר הזה מתקיים צריך לשמור על זה.

אריאל אטיאס: מי שלא בא – יקבל את העונש שלו.

אריאל אטיאס: אם אתם לא מתנגדים לזה אז אין בזה בעיה.

איילת שקד: אטיאס, אני לא הייתי בקשב, מה אתה מציע?

אריאל אטיאס: מה שיש פה זה כאילו כמו ענישה קולקטיבית.

אריאל אטיאס: מאחר וכל החיוב הוא חיוב אישי על כל אחד, על הגיל שלו ועל תעודת הזהות שלו, אם הוא לא בא ולא התייצב אז יש את העונשים הקבועים.

אריאל אטיאס: אם הוא כן בא אז יסדרו אתו את העניין, הוא כן ביעד, הוא לא ביעד וכו'.

אריאל אטיאס: הסיפור הזה שיש איזושהי ענישה קולקטיבית שאומרים שלא מכירים בישיבה – הרי מה זה ישיבה?

אריאל אטיאס: ישיבה זה לא איפה שהולכים לעשות בדיקות רפואיות, ישיבה זה איפה שלומדים 45 שעות בשבוע, שחיים לפי הכללים, שלא עובדים, כל מה שצריך.

אריאל אטיאס: מי שעומד לפי הכללים האלה של משרד הביטחון הוא בתוך הלופ, אם יש מישהו שחטא אז על זה נאמר "האיש אחד יחטא ועל כל העדה תקצוף?".

<מירי פרנקל-שור: אבל זו לא הכוונה של הסעיף.

אריאל אטיאס: אבל הכוונה שיכולים להוריד את הישיבה מהרשימה.

<מירי פרנקל-שור: אם יש ישיבה ש-60% מתלמידיה אינם מתייצבים, או 40%, אינם מתייצבים לבדיקות רפואיות, האם היא צריכה להיות ישיבה מוכרת לצורך דחיית שירות?

<מירי פרנקל-שור: או שהדיווחים שלה הם לא דיווחים נכונים, האם זו ישיבה שצריכה להיות מוכרת?

<נתן נתנזון: אבל השאלה היא מה קורה עם ה-40% האלה שהתייצבו?

<מירי פרנקל-שור: אז ראש הישיבה צריך לקחת בחשבון לפני שהוא פועל, שהוא לא מדווח נכון, הוא לא מעביר והוא לא דוחק בתלמידיו לפעול בהתאם להוראות החוק, האם זו ישיבה שצריכה להיות מוכרת לצורך דחיית שירות?

<מירי פרנקל-שור: זאת שאלה.

<נתן נתנזון: השאלה היא אחרת.

<נתן נתנזון: השאלה אם אפשר לגרום לזה שבסעיף יהיה ובלבד שהתלמידים שכן התייצבו יוכלו להיקלט בישיבה אחרת, הרי אף אחד לא מתכוון להעניש אותם.

איילת שקד: זה נכון.

<נתן נתנזון: אף אחד לא מתכוון להעניש אותם.

<אחז בן ארי: אנחנו לא מתעסקים בתלמידים האלה.

<נתן נתנזון: אתם לא, החוק.

<נתן נתנזון: החוק סוגר לו את הישיבה עכשיו.

איילת שקד: אבל מה זה משנה?

איילת שקד: אין כאן ענישה קולקטיבית.

איילת שקד: אם התלמיד בישיבה היה בסדר הוא יכול לעבור לישיבה אחרת.

<נתן נתנזון: זה תלוי.

<נתן נתנזון: הוא אמר שאי אפשר.

<נתן נתנזון: לא היית בקשב בזמן שהוא אמר שלא את כולם הוא יוכל לקלוט.

<עמוס צייאדה: לא אמרתי שאי אפשר, אמרתי שיש מגבלות עד 50%.

<נתן נתנזון: אוקיי, מגבלות, אז המגבלה הזאת היא מגבלה.

איילת שקד: עמוס, אם ישיבה נסגרת בגלל שתלמידים לא היו בסדר ואחרים היו בסדר, יש בעיה לקלוט את מי שהיה בסדר בישיבה אחרת?

<נתן נתנזון: לפעמים כן.

מאיר פרוש: עד היום כן.

<עמוס צייאדה: המקרה שחבר הכנסת פרוש דיבר עליו הוא על ישיבה נגיד של 500 תלמידים, 300 לא מתגייסים ול-200 – כי זה מספר גדול מדי – אי אפשר למצוא להם פתרון מהיר ומניח את הדעת.

<עמוס צייאדה: זה מקרה מאוד מאוד חריג כי הרי בדרך כלל המספרים הם הרבה יותר נמוכים.

איילת שקד: אוקיי, במספרים נמוכים אתם יודעים להתמודד עם זה?

<גדי אגמון: זה דיון תיאורטי.

<מירי פרנקל-שור: הוא לא תיאורטי, למה אתה אומר שזה תיאורטי?

<גדי אגמון: ש-500 איש בוטלו?

מאיר פרוש: אני מבקש לומר, אפשר לעשות אתנו מה שרוצים, גם כפרות בערב יום כיפור, זה יום חופשה של אלעזר.

מאיר פרוש: אפשר גם לעשות אתנו כפרות באותו יום, אלעזר.

מאיר פרוש: אבל בהחלט יכול להיות שמסיום העבודה של הוועדה הזו חלק מהרבנים יאמרו לאנשים לא להתייצב ואז חלק כן יתייצבו וזה לא יהיה תיאורטי.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה יהיה בכמויות.

מאיר פרוש: אז אנא תפתרו את הבעיה לאותם אלה שכן יתייצבו, זה לא תיאורטי.

אריאל אטיאס: אין צורך בזה.

אריאל אטיאס: מספיק שיש לשר הביטחון סמכות ושיקול דעת אז נגמור את זה בזה.

אריאל אטיאס: ברגע שזה כתוב בחוק - - -

<מירי פרנקל-שור: יש, יש.

<הילה ארליך: יש, "רשאי שר הביטחון".

אריאל אטיאס: אבל אתם יודעים שכשכתוב בחוק עם נוסח כזה "רשאי", הוא צריך לנמק בק"ן טעמים ולהגיע עד בג"ץ להסביר למה הוא לא עשה לפי מה שכתוב פה.

אריאל אטיאס: אני אומר, למה יש צורך בזה?

אריאל אטיאס: בסוף אנחנו לא אומרים שמי שלא התייצב אז דינו כמי שכן התייצב.

אריאל אטיאס: תדונו לגופו של איש ולא לגופה של ישיבה.

אריאל אטיאס: אתם לא צריכים את זה בכלל.

מאיר פרוש: אתם צריכים להתרכך עם הנוסח לשאלה שאני שאלתי, כי הרי כשניסחו את זה לא ידעתם על העובדה הזו, אז תתרככו, מה הבעיה?

מאיר פרוש: איך אומר גפני?

מאיר פרוש: לא למדנו ליבה אבל מעירים לתשומת לבכם.

אריאל אטיאס: אין צורך בזה.

אריאל אטיאס: יש לי שאלה: אם זה לא כתוב אתם יכולים לעשות את זה, נכון?

אריאל אטיאס: גם אם זה לא כתוב אתם יכולים.

מאיר פרוש: זה יהיה יום הכפרות, ערב יום כיפור יהיה ביום חופש.

מאיר פרוש: ט' תשרי זה יום חופש, אפשר לעשות כפרות אתנו.

אריאל אטיאס: מירי, ממה שאני מבין מאחז, גם אם זה לא כתוב הוא יכול לעשות את זה.

אריאל אטיאס: בשביל מה צריך לכתוב את זה?

<אחז בן ארי: אבל כדאי - - -

אריאל אטיאס: כדאי אבל כדאי גם לא.

אריאל אטיאס: אני אומר, אם הוא יכול לבצע את אותה הפעולה גם אם זה לא כתוב – כשזה כתוב יותר קשה לו להפעיל שיקול דעת – אז למה צריך לכתוב את זה?

אלעזר שטרן: פרוש, אבל לאן הכפרה הולכת?

מאיר פרוש: בישיבות ההסדר – לסעודה מפסקת.

איילת שקד: אני מסכימה שזה לא דיון תיאורטי.

איילת שקד: אני מסכימה שזה לא דיון תיאורטי במצב שיכול להיווצר אחרי שיחוקק החוק, אני מסכימה.

איילת שקד: השאלה: עמוס, המצב שאחרי החוק יכול להיות שונה ולכן אנחנו מניחים עכשיו שזה לא תיאורטי.

איילת שקד: אם זה לא תיאורטי, כמו שהחוק כתוב עכשיו, האם אתם יכולים להתמודד עם בעיה כזאת?

<עמוס צייאדה: כן, בצורה מאוד פשוטה, איפה שיש צורך ניתן פתרון.

אריאל אטיאס: תגיד דוגמה, מה הפתרון?

<עמוס צייאדה: לתת למוסד הגדלה חריגה מעבר למספרים שקבועים במבחני התמיכה, לקבוע שבמקרים כאלה שמוסדות גדולים יאבדו את ההכרה שלהם - - -

אריאל אטיאס: עזוב את התמיכה, הוא לא מכיר בו כישיבה בכלל.

<עמוס צייאדה: אני מכיר.

<גדי אגמון: הוא עובר לישיבה מוכרת ואנחנו נשהה את הזמן שבו אנחנו נחייב אותו בחובת גיוס עד שהוא - - -

<עמוס צייאדה: חבר הכנסת אטיאס, זאת לא הנקודה.

אריאל אטיאס: השאלה אם הוא עובר או נשאר באותו מקום.

אריאל אטיאס: הם רשומים באותו מוסד, הם לומדים באותו מקום או שאתה רוצה להעביר אותם?

אריאל אטיאס: הם לא יכולים לעבור.

<מרים גראזי-רוזנבאום: מותר להם לעבור, יגדילו מ-50% ל-100%.

<עמוס צייאדה: הנקודה שמעלה פרוש זה לאפשר למוסד אחר שהם עוברים אליו הגדלה מעבר למה שמוגדר במבחני התמיכה.

איילת שקד: עמוס, היועצת המשפטית – נכון, יש פה איזה catch.

אריאל אטיאס: אני לא מדבר על מעבר פיזי.

<עמוס צייאדה: אבל הוא דיבר על מעבר.

אריאל אטיאס: לא, אני לא מדבר על מעבר פיזי, לא יהיה מעבר פיזי, אי אפשר להעביר אותם, זה לא חנות.

אריאל אטיאס: אני מדבר על מעבר ברישום שלכם, אתם מגדירים אותו כמוסד אחר.

אריאל אטיאס: אי אפשר להחליט מחר ש-200 בחורים עוברים לפה, מי יקבל אותם?

איילת שקד: הפתרון של היועצת המשפטית זה שנוסיף סעיף (5), או (3) – נשנה שם את הסדר – שלא יוסר מעמדה נגיד במשך חצי שנה עד שלא ימצא פתרון לתלמידים שהיו בסדר.

<אחז בן ארי: בין השיקולים הם רוצים, לאחר שנתן דעתו למציאת פתרון.

<מירי פרנקל-שור: אם הוא נתן דעתו והוא החליט שבכל זאת הוא משאיר אבל יש בעיה בין - - -

אריאל אטיאס: צריך לתת להם זמן להתארגן.

<גדי אגמון: מקובל עלי, לא יוסר מעמדה של ישיבה במשך חצי שנה.

איילת שקד: חצי שנה, זמן התארגנות.

איילת שקד: בסדר, אטיאס, גפני?

אריאל אטיאס: יש עוד פתרון.

אריאל אטיאס: אני רוצה לחדד את זה בהתחשב במה שם הוא אומר.

אריאל אטיאס: הרי יש לעבור מוסד פיזי – זה כמעט לא ריאלי כי מוסד זה לא סתם אנשים שמעבירים אותם ממקום למקום, זו ישיבה עם תקציבים, עם תלמידים – ויש מעבר תיאורטי, שנמצאים אותם תלמידים באותם מקומות אבל משרד החינוך מגדיר אותם בצורה שונה.

אריאל אטיאס: הם חיים לפי ההגדרה של משרד החינוך, הם לא חיים לפי ההגדרה שלהם.

אריאל אטיאס: אם תשימי סעיף כזה פתרנו את הבעיה.

<גדי אגמון: לא, ההגדרה היא לפי ההגדרה של משרד החינוך.

מאיר פרוש: יש לי שאלה לעמוס: לפי התקנות של היום אתה יכול חוקית להוסיף מספר תלמידים באיזושהי חשיבה מיוחדת?

<עמוס צייאדה: כן ולא.

מאיר פרוש: כן ולא.

מאיר פרוש: אני שאלתי שאלה, האם עמוס יכול היום בחקיקה מיוחדת - - -

<עמוס צייאדה: תן לי לסיים, שניה.

<עמוס צייאדה: באופן כללי צריכות להתקיים נסיבות חריגות, נסיבות יוצאות דופן כדי שנאשר.

<עמוס צייאדה: אנחנו יודעים לאשר פטור משנתיים פעילות וגם יודעים לאשר החרגה כזו.

<עמוס צייאדה: איפה שיש צורך ומקום נאשר.

<עמוס צייאדה: אנחנו יודעים לאשר.

אריאל אטיאס: רק תכתבו את זה אבל.

מאיר פרוש: מתי לא?

<עמוס צייאדה: לא, אבל אנחנו יודעים לאשר, אנחנו מאשרים דברים כאלה.

אריאל אטיאס: אני אומר שיכתבו את זה.

מאיר פרוש: מתי אתה אומר שלא?

<עמוס צייאדה: אבל אנחנו יודעים לאשר.

<עמוס צייאדה: יש לשכה משפטית, יש משרד המשפטים, אנחנו יודעים להמליץ - - -

איילת שקד: למה?

<גדי אגמון: כי אם ראש הישיבה איננו ממלא את חובותיו לפי הסעיף בחוק, אז למה אנחנו נותנים לישיבה חצי שנה התארגנות?

<גדי אגמון: ראש הישיבה איננו ממלא את חובותיו בהתאם להוראות בסעיף זה.

<מירי פרנקל-שור: לא, זה לתלמידים.

אריאל אטיאס: אנחנו מדברים על התלמידים, לא על ראש הישיבה.

<מירי פרנקל-שור: תקשיב, אם הוא לא יהיה בישיבה מוכרת הוא לא יוכל לקבל דחיית שירות.

אריאל אטיאס: אנחנו לא מדברים על דיווחים כוזבים.

אריאל אטיאס: אנחנו מדברים על תלמידים, על מה שיכול להיווצר פה.

<הילה ארליך: אנחנו מדברים על התלמידים אבל המשמעות דה פקטו היא לתת יד להפרה, לתת יד לזה שראש ישיבה יאפשר לא להתייצב.

<מירי פרנקל-שור: לא נכון.

<מירי פרנקל-שור: את לא צודקת, הילה.

אריאל אטיאס: לא, זאת לא הכוונה.

אריאל אטיאס: תפעילו איזה סנקציות שאתם רוצים על אותו אדם שלא הגיע אבל אל - - -

<הילה ארליך: על הישיבה, הרי אי אפשר להכיר בישיבה כזו.

אריאל אטיאס: מה זה ישיבה?

אריאל אטיאס: ישיבה זה מבנה.

אריאל אטיאס: מה זה ישיבה?

אריאל אטיאס: יש תלמידים בישיבה.

<הילה ארליך: אבל יש לה ראש ישיבה, יש לה הנהגה וההנהגה בעצם - - -

אריאל אטיאס: אבל הענישה לא יכולה להיות קולקטיבית.

<הילה ארליך: זו לא ענישה.

אריאל אטיאס: זו ענישה.

<הילה ארליך: הוא רוצה – שיעבור, שימצא ישיבה בעיר אחרת.

אריאל אטיאס: הוא לא יכול למצוא, זה מה שאני מסביר לך, זה לא עובד ככה.

<גדי אגמון: ראש הישיבה מנחה את תלמידיו מחר בבוקר לא להתייצב ולא לשתף פעולה - - -

<מירי פרנקל-שור: נכון, היא לא צריכה להיות ישיבה מוכרת לצורכי דחיית שירות, אבל אם היו שם תלמידים שכן התייצבו, נכון?

<מירי פרנקל-שור: אם יש לך 60 שלא ו-40 שכן, אם הם לא יהיו בישיבה ופקע תוקף הצו, הם לא יוכלו לבקש דחיית שירות עם שהם לא יהיו שייכים לישיבה.

<גדי אגמון: אבל נתנו לישיבה הזו הכרה בהנחה והיא עומדת בכללים של מערכת הביטחון.

<גדי אגמון: הפה הנותן הוא גם זה שיאסור.

<גדי אגמון: נתנו לה הכרה מעצם העובדה שהיא לא מבצעת – כמו הדיונים שהיו פה אתמול – פעילויות שהן פעילויות נגד המדינה, בכך שהיא נותנת לאנשיה להתייצב בלשכת הגיוס ולבצע הליכים.

<גדי אגמון: מחר בבוקר יגיד רב כזה או אחר שהישיבה הזאת לא תתייצב בלשכות הגיוס כי הוא חושב - - -

אריאל אטיאס: אם כל הישיבה אתה צודק.

אריאל אטיאס: אנחנו מדברים על נושא - - -

<גדי אגמון: יתייצב שם אחד ו-199 לא יתייצבו.

אריאל אטיאס: עזוב, אתה הולך על משהו קיצוני.

אריאל אטיאס: גדי, אתה הולך על משהו קיצוני.

<נתן נתנזון: אבל אז אין בעיה, אם מדובר באחד הוא ילך למקום אחר ונגמר.

<גדי אגמון: זה נראה לי לא סביר.

<מירי פרנקל-שור: גדי, אם יש לך אפילו 30%, זו מגמה, 30% שלא מתייצבים ו-70% שהתייצבו, ופקע תוקף הצו, אם הם לא שייכים לישיבה הם לא יכולים לבקש דחיית שירות.

<גדי אגמון: אני חושב שבעניין הזה אנחנו מעודדים – ואני לא רוצה לפתוח פה על המציאות החברתית שקיימת בחברה החרדית היום על שיתוף פעולה עם הצבא או לא – מה אנחנו מעודדים, את אלה שלא משתפים פעולה עם הצבא גם היום?

מאיר פרוש: אני מבקש עבור אלה שכן התייצבו.

<גדי אגמון: אז למה אתה תורם לישיבה?

<גדי אגמון: יש היום ישיבות שאתם יודעים שהן- - -

מאיר פרוש: אתה מוריד את ההגדרה של ישיבה מאותה רשימה שהבחור נמצא, איפה הבחור שהתייצב יקבל את הפתרון?

<גדי אגמון: מי שישתף אתי פעולה אנחנו נשתף אתו פעולה ונעזור לו כמה שיותר.

<מירי פרנקל-שור: אם פקע תוקף הצו והוא לא מצא עדיין, אז מה את עושה?

<הילה ארליך: אז מאריכים לו דח"ש לעוד תקופת ביניים.

<הילה ארליך: צריך למצוא פתרון ברמת הפרט, לא ברמת הישיבה.

<מירי פרנקל-שור: אז תכתבי את זה, זה הכול.

אריאל אטיאס: אנחנו לא רוצים שתהיה סיטואציה שמי שכן שיתף פעולה חוטף.

אריאל אטיאס: זה מה שאנחנו לא רוצים.

אריאל אטיאס: אלה שלא משתפים פעולה – עזבו אותם.

אריאל אטיאס: מי ששיתף פעולה שלא יחטוף.

אריאל אטיאס: צריכים לעודד אותם ואז הם יראו את ההבדל בין מי שמשתף ומי שלא משתף.

אריאל אטיאס: אבל אם יש ענישה קולקטיבית - - -

<גדי אגמון: אז אל תדבר על ישיבה.

אריאל אטיאס: מה הכוונה לא לדבר על ישיבה?

<גדי אגמון: אז בוא נדבר על כך שמי ששיתף פעולה ונאלץ לעזוב את ישיבה "איקס" בגלל שהיא מחולקת לשני רבנים: רב אחד שאומר שתפו פעולה ורב שני שאומר אל תשתפו פעולה, כל אלה שישתפו פעולה , ניתן להם זמן התארגנות לעבור לישיבות אחרות.

איילת שקד: בסדר, אפשר להכניס לחוק עוד סעיף כפי שהם הציעו שתלמיד שכן ציית לחוק, שר הביטחון - - -

<נתן נתנזון: ובלבד שהתלמידים שכן התייצבו יקבלו דחיית שירות.

<גדי אגמון: זו, לא היתה הצעה.

אריאל אטיאס: לא זו הכוונה, אני רוצה להסביר משהו.

אריאל אטיאס: יש לכם טעות אחת בקטע של לעבור.

אריאל אטיאס: בוא נתאר לכם את זה עם דימויים מעולם שוק העבודה: נניח שיש איזה עסק עם 200 עובדים ויש להם בעיה עם רישיון עסק, הם אומרים: תעבור למקום אחר.

אריאל אטיאס: מה זה תעבור?

אריאל אטיאס: זה לא עובד ככה.

אריאל אטיאס: יש ישיבה שמוכנה לקלוט אותך וישיבה שלא מוכנה לקלוט אותך, יש מקום בישיבה, אין מקום בישיבה, זו לא איזו תוכנית כבקשתך.

<גדי אגמון: אז אתה הצעת להסתכל על הישיבה ואני אומר: בוא נסתכל על הפרט.

אריאל אטיאס: אז אני אומר, כדי להסתכל על הפרט - - -

איילת שקד: אטיאס, מה הפתרון הפרקטי שלך להכניס לחוק?

אריאל אטיאס: יש פתרון אחד שאני חושב שיהיה מקובל על משרד החינוך.

אריאל אטיאס: אם הוא חי לפי משרד החינוך והוא לא חי בעולם משל עצמו, שמשרד החינוך – וכתוב את זה כאן, זה לא שהוא אומר את זה כאן בתיאוריה – באותה מידה שכתוב שפוסלים, באותה מידה כתוב שמשרד החינוך יוכל לאשר לישיבה סמל מוסד וכל מה שהוא עושה, גם בלי הכללים שקבועים אצלם שצריך שנתיים הסתגלות וכל העסק הזה.

אריאל אטיאס: אם הוא מאשר לו מעבר ישיבה תיאורטי – זה לא מעבר פיזי, הסברתי לכם, זו לא קבוצה שמעבירים אותה - - -

איילת שקד: זו אותה ישיבה שאתה גורע ממנה את ה-300 שלא התייצבו.

אריאל אטיאס: נכון.

איילת שקד: משרד החינוך מפסיק לתקצב את ה-300 שלא התייצבו וממשיך לתקצב את ה-200 שכן התייצבו?

אריאל אטיאס: הם נשארים באותו מבנה, הם לומדים באותו מקום, מי שהלך – מתנהגים אתו בצורה אחת, מי שלא – יחטוף, אבל לא עושים ענישה קולקטיבית כי זה בדיוק גורם להקצנה עוד יותר.

אריאל אטיאס: אומרים: אנחנו הלכנו ושיתפנו פעולה, תראו מה קיבלנו, וגם הם אותו דבר?

אריאל אטיאס: אז אני אומר, זה חריף מדי, זה רחב מדי.

<גדי אגמון: אני חושב שלא צריך לתקצב את הישיבה הזו.

<גדי אגמון: גם משרד החינוך לא צריך לתקצב את הישיבה הזו.

<אחז בן ארי: סליחה, לסגור ישיבה זה דבר מאוד קיצוני.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אנחנו חושבים שכל הסמכות שלנו במבחני תמיכה, אם צריך לתמוך או לא צריך לתמוך, קודם כל אנחנו נתקן במבחן התמיכה.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אנחנו לא נעביר את מבחן התמיכה פה לחוק, אנחנו עושים את הגמישות של מבחן התמיכה.

אריאל אטיאס: אני לא מדבר על התמיכה עכשיו, אני מדבר על הכרה שלהם.

<מרים גראזי-רוזנבאום: זה מקרה פרטני.

אריאל אטיאס: אם אתם מכירים בהם, הם מכירים בהם באופן אוטומטי?

<מרים גראזי-רוזנבאום: יכול להיות שבמקרה מסוים יקרה המצב שתיארת, יכול להיות שתלמידים יתפזרו.

<מרים גראזי-רוזנבאום: רוב הישיבות הן הרבה יותר קטנות.

<מרים גראזי-רוזנבאום: אם יהיה מצב אקוטי - - -

אריאל אטיאס: זה לא משנה מספר.

איילת שקד: תגיד, למה אנחנו מדברים עכשיו על מבחני תמיכה?

אריאל אטיאס: אני לא דיברתי על תמיכה בכלל.

איילת שקד: הסעיף הזה זו רשימת הישיבות לצורך דחיית שירות.

אריאל אטיאס: נכון, לא דיברתי על תמיכה.

איילת שקד: אומר גדי שהם יטפלו, נניח ישיבה מורדת מהרשימה של שר הביטחון, הם יתייחסו לפרט וימשיכו לתת לו דחיית שירות.

אריאל אטיאס: הוא לא אומר את זה ככה.

איילת שקד: זה מה שהוא אומר, זה מה שהוא הציע.

<מירי פרנקל-שור: נכון, חצי שנה שאנחנו התכוונו להתארגנות זה לפרט.

<מירי פרנקל-שור: הפתרון הוא פרטני, הוא לא לישיבה.

אלעזר שטרן: הצעה טובה.

אריאל אטיאס: יש לי שאלה, הוא יקבל את הפתרון לאורך זמן או שאתה מחייב אותו לעבור ישיבה?

איילת שקד: פרטני.

<גדי אגמון: מה שהצעתי הוא שפרט בישיבה שבוטלה, והיה והוא שיתף אתנו פעולה יקבל זמן של 3 חודשים לצורך העניין לעבור ישיבה.

אריאל אטיאס: זה לא מקובל.

<גדי אגמון: למה?

אריאל אטיאס: אני עונה לך למה, אני הסברתי לכם קודם.

אריאל אטיאס: מעבר מישיבה לישיבה זה תרבות ואורח חיים, זה אפילו יותר ממקום עבודה מבחינת איך שזה מתנהל.

אריאל אטיאס: ישיבה זה מקום שלומדים שם כל היום, זה לא איזה מקום בילוי שאתה אומר: היום אתה ביער הזה, תלך ליער אחר.

אריאל אטיאס: זה לא עובד ככה.

אריאל אטיאס: זה תלמידים, זה חברותא, זה עם מי הוא לומד, זו תמיכה, זה אם ישיבה אחרת מסוגלת לקלוט אותו או לא, זה מאוד מורכב.

אריאל אטיאס: יש לי הצעה יותר פשוטה: אם אתם לא רוצים להתייחס למשרד החינוך, אתה תטפל.

אריאל אטיאס: יש לך הרבה כלים לטפל באלה שלא באו, נכון?

אריאל אטיאס: אתה לא צריך רק לא להכיר בישיבה.

אריאל אטיאס: אתה עוצר אותו ואתה עושה עוד כל מיני פעולות.

אריאל אטיאס: תטפל בפרט כמו שאתה מבין.

אריאל אטיאס: אבל בפרט שהלך, הוא לא צריך להיענש.

אריאל אטיאס: אז הישיבה מבחינתך, מי שבא נשאר.

אריאל אטיאס: הרי תמיכות זה לא קשור אליך, זה קשור אליו, זה קשור למשרד החינוך.

אריאל אטיאס: לגבי ההכרה – אל תפסול לו את ההכרה, תמיד יש לו יכולת אם הוא רואה - - -

<גדי אגמון: מי זה לו?

אריאל אטיאס: לישיבה.

אריאל אטיאס: תמיד יש לכם יכולת במקרה קיצוני – כמו שאמרת, 90%, 95%, אתה מבין שזו מגמה, אתה מבין שזו הכוונה, אתה מבין שזו יד מכוונת ואז יש לך סמכות לעשות את זה גם היום.

אריאל אטיאס: כשאתה כותב את זה בחוק אתה צריך להסביר למה לא עשית את זה.

אריאל אטיאס: אתה לא כותב את זה – אתה צריך להסביר מה עשית ולמה.

אריאל אטיאס: לכן זה האיזון הנכון.

<גדי אגמון: מה שאני הצעתי זה רק להסתכל על הפרט ולא על הישיבה.

אריאל אטיאס: אבל לא 3 חודשים, 3 חודשים לא נתת לו כלום, אתה בעצם כופה עליו לעבור ישיבה.

אלעזר שטרן: גדי, תן להם חצי שנה.

<גדי אגמון: היום בחוק זה 21 יום.

אריאל אטיאס: ואז מה הרווחת, גדי?

אריאל אטיאס: אתה יודע מה הרווחת, גדי?

אריאל אטיאס: שגם אלה שרוצים ללכת, אם הם קשורים לישיבה ולראש הישיבה ולקבוצה ולהווי הם לא יוכלו וגם הם לא יתגייסו, זה מה שאתה מרוויח.

<מירי פרנקל-שור: גדי, מה פתאום 21 יום, זה לא 21 יום.

אלעזר שטרן: אריאל, חצי שנה זה הגיוני?

אריאל אטיאס: אני אומר: אל תכפה עליו לעבור ישיבה.

אריאל אטיאס: אתה רוצה לטפל לו בתמיכות – לך למשרד החינוך.

אריאל אטיאס: אתה רוצה לטפל בו – תעודד את אלה שכן משתפים פעולה.

אלעזר שטרן: זה מה שיעודד אותו.

אריאל אטיאס: מה פתאום.

אלעזר שטרן: שני דברים קורים בחצי שנה:

אלעזר שטרן: יכול לקרות שהוא באמת יעבור ישיבה אבל יכול להיות שראש הישיבה שלו גם ישתנה.

<גדי אגמון: החצי שנה היא לפרט, לא לישיבה.

<מירי פרנקל-שור: לפרט, זה מה שאני אומרת כל הזמן.

איילת שקד: טוב, אנחנו מתקדמים.

איילת שקד: תמשיכי לקרוא ואז נעבור להסתייגויות.

משה גפני: מקבלים את ההצעה של גדי?

אלעזר שטרן: 3 חודשים.

משה גפני: לא 3, הוא הציע חצי שנה.

<גדי אגמון: אני הצעתי 3 חודשים אבל - - -

משה גפני: חצי שנה הצעת.

אריאל אטיאס: אבל אתה יודע מה הוא מציע אחרי חצי שנה – שאתה חייב לעבור ישיבה.

אריאל אטיאס: זה מה שהוא מציע.

אריאל אטיאס: אתה חייב לעבור ישיבה.

אריאל אטיאס: הוא לא מכיר בה, אתה חייב לעבור ממנה.

משה גפני: למה לעבור?

אריאל אטיאס: כי חלק מהישיבה לא באו.

אריאל אטיאס: זו ענישה קולקטיבית, זה לא נכון לעשות את זה.

אריאל אטיאס: זה גם פוגע באינטרס שלכם ויש לשר הביטחון שיקול דעת לעשות את זה לבד, הוא לא צריך את הסעיף הזה.

<גדי אגמון: אני אומר שאפשר גם בעניין הזה לתת סמכויות לשר הביטחון בתקנות ולאפשר שהיה וישיבה מבוטלת, בתקופת ביטול הישיבה לפרט ששיתף פעולה עם צה"ל, אפשר שתהיה לו תקופת מעבר של "איקס" זמן.

<גדי אגמון: זה לא דבר שהוא בחקיקה ראשית.

איילת שקד: אני מסכימה.

<גדי אגמון: זה סוג של נישה שאנחנו נשאבנו אליה.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: אטיאס, הוא יטפל בזה.

איילת שקד: שר הביטחון סך הכול לא רוצה להזיק לתלמידים שיתייצבו אז הוא יטפל בזה.

אריאל אטיאס: איך הוא יטפל?

אריאל אטיאס: מה הנוסח פה?

משה גפני: אבל היתה הצעה שהוא ייתן חצי שנה.

<גדי אגמון: נקבע בתקנות סעיף של מעבר.

איילת שקד: נקבע את זה בתקנות שהוא ייתן חצי שנה.

<גדי אגמון: חצי שנה בין ישיבה לישיבה והיה וישיבה מתבטלת וכתוצאה מכך - - -

מאיר פרוש: הישיבה לא מתבטלת.

מאיר פרוש: היא מוסרת מרשימת השר, היא לא מתבטלת.

<גדי אגמון: שר הביטחון יגבש את רשימת הישיבות המוכרות.

מאיר פרוש: אז מוסרת, לא מתבטלת.

אריאל אטיאס: אני מציע משהו יותר גמיש, איילת.

מאיר פרוש: תהיה ישיבה שלא מתייצבת ותהיה ישיבה שמתייצבת.

משה גפני: אחרי החוק – אני לא יודע מה יהיה בחוק אבל אחרי החוק יכול להיות שיהיה מספר גדול של ישיבות כאלה.

אריאל אטיאס: הרבה כאלה, נכון.

איילת שקד: אז בגלל זה זה לא צריך להיכנס לחוק, שהוא יעשה את זה בתקנות.

אריאל אטיאס: אז אני מציע שאל תכתבו כמה זמן, תכתבו ששר הביטחון יקבע בתקנות הוראות מעבר לישיבה שיחולו עליה כל התקנות שרציתם.

איילת שקד: בסדר, אין לי בעיה.

אריאל אטיאס: אל תגידו כמה זמן.

איילת שקד: גדי?

איילת שקד: אחז?

אריאל אטיאס: שר הביטחון יקבע בתקנות הוראות מעבר לישיבה.

אריאל אטיאס: זה הכול, בלי להגיד כמה זמן.

איילת שקד: בסדר, מירי?

איילת שקד: תוסיפי את זה, מקובל.

<גדי אגמון: בסדר גמור.

איילת שקד: תסיימי לקרוא ונצביע על ההסתייגויות, לעמר יש שתיים.

<איילת לוי: "(3) חדל להתקיים בישיבה אחד מהתנאים בהתאם לאמות המידה שקבע שר הביטחון כאמור בסעיף קטן (א); (4) נתקיימו נסיבות אחרות המצדיקות, לדעת השר, את שלילת ההכרה בישיבה.

<איילת לוי: "

אריאל אטיאס: רגע, אז תוסיפי את הסעיף הזה, את מנסחת את זה?

איילת שקד: כן, היא תוסיף, הנה היא כותבת.

משה גפני: ברשותך, אני לא אמרתי קודם, אני דיברתי עם משרד החינוך, הם אומרים שהיום לפי המצב הזה מעל גיל 23 אפשר לצאת לעבוד אם זה מעבר לשעות הלימודים.

<עמוס צייאדה: אכן.

משה גפני: שתדעי רק.

איילת שקד: בהתאם למה שאתה אמרת?

משה גפני: בהתאם למה שאריאל אמר.

משה גפני: אני הלכתי לשאול אותם מה המצב היום.

איילת שקד: שהיום מגיל 23 אפשר לעבוד?

אריאל אטיאס: נכון ועכשיו מחמירים על זה.

משה גפני: מגיל מסוים.

<עמוס צייאדה: אפשר לעבוד מעבר לשעות הלימוד במוסד התורני אם אתה דחוי שירות לפי חוק טל.

<עמוס צייאדה: אם אתה פטור שירות או שרתת אז גם המגבלה הזו לא חלה עליך.

איילת שקד: אם אתה פטור שירות זה ברור, רק למי שהוא דחוי.

משה גפני: גם למי שיש דחיית שירות, זה מה שהם אומרים, אני לא אומר את דעתי.

איילת שקד: היום מגיל 23, אז שווה להכניס את זה אם זה היום קורה, אני לא רואה סיבה שלא.

איילת שקד: תכף נדבר על זה.

איילת שקד: עמר בר לב, הסתייגות (ג)(1) במקום "שיער מסוים שקבע שר הביטחון" יבוא "עשרה אחוז מתלמידי הישיבה".

איילת שקד: עמר, מכיוון שאנחנו לא יודעים מה הולך לקרות אחרי חקיקת החוק אני מציעה להשאיר את זה לשר הביטחון בתקנות.

עמר בר-לב: תני לי רגע להסביר.

מאיר פרוש: את מאששת את החששות שלנו, זה אומר לנו שהמצב לא טוב.

עמר בר-לב: אני רוצה להתייחס: אחד, לפני כן היתה לי הסתייגות להחריג את הישיבות הציוניות בסעיף הקודם שהסברתם לי למה לא צריך, אז לפחות לפי שיחה של שיר, העוזרת שלי, עם עדו אתמול בלילה הוא אמר שהוא חושב שב-26לה(א) כן צריך להכניס את זה.

עמר בר-לב: זאת אומרת: "שר הביטחון יגבש את רשימת הישיבות המוכרות לעניין פרק זה, שאינן ישיבות גבוהות ציוניות".

איילת שקד: לא, עדו, זה לא קשור, יש סעיף נפרד לישיבות הציוניות.

<עדו בן יצחק: לא אמרתי שזה צריך להיות ב-26לד, אם כבר ב-26לה.

<עדו בן יצחק: יכולה להיות פה שאלה האם תיכנס לפה ישיבה גבוהה ציונית.

איילת שקד: לא, זה לא בפרק הזה.

איילת שקד: התשובה היא לא, זה הסדר נפרד.

<מירי פרנקל-שור: לא, לא.

מאיר פרוש: זה לא בהסדר?

<מירי פרנקל-שור: יש פה 3 מסלולים: יש מסלול של ישיבות הסדר, יש מסלול של ישיבות מעודדות גיוס ויש מסלול של תורתו אומנותו.

<מירי פרנקל-שור: החוק לא אומר שישיבה ששייכת לזרם מסוים לא יכולה להיכנס להסדר של תורתו אומנותו.

<מירי פרנקל-שור: זה לא אומר.

<מירי פרנקל-שור: שר הביטחון יכול להכיר גם בישיבה שצבע הכיפה הוא לא שחור, הוא יכול להכיר בישיבה כתורתו אומנותו.

<מירי פרנקל-שור: זה לא מה שהחוק עושה.

<עדו בן יצחק: אז ההסתייגות שלו אומרת שהוא לא מוכן להכיר.

<מירי פרנקל-שור: נכון, אבל - - -

איילת שקד: עמר, ההסתייגות הזאת באמת מיותרת.

עמר בר-לב: אני רוצה לשמוע מהמשפטנים, זה נושא משפטי.

איילת שקד: מה שמירי אמרה הוא שאם תבוא ישיבה ציונית - - -

עמר בר-לב: היא יושבת לידך, היא יודעת לדבר.

איילת שקד: אבל היא הסבירה עכשיו, שמעת מה היא אמרה.

עמר בר-לב: אבל לא הבנתי, תחזרי עוד פעם.

עמר בר-לב: זה מיותר מבחינה משפטית לדעתך?

עמר בר-לב: אין כאן אי בהירות?

עמר בר-לב: זה ברור או שיש טעם להוסיף את זה?

<מירי פרנקל-שור: מה שחייב להיות ברור ומובן מאליו הוא שכל ישיבה, ולא משנה לאיזה זרם היא שייכת, יכולה לפנות לשר הביטחון להיום מוכרת לצורך ההסדר שמתגבש כאן.

עמר בר-לב: בסדר, זו התוספת.

<מירי פרנקל-שור: נכון, "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי למנוע מישיבה לפנות לשר הביטחון".

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, כל ישיבה - - -

<גדי אגמון: שלא בהמלצה.

<מירי פרנקל-שור: לא חייבת לעבור דרך ועד הישיבות אלא יכולה לפנות לשר הביטחון.

עמר בר-לב: אני שואל אם מיותרת מבחינה משפטית התוספת.

איילת שקד: כן, אני אסביר למה היא מיותרת, כי מירי אומרת כרגע: נניח יש ישיבה של כיפות סרוגות שמחליטה להיות בהסדר של תורתו אומנותו ולא בהסדר של המעודדות גיוס, אתה צריך לתת להם את האופציה להיות בהסדר הזה אם הם רוצים.

איילת שקד: בפועל זה לא יקרה.

<גדי אגמון: גם אם ועד הישיבות לא ממליץ.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: בפועל זה לא יקרה ואני לא מציעה להיכנס כרגע לדקויות האלה.

<מירי פרנקל-שור: אני רוצה לחדד, זו לא דקות, זו מהות.

<מירי פרנקל-שור: ישיבה גבוהה ציונית שמתייחסים אליה היום בהסדר היא ישיבה מעודדת גיוס.

<מירי פרנקל-שור: כן יכולה לקום ישיבה גבוהה ציונית ששייכת לזרם מסוים ולהיות מוכרת בהצעת החוק הזו.

<מירי פרנקל-שור: השאלה מה אתה מבקש: אם אתה מבקש שההסדר הזה של תורתו אומנותו יהיה רק לזרם מסוים אז התיקון צריך להיות במקום אחר.

<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, השאלה מה אתה רוצה להשיג: האם אתה רוצה שההסדר הזה יהיה מכוון רק לבוגרי החינוך החרדי?

<מירי פרנקל-שור: זה בעצם מה שאנחנו אומרים.

עמר בר-לב: זו הכוונה, זו הכוונה הכללית כאן אבל אין לי עניין להיכנס לזה אז אני מוריד את ההערה הזו.

עמר בר-לב: לגבי שתי ההסתייגויות לסעיף (5): כתוב כאן

עמר בר-לב: בסעיף (ג)(1) "שיעור מסוים, שקבע שר הביטחון" – אני לא יודע מה זה "שיעור מסוים", אני מבקש לקבוע שבמידה והשיעור הוא למעלה מ-10%.

עמר בר-לב: אני רוצה לקבוע מספר.

אריאל אטיאס: על מה 10%?

איילת שקד: אני מתנגדת לקבוע מספר, אני חושבת שצריך להשאיר את החופש לשר הביטחון כדי להתמודד עם המציאות.

איילת שקד: אנחנו לא יודעים כרגע איך תיראה המציאות וצריך להשאיר לו את החופש הזה ולא לעשות את זה בחקיקה ראשית.

עמר בר-לב: אני לא חושב כמוך כי אנחנו יודעים שבעבר – לפחות היום נראה שהמגמה היא אחרת – אבל בעבר אצל בעלי תפקידים שונים לא היה ניסיון מאוד איתן של צה"ל לקלוט חרדים ולכן אני לא יודע מה זה "שיעור מסוים".

עמר בר-לב: "שיעור מסוים" זה 49%?

עמר בר-לב: מה זה "שיעור מסוים"?

אריאל אטיאס: בשביל זה יש שר ביטחון שיש לו יועץ משפטי והוא אומר לו מה סביר ומה לא סביר, ומה שלא סביר, הוא יגיד לו: תשמע, זה מוגזם.

עמר בר-לב: אתה רואה, היועץ המשפטי הלך.

איילת שקד: עמר, הבנתי.

איילת שקד: זה לגיטימי שאנחנו חלוקים, בואו נעלה את זה להצבעה.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 2

איילת שקד: נמנעים – אין

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: עמר, יש לך עוד הסתייגות, בבקשה.

עמר בר-לב: כן, אני רוצה להוסיף ל-(1), (2), (3), (4) גם את הנושא של מעורבות פוליטית של בחורי הישיבה.

עמר בר-לב: זאת אומרת, אם יש ישיבה שבחורי הישיבה הם במעורבות פוליטית - - -

אריאל אטיאס: אתה מתכוון לישיבות ההסדר?

עמר בר-לב: לא, כאן, הישיבות האלה.

אריאל אטיאס: כל הישיבות, ציוניות, הסדר וגבוהות?

עמר בר-לב: הישיבות שהסעיף הזה עוסק בהן.

אריאל אטיאס: אבל רק אלה?

אריאל אטיאס: בישיבות ההסדר יכולה להיות לו מעורבות פוליטית?

עמר בר-לב: הרגע ויתרתי על ההתעקשות על ההפרדה בין ישיבות כאלה לאחרות.

אריאל אטיאס: אז אתה מתכוון על הכול?

אריאל אטיאס: על כל סוגי הישיבות?

עמר בר-לב: אני מדבר כאן, אני מדבר, אריאל, כאן, בסעיף הזה והסעיף הזה מתייחס לישיבות האלה.

עמר בר-לב: אני חושב שישיבה שיש בה מעורבות פוליטית, שר הביטחון צריך להוציא אותה או לפחות יהיה רשאי להוציא אותה מההסדר הזה.

<נתן נתנזון: וסעיף (4) לא מספיק לך?

אריאל אטיאס: מה עם ישיבות ההסדר והציוניות?

אריאל אטיאס: על זה אתה לא חושב שזה צריך לחול?

מאיר פרוש: קודם כל, אנחנו לא נגד הדבר, אני רק שואל מה זה פוליטי, אסור להם להצביע או שמותר להם להצביע?

עמר בר-לב: לא, ברור שכן.

מאיר פרוש: תגיד לי מה לא לעשות, להניף שלטים?

עמר בר-לב: נשאיר את זה לשיקולו של שר הביטחון.

<נתן נתנזון: עמר, יש לך את סעיף (4).

מאיר פרוש: לי אין בעיה, שאנחנו נדע מה נקראת פעילות פוליטית?

עמר בר-לב: נניח שהישיבה יוצאת בצורה מאורגנת להפגנה כנגד חיילי צה"ל.

מאיר פרוש: במבשרת אדומים למשל.

עמר בר-לב: כנגד פעולה כזאת או אחרת של חיילי צה"ל, נניח.

מאיר פרוש: אבל אם עצרו בחור, מותר לי?

עמר בר-לב: אז לכן אנחנו לא ניתן כאן רשימת מכולת של מה שכן ומה שלא.

<נתן נתנזון: יש לך את סעיף (4), עמר, תסתכל.

עמר בר-לב: יש כאן אמירות כלליות ואני מבקש שהאמירה הזאת תהיה.

איילת שקד: אבל יש כאן את סעיף (4).

<נתן נתנזון: סעיף (4) כולל את האפשרות הזאת, הרי אתה לא תצא מזה גם.

איילת שקד: בסדר, בואו נצביע על זה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד על זה משהו.

מאיר פרוש: לי לא מפריע שלא יתנו להם, שלא יחשוב, אין לי בעיה.

מאיר פרוש: אני יכול להצביע אתך, אין לי בעיה.

אלעזר שטרן: אני אגיד משהו, על פניו אני חושב שיש הרבה צדק בטענה של עמר והשאלה – אני דרך אגב חושב שהנושא של ישיבות ההסדר הוא כמובן במידה מסוימת מובהק יותר כיוון ששם הם חיילים בשל"ת.

אלעזר שטרן: אבל אני, חבר הכנסת פרוש, רוצה לתת לך דוגמה ולכן אני לא בטוח שאתה בעדו אבל אני אסיים רק את הטיעון.

אלעזר שטרן: אני חושב שלהחיל את זה על כל ישיבה זה קצת קשה בגלל שמה שאתה אומר הוא שכל מי שבדח"ש אסור לו לעשות פעילות פוליטית.

מאיר פרוש: מה זה נקרא פעילות פוליטית?

אלעזר שטרן: תכף אנחנו נדבר על זה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, שאם יש מישהו במכינה קדם צבאית לצורך העניין, שזה סוג של דח"ש, אז אסור לו לעשות פעילות פוליטית למרות שהוא הולך לשרת 3 שנים.

אלעזר שטרן: אתה על פניו מצמצם, למרות שהוא עושה שירות מלא, את היכולת שלו להביע דעה.

מאיר פרוש: בהפגנה של דניאלה וייס השבוע, יכולנו ללכת או לא?

אלעזר שטרן: אני אומר ככה: אין לי ספק שחיילים במדים או שלא מדים לא יכולים ללכת להפגנות בעלות אופי פוליטי, אין לי ספק.

אלעזר שטרן: ולכן ההפגנות - - -

איילת שקד: מה זאת אומרת, חייל שהוא בשבת בבית ורוצה במוצאי שבת ללכת להפגנת "העם עם הגולן" הוא לא יכול?

איילת שקד: בטח שהוא יכול.

אלעזר שטרן: שני דברים: חייל לא יכול.

<גדי אגמון: לא, חייל לא יכול, בשום פנים ואופן לא.

איילת שקד: חייל שהוא לא במדים, במוצאי שבת?

<גדי אגמון: אסור לו.

אלעזר שטרן: חייל לא יכול.

מאיר פרוש: סיבה לחוק חדש.

אלעזר שטרן: אין הבדל בין חייל לבין קצין לצורך העניין.

אלעזר שטרן: זו מדינה דמוקרטית שהמעורבות של הצבא בפעילות פוליטית חייבת להיות בעלת רגישות גבוהה מאוד וגבולות ברורים מאוד.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד עוד דבר, איפה יש את העניין בטענה של עמר – למרות שאני חושב שהטענה יחסית חלשה – ביחס לבחורי ישיבות ששירותם נדחה, כיוון שעל פניו הם עוד אמורים לשלם ואמרתי את הבעיה.

איילת שקד: הם ישרתו, זאת אומרת תהיה להם את התקופה שיהיה אסור להם ללכת.

אלעזר שטרן: נכון, לכן זה יחסית חלש אבל הם ישרתו אולי פחות, אולי בהסדרים מיוחדים.

אלעזר שטרן: לכן אני אומר, אני אמרתי לעמר גם, אני כמעט בטוח שאני לא תומך בהסתייגות שלו בגלל שבעיני היא גורפת מדי ויש לה השלכות גם לגבי כל מי שדוחה שירות.

עמר בר-לב: אז אני אבקש לחדד את זה.

עמר בר-לב: אני אחדד את זה שיהיה לך יותר קל להסכים אתי ולקשור את זה לפעולה מאורגנת מטעם הישיבה.

עמר בר-לב: זאת אומרת, אם מישהו שיש לו דחיית שירות הלך במוצאי שבת להפגנה כזאת או אחרת, אין לי בעיה עם זה, אבל אם במסגרת הישיבה בהתארגנות כזאת או אחרת יוצאים בחורי הישיבה לפעילות פוליטית כזאת או אחרת, אני חושב שלא בשביל זה הם קיבלו דחיית שירות.

איילת שקד: אבל יש עוד הרבה דברים.

<נתן נתנזון: מה עושה הנחלאי שהולך ל-1 במאי?

<עמוס צייאדה: אז היום זה קיים לגבי כספי התמיכה שיכולים להישלל מהם.

עמר בר-לב: הוא אמר שאסור לעשות את זה.

<נתן נתנזון: בשל"ת, אם הקיבוץ הוא לא - - -

אלעזר שטרן: אסור לו לעשות את זה.

איילת שקד: בשל"ת אסור כי בשל"ת אתה בצבא כאילו.

איילת שקד: אם לחייל אסור גם להם אסור.

<נתן נתנזון: אז נחלאי שהולך ב-1 במאי - - -

אלעזר שטרן: אסור לו, אסור לו.

איילת שקד: אסור כי הוא בשל"ת.

אלעזר שטרן: אסור לו.

<נתן נתנזון: בסדר, ככה הוא יתנהג באמת.

עמר בר-לב: אם זו פעילות של הישיבה?

מאיר פרוש: לא של הישיבה, קראו לכל בני הישיבות, לא של הישיבה.

אלעזר שטרן: יש שם בעיה.

<נתן נתנזון: אז הוציאו אותו מהנח"ל בגלל זה, החזירו אותו לצבא.

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי?

אלעזר שטרן: זה מה שצריך לעשות, לא אמרתי לך שעשו.

אלעזר שטרן: אני דרך אגב כתבתי מכתב לשר הביטחון על הנוער העובד שהיה פעיל בתנועה פוליטית, כקצין בצבא התלוננתי על זה ואני אומר לך שזה בעייתי.

<נתן נתנזון: אני מסכים, רק אני - - -

איילת שקד: טוב, אני מצביעה על זה.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 2

איילת שקד: ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב נדחתה.

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

איילת שקד: עכשיו אנחנו עוברים להצביע על כל הסעיף ואז אנחנו נעשה הפסקה.

אלעזר שטרן: לפני ההפסקה אני רוצה להגיד כמה דברים.

איילת שקד: יש לך רביזיה.

איילת שקד: אני מצביעה עכשיו על הסעיף.

איילת שקד: מי בעד סעיף 26לה?

אלעזר שטרן: רגע, אני רוצה לדבר על זה.

איילת שקד: על הסעיף הזה אתה רוצה לדבר?

אלעזר שטרן: כן, על החופשות.

מאיר פרוש: עם כפרות או בלי כפרות?

אלעזר שטרן: זאת הרביזיה שלי, לא?

איילת שקד: לא, החופשות זה בסעיף הקודם, ברביזיה, תכף נצביע על החופשות.

איילת שקד: סעיף 26לה, מי בעד הסעיף עם התוספת שאמרנו שנוסיף?

איילת שקד: מי בעד סעיף 26לה?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 3

איילת שקד: נמנעים – אין

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: אנחנו יוצאים עכשיו להפסקה.

איילת שקד: לפני זה נצביע על הרביזיה של חבר הכנסת שטרן, אתה רוצה להגיד משהו, אין בעיה.

אלעזר שטרן: את רוצה להצביע קודם?

איילת שקד: כן, בואו נצביע.

איילת שקד: ההפסקה תהיה עד 17:30, ב-17:30 נמשיך מאיפה שהפסקנו.

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, נדבר על הרביזיה שלך על התעסוקה.

משה גפני: אוקיי.

איילת שקד: בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

מאיר פרוש: עד איזו שעה הישיבות?

איילת שקד: לא ייקח הרבה, אנחנו די לקראת הסוף, לדעתי עד 19:00 נסיים את זה.

משה גפני: התפרסם עכשיו שראש הממשלה מתערב ורוצה לעשות פשרה, זה נכון?

איילת שקד: אני לא יודעת, אני כרגע בדיונים כאן מצביעה.

משה גפני: אבל ראיתי שיצאת כמה פעמים.

איילת שקד: יצאתי כמה פעמים מכיוון שרציתי להצביע על ישיבות ההסדר והחלטתי לא להצביע על ישיבות ההסדר.

איילת שקד: בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

משה גפני: אבל על ראש הממשלה את לא יודעת כלום?

איילת שקד: לא.

משה גפני: אז את מי אני אשאל?

משה גפני: עפר, אתה יודע משהו?

משה גפני: אני באופוזיציה, שאני אדע רק.

עפר שלח: לא ידוע לי דבר וחצי דבר.

אריאל אטיאס: גם לי לא הודיעו כלום.

איילת שקד: גפני, בואו נקשיב לאלעזר.

אלעזר שטרן: לפני הרביזיה אני רוצה להגיד משהו לעצמנו בכלל.

אלעזר שטרן: אנחנו רוצים לגמור את הכול מהר - - -

איילת שקד: מהר?

איילת שקד: לזה אתה קורא מהר?

אלעזר שטרן: לא, סליחה, לגמור עכשיו.

אלעזר שטרן: אני בעד זה.

עפר שלח: אנחנו בדיונים מאוגוסט, אני רוצה להזכיר לך.

איילת שקד: לא כל כך מהר.

אלעזר שטרן: אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל טוב טוב איזה עיוותים אנחנו עלולים לעשות שאחרי זה לא יתקנו אותם שנים, אני אתן רגע דוגמה.

אריאל אטיאס: עד הוועדה הבאה.

אלעזר שטרן: סוגיית המעבר בין המסלולים היא סוגיה לא פתורה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, יכול ללכת בחור אחד - - -

איילת שקד: אני מבקשת, חבר הכנסת שטרן, שכרגע תתייחס לרביזיה על החופשות כי על זה אנחנו הולכים להצביע עוד דקה.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים לצאת להפסקה כבר.

איילת שקד: אנחנו רוצים לצאת להפסקה ב-13:00.

אלעזר שטרן: אני אומר משהו.

איילת שקד: על החופשות, כן.

אלעזר שטרן: כיוון שאני באמת מכבד אותך אז אני מוכן ובתנאי שכשנחזור מהפסקה נדבר על הסוגיה הזאת.

איילת שקד: אנחנו נדבר על הסוגיה הזו כשהיא תהיה רלוונטית.

אלעזר שטרן: היא רלוונטית כל יום.

איילת שקד: כשאנחנו חוזרים אנחנו מדברים על כבודה, מעמדה ושילובה של האישה.

מאיר פרוש: עכשיו?

איילת שקד: לא, ב-17:30.

משה גפני: מה זה "כבודה ומעמדה של האישה"?

איילת שקד: ב-17:30.

משה גפני: לא, מה זה?

אריאל אטיאס: ב-17:30 ישמרו עליה.

מאיר פרוש: "ושילובה", "כבודה, מעמדה ושילובה", לא לשכוח.

איילת שקד: שטרן, אתה רוצה להגיד משהו לפני שנצביע כי ברביזיה לא חייבים לדבר, אתה רוצה להגיד משהו על החופשות?

אלעזר שטרן: כן, אבל זיק אומר לך משהו.

איילת שקד: אני מקשיבה לך כרגע.

אלעזר שטרן: אז שהוא לא יפריע.

מאיר פרוש: עכשיו תתייחס להערות שלי גם מהכפרות, יום הכפרות מה יהיה, יום חופשה או לא?

אריאל אטיאס: מה נסגר אתכם?

אריאל אטיאס: רציתם לצאת להפסקה.

איילת שקד: חברים, אנחנו רוצים לצאת להפסקה.

משה גפני: אולי תפסיק כבר עם החופשות, תן לה לצאת.

עמר בר-לב: א

עמר בר-לב: לעזר זה כמו אסד האבא - - -

אריאל אטיאס: נו, יאללה, צער בעלי חיים, תגמור עם זה.

אלעזר שטרן: איילת, אני חושב שבאמת אנחנו משתדלים ללכת לפי כל אחד והמערכת הערכית שלו, שבעיני לפחות יש לה תשתית שווה.

אלעזר שטרן: יש לנו הבדלים על גבהים שלה, על עומקים שלה, כל אחד בא עם מערכת הערכים שלו.

אלעזר שטרן: אני חושב שסוגיית החופשות בוועדה שקוראים לה "שוויון בנטל" או לפחות ניסיון לצמצם, מתן גושפנקה - - -

איילת שקד: מה אתה חושב, ששר הביטחון לא כשיר?

עפר שלח: לא, הוא חושב שששר הביטחון כבר הוכיח שהוא נותן – שרי הביטחון לדורותיהם, לא שר הביטחון הספציפי הזה – כבר הוכיחו שהם נותנים חופשות בהיקף לא פרופורציונלי.

עפר שלח: זה מה שהוא חושב.

אלעזר שטרן: איילת, זו גם לא שאלה הוגנת, אם שר הביטחון כשיר אז לא צריך את כל החוק הזה.

משה גפני: התשובה היא נכון.

אלעזר שטרן: אני חושב שהתשובה הזאת היא באמת - - -

משה גפני: התשובה - נכון.

אלעזר שטרן: גפני, לא שאלתי אותך, אמרתי את זה לאיילת.

משה גפני: הרי החוק הזה לא יביא אפילו חייל אחד נוסף.

אלעזר שטרן: בסדר, אנחנו מכירים את זה.

אלעזר שטרן: אני אומר עוד פעם, הסוגיה הזו של החופשות בוועדה שקוראים לה "שוויון בנטל", בוועדה שגם רוצה להוציא אנשים על-ידי שהיא מציעה להם תנאים טובים יותר - - -

משה גפני: אני מבקש להתייחס לעניין הזה, זה כבר מתחיל לעצבן אותי.

מאיר פרוש: גם אני.

איילת שקד: אני מתחננת, בואו נצביע.

אריאל אטיאס: תגיד מה ההצעה, אלעזר, מה אתה מציע?

איילת שקד: אלעזר, זו רביזיה, ברביזיה רק מצביעים.

אריאל אטיאס: מה ההצעה?

אריאל אטיאס: מה אתה מציע?

אלעזר שטרן: ההצעה, כמו שאמרתי, ששר הביטחון - - -

מאיר פרוש: י"א תשרי, כשתלך לקנות אתרוג, זה יום חופשה?

איילת שקד: פרוש, די.

אריאל אטיאס: תעזוב אותו, תגיד לי מה הוא מציע.

אריאל אטיאס: מה אתה מציע?

מאיר פרוש: כפרות בט' תשרי – לא חופשה.

איילת שקד: ששר הביטחון לא ייתן מעל 35 יום.

משה גפני: אני הזמנתי את אלעזר שטרן בהסתייגות שלו כשהוא דיבר על זה במליאת הכנסת לבוא היום כשיש את בין הזמנים, את התקופה הזאת, ולראות האם לומדים או לא לומדים.

אלעזר שטרן: אז אתה לא צריך את זה, גפני.

משה גפני: צריך, צריך.

אלעזר שטרן: אז אתה לא צריך.

משה גפני: תבוא ותראה, בוא נעשה סיור, אחרי זה שהוא יגיש את הרביזיה.

מאיר פרוש: הבן שלי ירושלמי, אני לא רוצה חופשה בי"ג אדר, רק ט"ו.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה, מאה אחוז.

מאיר פרוש: אז למה כתבת י"ג?

אלעזר שטרן: אז תכף אני אגיד.

מאיר פרוש: תתייחס לבעיות שאני אמרתי לך.

אלעזר שטרן: אז עכשיו אני מתייחס באמת, אני מתייחס באמת.

מאיר פרוש: יום הכפרות, מה יהיה אתו?

משה גפני: אתה טועה בעניין הזה.

אלעזר שטרן: אני מתייחס באמת, אתה רוצה להקשיב לי?

אלעזר שטרן: אחז, יש לי שתי הצעות: הצעה אחת, פי שניים מחייל צה"ל, לא יותר מאשר פי שניים מהחופשות.

<נתן נתנזון: מאיזה חייל, מזה שעושה שבוע שבוע או - - -

אלעזר שטרן: מהחופשות שזכאי להם חייל צה"ל לפי התקנות.

<נתן נתנזון: אין לזה סוף.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אז בוא נלך אחרת: 35 יום, שזה כמעט פי שניים מחייל צה"ל.

<נתן נתנזון: איזה חייל?

<נתן נתנזון: אלעזר, איזה חייל?

אלעזר שטרן: נוס, יותר טוב שלא תדבר על חייל צה"ל, יותר טוב שלא תדבר.

<נתן נתנזון: למה?

אלעזר שטרן: בגלל שכיום בישיבות שלך יש למעלה מ-70 יום, לך יש 100 אז אל תדבר.

<נתן נתנזון: אין לי ישיבות, לי אין ישיבות ואני חושב שחיילי צה"ל מקבלים חופש לא כמו שאתה אומר.

איילת שקד: נוס, שקט, אני מצביעה.

איילת שקד: לפני שאני מצביעה אני אומרת לאחז ולגדי להעביר את המסר של חבר הכנסת שטרן, אם זה לא יעבור, לשר הביטחון.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת שטרן?

אלעזר שטרן: 35 יום.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 3

איילת שקד: נמנעים – אין

איילת שקד: הרביזיה לא עברה.

אלעזר שטרן: הסתייגות למליאה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 26לד.

איילת שקד: מי בעד סעיף 26לד?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד – 4

איילת שקד: נמנעים – אין

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: ניפגש ב-17:30.

אריאל אטיאס: סליחה, האם הכנסתם את מה שסיכמנו?

איילת שקד: כן, כן.

אריאל אטיאס: כי לא הצבעתם על זה.

איילת שקד: הצבענו.

<איילת לוי: הצבענו עם התיקון.

אריאל אטיאס: את יכולה להראות לי את הנוסח?

מאיר פרוש: אפשר להגיש רביזיה על לד?

איילת שקד: למה?

מאיר פרוש: למה לא?

מאיר פרוש: אם לא נצטרך אני אוריד אותה.

מאיר פרוש: יש רביזיה, אני מבקש.

איילת שקד: בסדר, יש רביזיה על סעיף לד.

מאיר פרוש: ואל תצביעי על זה אחר הצהרים, יש לי שאלות לגבי הבדיקות הרפואיות וכדו'.

איילת שקד: הישיבה נעולה.