ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 202, 2014-02-26 10:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: עדין בוקר.

חיים כץ: דרך אגב, היום הדיונים יגמרו הבוקר לאור המתכונת של יום רביעי.

חיים כץ: יום רביעי בשבוע, כ"ו באדר א', ה-26 בפברואר 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בנושא: הקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי אינם מאפשרים את מימוש הזכות לדיור.

חיים כץ: היום, הדיור הציבורי, שראשי השדולה, ראשי הקבוצה, אני לא יודע איך להגדיר את זה, שמולי, כל כך נלחמים ליישם אותו יחד עם עוד ח"כים שהם לא חברים בשדולה הזאת, אחד המרכיבים הראשיים שמובילים לזכות מינימאלית לחיים רגילים במדינת ישראל.

חיים כץ: היום, בתקופה שלנו, של 150 חודשי משכורת כדי לרכוש דירה, וזה כאילו לא חיים.

חיים כץ: זה כאילו המשכורת נכנסת ואין הוצאות - -

איציק שמולי: זה לפי השכר הממוצע, אדוני.

איציק שמולי: לפי החציוני זה 225.

חיים כץ: - - אין מסים, אין הוצאות, אין אוכל, אין תרופות.

חיים כץ: לוקחים את המשכורת ומעבירים לדירה, ו-150, למי שלא מבין, זה מעל 10 שנים.

חיים כץ: מה לעשות?

חיים כץ: זה 12.5 שנות עבודה שאין אוכל.

אורלי לוי אבקסיס: אין אוכל, לא צריך גם להתלבש וגם לא לקנות תרופות.

יעקב מרגי: אנחנו חיים בעולם וירטואלי, אפשר גם חיים וירטואליים.

אורלי לוי אבקסיס: זה 100 אחוז משכורת בצד לדירה.

חיים כץ: זאת גם אולי הסיבה, דב חנין, שזה הפתח לרווחה, והדיון על הדיור הזה צריך להיות פה.

דב חנין: לגמרי.

חיים כץ: פה, בוועדה הזאת ולא בכלכלה ולא בכספים - -

דב חנין: ולא בפנים.

חיים כץ: - - ולא בשום מקום כי זה לא נוגע לשום דבר.

חיים כץ: זה נוגע לחיים, לזכות לחיות, לזכות איך לחיות בחיים נורמאליים, ואני מודה לכם על הבקשה לדיון הזה.

חיים כץ: אני אתן לחברתי, אורלי לוי לפתוח, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להגיד שהנושא הזה צובר תאוצה בין כל חברי הבית, ולא בכדי חתמו למעלה מ-61 חברים מכל הקשת הפוליטית על הצעת החוק של הדיור הציבורי, שבאה להבטיח לא רק מלאי נוסף בעתיד אלא באה לפתור את בעיית הביניים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאין פה שאלה של איפה לדון.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שהיום, בעקבות הקריטריונים הבלתי אפשריים כמעט לזכאות לדיון ציבורי, אנחנו מגלים שלא רק שעשו חטא בכך שלא קיימו את החוק של רן כהן הלכה למעשה, מכרו דירות, נכנסו 2.75 מיליארד שקלים לקופה הציבורית והם נלקחו לכל מיני מטרות אחרות, יש שיגידו מטרות חשובות כמו סלילת כביש למעלה אדומים, כמו שיפוץ מבני ציבור, שמירה במזרח ירושלים.

אורלי לוי אבקסיס: הכל טוב ויפה אבל למה מהקופה הזאת?

אורלי לוי אבקסיס: אלה כספים שהיו אמורים להיות צבועים.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שלא חידשו את המלאי, נוצר מחסור ענק.

אורלי לוי אבקסיס: רשימת ממתינים - דרך אגב, צריך לזכור שהזכאים הם לא רק ממתינים במשרד השיכון, ממתינים גם במשרד העלייה והקליטה עולים חדשים, שגם כך קשה להם מאד להשתלב בתרבות החדשה, בארץ החדשה עם שפה חדשה, זורקים אותם לשוק מטורף עם איזו שהיא השתתפות באמת לא ריאלית בשכר הדירה מאחר שאין דירות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת דוגמה קטנה לזכאות, שבעקבות המחסור בדיור התנאים לזכאות הלכו והחמירו: אדוני, יושב ראש הוועדה, משפחות שלהן שלושה ילדים לפחות אשר היו זכאיות לקצבת הבטחת הכנסה במשך 24 חודשים או לקצבת השלמת הכנסה למשך 12 חודשים, רק הן תהיינה זכאיות אבל בהיעדר דירה הן תהיינה זכאיות רק - -

חיים כץ: אני רוצה להפריע לך לדקה.

חיים כץ: אני לא נוהג להפריע לך אבל תשמעי, פנה אלי עובד שלנו, שיש לו שישה ילדים.

חיים כץ: שישה ילדים.

חיים כץ: אני לא רוצה להגיד מאיפה אני מביא לו תרומות לאוכל.

חיים כץ: הוא מרוויח 8000 ברוטו.

חיים כץ: אמרו לי שמעל 6000 הוא לא יגיע - -

אורלי לוי אבקסיס: ולא משנה כמה ילדים, כמה נפשות.

חיים כץ: - - הוא עובד בתעשייה האווירית.

חיים כץ: שישה ילדים, והוא בא אלי ואומר לי : תשמע, בא תיצור לי שאני ארוויח פחות כסף, ואין לו לאכול.

חיים כץ: אי אפשר לחיות מ-8000 ל-שישה ילדים זה מטורף.

חיים כץ: אין לו לאכול.

חיים כץ: אני אומר לך שאין לו לאכול.

חיים כץ: מהתרומות שאני דואג לו והאוכל לחגים שאני נותן לו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תחשוב שהעלות של שכר דירה בממוצע הוא כמעט 3500 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הילדים האלה, מאיפה הם אמורים להתקיים?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה פניות כאלה מגיעות אלינו ?

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא לחברים, כאן, תמונת מצב של מסמך שהגיע לוועדת אלאלוף, שלנו סירבו לתת אותו אבל מקורו במשרד השיכון, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת לכם דוגמאות על מה קורה, איך אנשים מתחילים את החודש שלהם, וזה משסמך שלנו, היה קשה מאד להגיע אליו כי הוא היה מסמך חסוי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יצא ממשרד השיכון, הוא הגיע לוועדת אלאלוף: הרכב לדוגמה: זוג שההכנסה שלהם 1867 שקלים, ההשתתפות בשכר דירה, שמה שמגיע להם, תקשיבו טוב, 850 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: סך כל ההכנסות שלהם 2717 שקלים, שכר דירה ממוצע, איפה שהם נמצאים, 2730.

אורלי לוי אבקסיס: איך הם מתחלים את החודש, למי שלא רואה, עוד לא קנו כלום - מינוס 13 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: רק על שכר דירה הם הוציאו.

חיים כץ: טוב, אין ריבית עכשיו, הורידו את הריבית אז אין - -

אורלי לוי אבקסיס: - - זוג עם ארבעה ילדים - אנחנו מדברים על משפחות מצוקה, על משפחות רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: 8000 שקל הם היו מתחלפים - 2843 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: ההשתתפות שלהם יחסית גבוהה, 1470 שקלים סך כל ההכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: איך הם מתחילים את החודש?

אורלי לוי אבקסיס: זוג עם ארבעה ילדים, מה נשאר להם בנטו?

אורלי לוי אבקסיס: להתחיל את החודש רק בהוצאות של השכר דירה, אחרי השתתפות בשכר דירה, נשאר להם 300 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: וזה רק חלק מהדוגמאות האבסורדיות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, זה המצב.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להאריך יותר מדי אבל המדינה מתעלמת בגסות, בחוסר תום לב כי הכספים נלקחו מהסעיפים הללו וברשעות כי מגיעה אלי פניה של אם חד-הורית בצו הגנה עם שלושה ילדים, ואומרים לה דבר נורא פשוט: יש לה השתתפות מסוימת בשכר דירה מאד לא ריאלית, 1000 שקלים, והיא עובדת, היא מנסה להחזיק את הראש מעל המים - -

חיים כץ: אם היא עובדת, יורידו לה.

אורלי לוי אבקסיס: - - בגלל שבחודשים האחרונים היא עשתה עוד שעות, ואומרים לנו כל שירותי הרווחה שהיא אמא מדהימה, היא עובדת בחינוך המיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שהיא עברה את ה-4000 שקלים, הורידו לה מההשתתפות והיינו צריכים לערב את שר השיכון, את שר האוצר, את כל הגורמים בעניין, ובוועדה מיוחדת העלו לה את ההשתתפות, בינתיים זמני, לשנה, ל-2000.

אורלי לוי אבקסיס: מה על אותם ילדים?

אורלי לוי אבקסיס: אותם חסרי קורת גג?

אורלי לוי אבקסיס: יש במדינת בישראל היום ילדים הומלסים.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להתעלם מזה - -

חיים כץ: הזוי, הזוי.

חיים כץ: ואנחנו צריכים לתקן את זה.

חיים כץ: אנחנו.

אורלי לוי אבקסיס: - - ואת זה צריך לתקן, זו העבודה שלנו לתקן את זה.

חיים כץ: נכון, בשביל זה באנו לפה.

אורלי לוי אבקסיס: - - אם לא נבטיח גם שאנחנו לא נפטור את משרדי הממשלה בכך שיגידו: קחו השתתפות בשכר דירה, ההשתתפות היא לא ריאלית.

אורלי לוי אבקסיס: צאו לשוק הכל כך אכזרי הזה ותתחילו בפעולה שאנחנו זורקים אנשים שרק קצבאות מחזיקות אותם ואומרים להם: לכו תשיגו מי שישכיר לכם דירה, ורק אחרי שתביאו לנו חוזה תקף תקבלו את ההשתתפות בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: תבין, לאנשים האלה אין ביטחונות בבנק, אין להם אשראי, אין מי שייתן להם ביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: תראה לי בעל דירה אחד שיסכים לעשות אתם איזה שהוא הסכם תקף.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, גם לא יקבלו את ההשתתפות בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מקום לקומבינות, זה מקום לכך שאנשים לא באמת ימצאו קורת גג וגם אם ימצאו, אנחנו לא נדע באיזה תנאים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחשוף את הילדים לחוליים תברואתיים ולכל מיני ניצולים כמו למשל אימהות חד-הוריות, שחיות באיזה סוג של שכירות, הן עובדות נורא קשה, קשה להן להחזיק ואומר להן בעל הבית: אם תתלוננו על כך שהחלון שבור, שהמים לא זורמים כמו שצריך או שהדוד לא עובד, אנחנו נעיף אתכן מכאן.

אורלי לוי אבקסיס: בהיעדר פתרון אחר הן מוכנות לקבל את הכל ואני לא רוצה להגיד גם על איזה לחצים אחרים הם עומדות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשאיר גם חלק לחברי הכנסת הנוספים אבל אני רוצה להציע פה פתרון מסוים: בינתיים, עד שיהיה מלאי נוסף, ייקח הרבה זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים, ברובם, לא יכולים להתנהל בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: מה שהמדינה צריכה לעשות זה למפות את הצרכים, למפות את הזכאים - -

חיים כץ: לשנות את הקריטריונים במיידי.

אורלי לוי אבקסיס: - - לשנות את הקריטריונים, כמובן, ובינתיים, כדי שלאנשים האלה תהיה קורת גג, לשכור להם בשכירות משנה, שהמדינה תהווה את הגוף המקשר.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שאותם זכאים יתנהלו מול המדינה, המדינה תמצא את הדירות הראויות להשכרה וכך גם יבדקו שהדירות באמת עומדות בחוק שהעבירה תמר גוז'נסקי, מהי דירה ראויה, ומתוך כך, כל ההתנהלות תהיה כאילו הזכאי משכיר בשורה תחתונה או נמצא בדיור ציבורי וישלם – אם היה בדירה של "עמידר" או "עמיגור" או החברות המשקמות האחרות כדי להקל את תקופת הביניים אבל אין מנוס ממלאי נוסף ומהשתתפות בשכר דירה ריאלי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חיים כץ: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: תמיד טוב לדבר אחרי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס כי היא מציגה את הבעיה בצורה כל כך מדויקת וגם מיטיבה להציג את הפתרון כך שאני יכול לקצר.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אתה דיברת על משפחה עם שישה ילדים שלא זכאית לדיור ציבורי.

דב חנין: אני רוצה לומר לך: לפי הקריטריונים הנוכחיים, שימו לב, הורה שהוא נכה בשיעור 75 אחוז וגם ילד שנכה בשיעור של 100 אחוז, הוא לא זכאי אם יש למשפחה הכנסה יותר מאשר ה-5900 שקל האלה.

דב חנין: זה פשוט דברים שלא יאומנו - -

אורלי לוי אבקסיס: וגם הוא חייב להביא אי כושר השתכרות.

אורלי לוי אבקסיס: בטח.

חיים כץ: אורלי, תאמיני לי שדב חנין בקי והוא יסתדר לבד ולא צריך להעיר לו.

דב חנין: - - אפילו אתה אומר משפחה עם שישה ילדים.

דב חנין: נכה שרתוק לכיסא גלגלים גם כפוף לאותו מבחן של 5900 במשפחה.

דב חנין: זה דברים שלא יאומנו.

דב חנין: הקריטריונים האלה, אני קורא אותם ואני שואל את עצמי: במה אנחנו עוסקים?

דב חנין: באנשים שהם לגמרי מנותקים?

דב חנין: באנשים שרוצים להתעלל?

דב חנין: מה פה הבעיה?

דב חנין: איך אפשר להסתכל על הקריטריון הזה ולשאול את השאלה מה עושה הבן אדם הזה, איך הוא יחיה?

דב חנין: בשביל מה יש לנו דיור ציבורי?

דב חנין: לא בשביל שהבן אדם יוכל שתהיה לו דירה כשאין לו שום דרך אחרת להגיע לזה?

דב חנין: וכמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, כשאומרים לנו סיוע בשכר דירה לאנשים האלה ומשגרים אותם לשוק החופשי, זה אומר שלא יהיה להם בית.

דב חנין: השוק החופשי בתחום השכירות השתגע לגמרי.

דב חנין: מחירי השכירות בשמיים, האנשים האלה, בחלקם, אין להם אפילו חשבונות בנק, אין להם יכולת לתת את הביטחונות והערבויות.

דב חנין: הם יתחרו בשוק החופשי עם אנשים אחרים?

דב חנין: וזה עוד יקרא פתרונות של דיור ציבורי?

דב חנין: אלה הם דברים שהביטוי המתאים להם היחיד הוא "מיטת סדום", אבל אם כבר אני מדבר על המקורות, אתה יודע, אדוני היושב ראש, אני שאלתי את עצמי איך בכלל אפשר לסכם את הנושא הזה, ונזכרתי בפסוק שקוראים אותו בהפטרה של יום כיפור בבית הכנסת, וזה מישעיהו נ"ח, ששם נאמר "פתח חרצובות רשע, שחרר אגודות מוטה; ושלח רצוצים חופשים".

דב חנין: זה בדיוק הענין.

דב חנין: פתח חרצובות רשע.

דב חנין: אנחנו מתעסקים פה ממש ברשע, אין מילה אחרת לתאר את הדבר הזה.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מצטרף להצעתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מבחינת כיוון הפתרון.

דב חנין: אני מודה לך על זה שכינסת את הדיון הזה, ואני מבקש ממך: הוועדה הזאת היא הבית הטבעי והיחיד של אותם אנשים - -

חיים כץ: נעשה מלחמה בכנסת על מנת שזה יגיע לפה, ופה לא יהיו לחצים פוליטיים שיצליחו לכופף את הוועדה.

דב חנין: - - ואני מציע, אדוני היושב ראש, עוד לפני שהנושא מגיע אלינו באופן פורמאלי, בהמשך לדיון הזה, אנחנו נעשה סדרה של דיונים - -

חיים כץ: אנחנו נקבע דיון נוסף ונזמין את שר השיכון ואת שר הרווחה - -

אורלי לוי אבקסיס: ואת שר האוצר.

חיים כץ: - - ונעשה פה דיון מסודר שמחפש תוצאות.

חיים כץ: שינוי הקריטריונים זה הדבר הכי פשוט, הכי קל, ויכניס למעגל הזכאים אנשים שזה פשע שהם לא שם.

חיים כץ: פשע!

<אבנר ערקבי: אני יושב ראש ארגון הנכים בישראל המיוחד, ארגון אהב"ה, ופורום הנכים בישראל.

<אבנר ערקבי: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב ראש, שגם בתוך הקריטריונים האלה יש בעיה.

<אבנר ערקבי: אם נותנים זכאות לאיזה ילד נכה, לקבל קצבת נכות או שכירות דירה, ויש לי הרבה דוגמאות פה, שהגיעו במיוחד לשפוך את הצער שלכם, שהגיעו במיוחד להגיד איזה בעיות יש להם בקשר לרכישת דירה או שכירות דירה.

<אבנר ערקבי: יש משפחות חד-הוריות עם ילדים נכים, שקיבלו בעבר והיום לא מקבלות, הפסיקו לקבל.

<אבנר ערקבי: ישנם הורים לילדים נכים שגרים בדירה לא נגישה בכלל.

<אבנר ערקבי: ההורים הפכו להיות נכים כי הם צריכים להעלות את הילד שלהם כל זמן 34 מדרגות.

<אבנר ערקבי: נותנים לנו הצעות לקנות דירות נ"ר במחירים לא ריאליים.

<אבנר ערקבי: אני לא יכול לקנות דירת נ"ר באזור תל-אביב ב-900,000 שקל בזמן שדירת נ"ר קרקע לנכה בכיסא גלגלים עולה יותר.

<אבנר ערקבי: גם יש משפחות שרוצות למכור דירות ולמצות את הזכויות שלהן ורוצות לגור בדירה נורמלית.

<אבנר ערקבי: יש לי פה משפחה כזאת, שמחכה הרבה זמן.

<אבנר ערקבי: היא קיבלה הלוואה עומדת ממשרד השיכון של 300,000 שקל.

<אבנר ערקבי: לך תחפש דירה ב-300,000 שקל באזור תל-אביב.

<אבנר ערקבי: אני אוכל להשמיע אותן?

חיים כץ: 100 אחוז.

חיים כץ: חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, אני קודם כל רוצה לברך אותך על עצם קיום הדיון כאן, בוועדה.

איציק שמולי: אני אומר את זה על אף היותי חבר ועדת הכלכלה.

איציק שמולי: אני רוצה שהדיון יתנהל כרגע כאן.

חיים כץ: שם הוא היה מתקיים בשקט כזה?

חיים כץ: אל תגיב.

איציק שמולי: תודה שנתת לי לשמור על זכות השתיקה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, תראה, אתה נגעת בעניין הקריטריונים ואתה בהחלט צודק.

איציק שמולי: העובדה שיש יותר ויותר אנשים שפשוט במקרים אבסורדיים לא מצליחים לעבור את הסף הנוקשה הזה של הקריטריונים, זו בעיה מאד חמורה.

איציק שמולי: יש יותר ויותר אנשים והמעגל רק גדל.

איציק שמולי: אנחנו, כמובן, יודעים שגם אלה שכבר עברו את הסף, בערך 2500 איש שנמצאו זכאים, לא מצליחים לספק להם דירות.

איציק שמולי: אני בטוח שגם חבר הכנסת דב חנין יסכים אתי כי אנחנו יושבים גם בדיונים בוועדת הפנים במסגרת חוק הותמ"לים של יאיר לפיד מ"דירה להשכיר", ואתה צריך לראות, אדוני היושב ראש, איזו התעקשות יש מצד הממשלה, מצד משרד האוצר - -

חיים כץ: יש ספר ילדים כזה שאשתי מקריאה לנכדים "דירה להשכיר".

חיים כץ: ומי גר בקומה חמישית?

איציק שמולי: - - בפרויקט הזה עד כה, אדוני, למרות התחייבויות מפורשות של שר האוצר, יש התנגדות נחרצת לעגן פתרונות של דיור ציבורי.

איציק שמולי: אז נכון, מדברים על 150 אלף יחידות דיור בטווח זמן מאד רחוק של 10 שנים אבל למרות ההצעות שעלו פה מצד חברת הכנסת אורלי לוי על פתרונות בטווח הקצר, אנחנו צריכים להסתכל גם קדימה.

איציק שמולי: ואולי עוד נקודה אחת נוספת: זה נכון שאולי באופן בדומה לקו העוני, כשאנחנו מסתכלים עליו, תמיד אנחנו סופרים מי מתחת.

איציק שמולי: אבל תמיד יש את אותה אוכלוסייה שנמצאת בסיכון לעוני ואוטוטו עומדת ליפול ולתבוע מתחת לקו.

איציק שמולי: וכאן המצב דומה.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי מצד אחד, מבחינת היקף הסיוע, זה נכון לומר שמי שהוא לא דיור ציבורי, משרד השיכון עוזר לו.

איציק שמולי: תקשיבו טוב.

איציק שמולי: התפלגות הסיוע, 90 אחוז ממי שמקבל סיוע היום ממשרד השיכון, סיוע בשכר דירה, זה משהו בערך עד 1000 שקל.

איציק שמולי: תגידו לי אתם איפה אפשר למצוא דירה - -

חיים כץ: בלוד, לידך.

איציק שמולי: גם לא.

איציק שמולי: אני משלם 2300 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, גם בפריפריה עלו המחירים בצורה מטורפת.

איציק שמולי: - - נקודה נוספת:

איציק שמולי: מעבר לגובה הסיוע זה כמובן הערבויות של אותה אוכלוסייה שמחכה ומחכה ובינתיים נותנים לה סיוע בשכר דירה, גם לזה צריך לתת את הדעת.

חיים כץ: עורכת הדין דבי גילד-חיו, בקצרה.

<דבי גילד-חיו: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

<דבי גילד-חיו: אני חושבת שאין פה ויכוח שהקריטריונים לא מספקים וצריך למצוא פתרונות ואני מצטרפת לגמרי לדברים שחברת הכנסת אורלי לוי ציינה בהקשר הזה שהמדינה צריכה לשכור דירות ולמצוא פתרונות מידיים ולהרחיב את הקריטריונים וכל זה אבל אני רוצה לדבר אתכם על ארבעה דברים שקורים במושב הזה.

<דבי גילד-חיו: דברים שקורים עכשיו, במושב הזה, ואתם, חלק פה ממש חברי קואליציה, הולכים להצביע בעדם והם הולכים לפגוע ולא לתת פתרונות לדיור הציבורי באופן מובהק בתוך השבועיים שלושה הקרובים.

<דבי גילד-חיו: יש תקנות דיור ציבורי שנדונות, שיש שם סכומים עתיקים של הסכום שמגיעה הנחה ואף אחד לא מטפל בזה.

<דבי גילד-חיו: עכשיו חברת הכנסת אורלי לוי הניחה הצעת חוק לתקן את הסכום הזה וכרגע הולכים לאשר את זה, ומדובר בסכום קטן.

<דבי גילד-חיו: ההצמדות שנעשו בתקנות האלה פשוט מגוחכות מלפני שלושה חודשים על סכום שנקבע לפני חמש שנים.

<דבי גילד-חיו: זה הסכומים שעליהם אתה זכאי להנחות, ופה מדובר על הדיור הציבורי.

<דבי גילד-חיו: כל הכסף שרוצים למכור את הדירות האלה, רוצים להעביר אותו לשכר דירה, שכולנו יודעים שהסיוע בשכר דירה הוא מגוחך.

<דבי גילד-חיו: כל הזמן מקצצים בו והוא אף פעם לא מספק.

<דבי גילד-חיו: במקביל, גם ברפורמה, תיקון 102, אתם צריכים להילחם שייכנס הדיור הציבורי.

<דבי גילד-חיו: זה לא יכול להיות שבכלי התכנוני המרכזי במדינת ישראל, ששם מאשרים את כל הפרויקטים של הדיור במדינת ישראל, לא יכניסו דיור ציבורי.

<דבי גילד-חיו: לא תהיה להם אפילו אפשרות לשקול האם במקום מסוים זקוקים לזה ויכולים לקדם את זה.

<דבי גילד-חיו: ובסוף, כמובן, הותמ"ל.

<דבי גילד-חיו: רוב הפרויקטים של הדיור, שהולכים לקדם אותם בשנים הקרובות במדינת ישראל, עשרות אלפי יחידות דיור לפחות בתיאוריה, אני לא יודעת מה מכל זה ייצא לפועל, רוב הדיור במדינה הזאת שעומד להיות, לא מתכוונים להכניס שם בצורה חד-משמעית דיור ציבורי.

<דבי גילד-חיו: ספק בכלל איזה דיור בר השגה יהיה שם אבל דיור ציבורי, זאת התנגדות מטורפת של האוצר שלא יקום ולא יהיה כדבר הזה.

<דבי גילד-חיו: אלה הדברים שאני חושבת שעכשיו, בשבועיים, שלושה האלה צריכים להיאבק עליהם.

חיים כץ: 100 אחוז.

חיים כץ: מר ערקבי, מי רצית שידבר?

<אבנר ערקבי: חיה.

חיים כץ: בואי, תתקרבי לשולחן.

חיים כץ: שבי, תדברי למיקרופון.

חיים כץ: אתה רואה?

חיים כץ: עם השנים קיבלת פה מעמד של כמעט ח"כ.

<חיה ויקטוריה רבי: בוקר טוב לכולם.

<חיה ויקטוריה רבי: שמי חיה ואני חברת עמותת אהב"ה.

<חיה ויקטוריה רבי: בזכות שיש לי בן שמאובחן בתסמונת דאון והוא בן 11 שנים, הוא גם לקוי בשמיעה שלו בשתי האוזניים ועוד בעיות רפואיות שקיימות.

<חיה ויקטוריה רבי: אני אם חד-הורית שמתמודדת עם זה כבר 5 שנים כאשר קודם לכן התמודדתי במאבק, צו הגנה, וכמובן התמודדתי גם בהישרדות כי מזונות לא שולמו.

<חיה ויקטוריה רבי: ככה נגררו החובות, תוך כדי שאני מתמודדת עם הבעיות המשפטיות הקיימות ועם הבעיות הכלכליות.

<חיה ויקטוריה רבי: היתה לנו דירה, שעל פי צו בית משפט היא נמכרה, והייתי צריכה להחזיר חובות.

<חיה ויקטוריה רבי: כאשר התמודדתי עכשיו עם שכירות, שאני לא יכולה להתמודד אתה כי אני מוגבלת בלעבוד באופן חופשי כי בכל אופן, הבן זקוק לטיפול, נתקלתי בהתנגדות בסיוע לדיור בזה שהיות והדירה נמכרה ב-2008, אינני זכאית לסיוע לדיור.

<חיה ויקטוריה רבי: אבנר ביקש ממני להשתתף בוועדה שהיתה קודם לכן, השתתפתי ושטחתי את הענין כמו שאני מדברת פה.

<חיה ויקטוריה רבי: אמרו לי שישקלו את הענין ויבררו שוב כי - -

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על הענין האישי, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה במקרו.

<חיה ויקטוריה רבי: - - מה שאני רוצה לומר: כשאני שומעת אתכם כאן, אני לא חושבת שאני האמא היחידה החד-הורית.

<חיה ויקטוריה רבי: אני לא חושבת שאני האמא היחידה שמתמודדת עם ילד בעל צרכים מיוחדים, ואני מאמינה שרק מי שחי בסטטוס כזה יכול להבין בדיוק מה קורה.

<חיה ויקטוריה רבי: אז אני פונה פה לפורום הזה, למדינת ישראל, שגדלתי וחונכתי שיש ערכים ואנחנו כולנו בלב אחד, איפה זה?

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: תן להם, אחרי זה אני אדבר.

<מיטל כהן: שלום לכם.

<מיטל כהן: אני פעילה חברתית בדיור ציבורי.

<מיטל כהן: אני בעבר הייתי מחוסרת דיור וברוך השם, היום אני יושבת בדירת "חלמיש".

<מיטל כהן: הייתי רוצה לדבר דווקא על חוסר היציבות של אדם, בעקבות חוסר דיור, מה עובר על בן אדם.

<מיטל כהן: אני יכולה להגיד לכם, אני קצת מתרגשת - -

חיים כץ: לאט לאט.

חיים כץ: קחי את הזמן שלך, תהיי רגועה.

חיים כץ: אף אחד לא רודף אחריך.

<מיטל כהן: - - קודם כל, זה חוסר יציבות בחיים.

<מיטל כהן: זה המעברים מדירה לדירה, לפעמים אפילו שתי דירות בשנה.

<מיטל כהן: הילדים נפגעים מזה.

<מיטל כהן: יש לי שישה ילדים, יש כאלה שיש להם פחות.

<מיטל כהן: גם משפחה עם ילד אחד לא יכולה - -

חיים כץ: יש גם כאלה שיש להם יותר.

<מיטל כהן: - - יש גם כאלה שיש להם יותר.

<מיטל כהן: אני חושבת שדבר ראשון, קורת גג זה ביטחון.

<מיטל כהן: בלי קורת גג אי אפשר להתקיים, אי אפשר לעבוד, אי אפשר לנהל חיים.

<מיטל כהן: נהיים חולים, מגיעים למצוקה.

<מיטל כהן: כל מה שקורה היום בקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון זה דבר שלא מחובר למציאות.

<מיטל כהן: הקריטריונים לא מחוברים למציאות, חייבים לשנות אותם.

<מיטל כהן: דבר נוסף, יש במלאי, במאגר הדירות של משרד הבינוי והשיכון, דירות ריקות.

<מיטל כהן: אני לא מבינה למה לא מאכלסים אותן.

<מיטל כהן: למה אנשים צריכים להמשיך לעמוד בתור ולא לאכלס אותן.

<מיטל כהן: ועוד שאלה אחת: איפה שר הבינוי והשיכון?

<מיטל כהן: - -

חיים כץ: בדיון הבא הוא יהיה.

<מיטל כהן: - - בדיון הבא?

<מיטל כהן: אני מאד אשמח להשתתף גם בדיון הבא ולהגיד לו כל מה שאני חושבת כי אני אף פעם לא רואה אותו.

<מיטל כהן: תודה רבה לכם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כן, גברתי.

<ליליאנה סירקיס: אני עובדת סוציאלית בעיריית ירושלים.

<ליליאנה סירקיס: אני מרכזת את תחום הדיור כבר הרבה מאד שנים באגף הרווחה, ואני רוצה להגיד לכם שאלינו פונות הרבה מאד משפחות כעובדים סוציאליים.

<ליליאנה סירקיס: המשפחות מגיעות אלינו כי הן לא עומדות בשכירות הגבוהה שכרגע צמחה ולאורך השנים בעשרות אחוזים.

<ליליאנה סירקיס: אלו משפחות עובדות, שהכנסתן בעצם במעט, 100,200 שקל מעל אותן משפחות שמתקיימות מקצבאות, והן לא זכאיות לדיור ציבורי.

<ליליאנה סירקיס: אנחנו גם מדברים על משפחות - -

חיים כץ: את שומעת שם על אנשים שמוותרים על חלק משכרם?

חיים כץ: לפעמים זה כלכלי.

<ליליאנה סירקיס: כן, בטח.

חיים כץ: הוא מוותר על 200 שקל ומקבל 2000.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מקבל 2000.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה הוא לא מקבל 2000.

<ליליאנה סירקיס: בכל מקרה, המשפחה שאתה הצגת לא תהיה זכאית לדיור ציבורי כי היא לא חיה מעבודה עם השלמת הכנסה.

<ליליאנה סירקיס: כדי להיות זכאי לדיור ציבורי אתה צריך לקבל גם השלמת הכנסה.

<ליליאנה סירקיס: אז גם אם הוא יוותר על הכנסתו ב-2000 שקל, הוא לא יהיה זכאי לדיור ציבורי כי הוא לא ממלא אחר הקריטריונים.

<ליליאנה סירקיס: אני רוצה לדבר על אוכלוסייה נוספת, והיא נמצאת פה, לידי, שבעצם מתקיימים מקצבת ביטוח לאומי אבל לא 75 אחוז מיצוי כושר השתכרות אלא 60 אחוז מיצוי כושר השתכרות.

<ליליאנה סירקיס: היתה אמורה לבוא אתי לפה אישה עם שלושה ילדים שיש לה 74 אחוזי נכות.

<ליליאנה סירקיס: לא 75, 74 אחוזי נכות.

<ליליאנה סירקיס: בעלה כרגע חולה סרטן והיתה צריכה לאשפז אותו הלילה.

<ליליאנה סירקיס: הוא לא מוכר עדין בחוק הביטוח הלאומי והיא לא זכאית לדיור ציבורי.

<ליליאנה סירקיס: שנים היא נלחמת לזכאית, היא עדין לא זכאית.

<ליליאנה סירקיס: כל המקרים האלה שנוגעים אבל לא נוגעים, בעצם צריך לעשות פה תיקון שלהם.

חיים כץ: את אומרת שבעצם זה בכוונה זה 74?

חיים כץ: יכול להיות כזה דבר?

<ליליאנה סירקיס: יש, זה קיים.

חיים כץ: הצפצוף הזה אומר שהגיע סיום עבודת הוועדות והמליאה מתחילה לעבוד עכשיו.

חיים כץ: כשהמליאה מתחילה לעבוד, לוועדות אסור לעבוד כי יפטרו את הח"כים.

חיים כץ: מילא יפטרו אותי אבל יפטרו אותם, אז אני לא אוכל לעמוד בזה.

דב חנין: מה זה "מילא יפטרו אותך"?

דב חנין: אל תפחיד אותנו פה עכשיו כי אנשים יאבדו תקווה בכלל.

דב חנין: תן קצת אופטימיות.

<נעמי מורביה: אני לא יודעת אם אנחנו מוכנים לוותר עליך.

<נעמי מורביה: ..

<ליליאנה סירקיס: - - אני רוצה להגיד שהקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי הצטמצמו ככל שהמלאי הצטמצם.

<ליליאנה סירקיס: זאת אומרת היתה הלימה אחד מול השני.

<ליליאנה סירקיס: אני רוצה לבוא ולהגיד שאני מברכת על עבודת הוועדה הזאת.

<ליליאנה סירקיס: אני חושבת שהיא מאד נחוצה וחייבים להגדיל את מלאי הדיור הציבורי.

<ליליאנה סירקיס: הנושא של שכירות משנה באמצעות חברות משכנות זה רעיון פנטסטי אבל הוא ייתן מענה כרגע רק לכאלה שכבר זכאים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: זה התחלה.

חיים כץ: תודה רבה.

<נסים מורביה: אני מנכ"ל מטה מאבק הנכים וחבר בפורום הארגונים.

<נסים מורביה: אני רוצה להעלות בעיה קצת יותר מורכבת בנושא של הדירות שכבר קיימות בדיור הציבורי ומוחזקות על ידי נכים קשים, שמרותקים לכיסאות גלגלים.

<נסים מורביה: יש כל מיני מבצעים והצעות על מנת למכור את הדירות האלה, להציע להם לקנות את הדירות האלה של המדינה.

<נסים מורביה: ההצעות לא אטרקטיביות.

<נסים מורביה: אם ההצעות היו אטרקטיביות, יכולנו להכניס חזרה למדינה כסף ברמה כזאת שהיו יכולים לבוא פתרונות לידי ביטוי בזה שהיו רוכשים דירות, בונים דירות.

<נסים מורביה: שיבואו אלינו בהצעה רצינית.

<נסים מורביה: אנחנו רוצים את הדירות שלנו, כנכים שמחזיקים דירות של הדיור הציבורי.

<נסים מורביה: בואו בהצעה קונקרטית מתאימה ולא לזרוק כל מיני מכתבים.

חיים כץ: 100 אחוז.

חיים כץ: כן, גברתי.

<סימה מויאל: שלום לכולם, אני מרחובות, אני חד-הורית ואני מסורבת הדיור הציבורי בשל גודל המשפחה.

חיים כץ: מה זה גודל המשפחה?

<סימה מויאל: התשובה שאני קיבלתי ממשרד השיכון היא שאני לא עומדת בקריטריונים בשל גודל המשפחה.

<סימה מויאל: זאת אומרת, שקיבלתי תשובה חד-משמעית, מאד בוטה, תביאי עוד שני ילדים ונארגן לך בית.

<סימה מויאל: להביא שני ילדים זה לא מה בכך וזה לא לקנות ב"אי-ביי".

<סימה מויאל: אנחנו לא נכנסים לרשת וירטואלית וקונים ילדים.

<סימה מויאל: צריך גם לדעת לגדל אותם.

<סימה מויאל: אם המדינה לא מסתכלת על הבן שלי בגלל שהוא בן יחיד, אם המדינה לא מסתכלת על הבן שלי כראוי למשהו הכי בסיסי שיש שזה קורת גג, אני לא חושבת שהמדינה צריכה לעודד ילודה במצב של מצוקה, להביא עוד ילדים לעולם, למקום של מחסור, רק בשביל שיהיה בית.

<סימה מויאל: המדינה, להיפך, היא צריכה להשקיע במי שכבר קיים.

<סימה מויאל: הבן שלי בן 14 היום ובעוד ארבע שנים המדינה תיקח אותו לצבא.

<סימה מויאל: אז לתת לצבא הוא יכול אבל לקבל מהמדינה הוא לא מקבל כי הוא לא זכאי.

<סימה מויאל: הוא פשוט ילד שקוף.

<סימה מויאל: זה הנושא שאני רוצה לדבר עליו.

<סימה מויאל: הילדים האלה, גם אם אני חד-הורית לילד אחד ואני כן מקבלת נכות מהמדינה כי אני, עם כל המצב שלי, צעירה, צעירה אבל שני התקפי לב ואחרי בעיות בריאותיות כאלה ואחרות, הקצבה היחידה שנכנסת לי היא 2700 שקל בחודש.

<סימה מויאל: עם זה אני יכולה לגדל ילד?

<סימה מויאל: אני בת 41 ואני עדין גרה עם אמא שלי.

<סימה מויאל: אני לא יכולה לצאת, אני לא יכולה לקבל אפילו את הסיוע שמגיע לי, את ה-1000 שקל בחודש כי אני לא יכולה שמישהו ישכיר לי דירה.

<סימה מויאל: 2700 שקל בחודש, עם זה אני מגדלת ילד והילד הזה הוא שקוף, הוא אטום.

<סימה מויאל: אני צריכה להסתכל לו בעיניים ולהגיד לו: אדוני, בעוד ארבע שנים המדינה תיקח לי אותך לצבא אבל מעכשיו ועד עוד ארבע שנים, המדינה לא שמה עליך כי אתה לא שווה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, אחרון הדוברים במגבלות הזמן.

אילן גילאון: אחד הדברים הכי עצובים שקרה לי מאז שאני בכנסת, שאני כבר לא מסוגל להגיד לעצמי את המשפט "לא יאמן" או "לא יעלה על הדעת".

אילן גילאון: - -

חיים כץ: זה בכל ישיבה.

חיים כץ: זה ישיבה אחרי ישיבה אחרי ישיבה.

אילן גילאון: - - והיום אני לצערי אומר לעצמי, אדוני, שהכל יעלה על הדעת.

אילן גילאון: אין לי ספק ששום השפעה ולחץ פוליטי לא יופעל על הוועדה הזאת כדי לשנות את עמדתה שקובעת שלכל בן אדם יש זכות לקורת גג.

אילן גילאון: אנחנו צריכים להגדיר מהי קורת גג, לא קרטון, קורת גג.

אילן גילאון: הייתי מאד רוצה שלוועדה תהיה השפעה לגבי המערכות הפוליטיות שצריכות לקבל החלטות, ואני רוצה לומר מה מאד מטריד אותי: יש מגמה מתוך אי הבנה, מתוך בורות, מתוך אי הבנה מוחלטת למה זה דיור ציבורי, ללכת ולחסל את הדיור הציבורי היום במדינת ישראל.

אילן גילאון: אני מוסיף את הדברים שלי לכל מה שנאמר קודם מבחינת הקריטריונים.

אילן גילאון: אתה צודק, צריך להוריד את הקריטריונים כי בסופו של דבר טוענים שכל אחד צריך לקבל קורת גג בכל מקרה.

אילן גילאון: יש קבוצות של אנשים שקוראים לפרויקטים שלהם בשמות של ספרי ילדים, בעיקר לאה גולדברג, שאלה דברים מאד מקובלים, שהם שמו לאל ידם גם לאחר המאבק המשפטי המאוד ארוך על הדיור הציבורי שהיה בשנה האחרונה, שהיינו צריכים במהלך שנה שלמה להכריח את מדינת ישראל לא להיות עבריינית, זה הכל.

אילן גילאון: אגב, זה בא מבית המשפט, שהוא הכריע רק אחרי שנה, הוא לחץ את המדינה אחרי שנה.

אילן גילאון: אבל יש היום מגמה ללכת ולהרוס את המאגר של הדיור הציבורי ולתת את החלופה הלא מתקבלת על הדעת, שכאילו לקוחה מתוך משלים של לה-פונטיין.

אילן גילאון: זאת אומרת, לתת תמיד למישהו את הכלי שהוא לא יכול להשתמש בו.

אילן גילאון: צריך שיהיה ברור לגמרי, שאם לא תהיה בניה תקציבית, וזאת השורה האחרונה.

אילן גילאון: נגד המגמה הזאת צריך ללכת מלחמה.

אילן גילאון: מי שבא להרוס את הדיור הציבורי ולצמצם את מאגר הדירות ולהפוך את זה לאט לאט לסיוע בשכר דירה, תמיד הסיוע בשכר הדירה יהיה לא הולם את עלות שכר הדירה, ואורלי נתנה פה את המספרים, חבל על הזמן.

אילן גילאון: זאת מגמת המטרה שלנו, ללכת לבניה תקציבית במדינת ישראל.

אילן גילאון: אדוני, זה לא רק טוב לדיור הציבורי כי יש 10000 איש זכאים שממתינים בתור, אבל זה יהיה טוב לכל בעיית הדיור במדינת ישראל כי רק ממשלת ישראל תחליט שהיא נוגעת בדבר הזה, היא תפוצץ את בועת הנדל"ן.

אילן גילאון: תראה, אנחנו חיים בבועת נדל"ן ובועת שירותים רפואיים ובועת חינוך.

אילן גילאון: אנחנו בעצם מדינה של בועה.

אילן גילאון: ממה היא נובעת?

אילן גילאון: מכך שמדינה לא רוצה לקחת אזרחות על האזרחים שלה.

אילן גילאון: - -

חיים כץ: אבל אין לנו אחרת.

חיים כץ: היא שלנו, שלנו.

חיים כץ: מכוערת קצת אבל שלנו.

חיים כץ: שלנו.

חיים כץ: תכניס לך לראש, אין לנו אחרת.

אילן גילאון: אני אמרתי לא שלנו?

אילן גילאון: זה לא יעלה על הדעת אבל זה שלנו.

אילן גילאון: - - לכן, אני אומר שפה, מה שאנחנו צריכים לעשות כרגע - -

מיקי רוזנטל: אני רוצה משפט.

אילן גילאון: תגיד אותו.

מיקי רוזנטל: אפשר?

מיקי רוזנטל: תראו, נמסרו הנתונים, המצב מאד ברור אבל עכשיו, אנחנו עוד לא רואים את הבעיה ברחובות.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי רבים מהאנשים שאין להם דיור ציבורי גרים אצל הוריהם, שזכו בעבר לדיור איך שהוא.

מיקי רוזנטל: בעוד עשור, יהיו פה עשות אלפי הומלסים במדינת ישראל, אם אנחנו לא נשנה את המדיניות עכשיו, היום.

מיקי רוזנטל: יהיו פה עשרות אלפי הומלסים, וזו לא אמירה דמגוגית.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם, זה יהיה המצב.

מיקי רוזנטל: צלצול חירום כבר זועק לשמיים.

חיים כץ: דרך אגב, אני בא משידור בגלי צה"ל בבוקר.

חיים כץ: אמרתי שעוד 20 שנה נהיה מדינה של נזקקים כי כל האזרחים שהתחילו לעבוד אחרי ינואר 95 הם דור ב'.

חיים כץ: הם יהיו תלותיים עם הפנסיות, לא יהיה להם דיור וגם לא יהיה להם לאכול.

<נעמי מורביה: לנציג "עמידר" יש בשורה.

חיים כץ: יש לו בשורה?

חיים כץ: בבקשה.

<שלומי נבון: אני מנהל האגף שאחראי על גביה, דיור ומכר בחברת "עמידר".

<שלומי נבון: לפני הבשורה, אני עובד 8,9 שנים בחברת "עמידר".

<שלומי נבון: הרבה פעמים צר לי שחברת "עמידר" נתפסת כמעין אויב הציבור, ואני רוצה לומר לכל חברי הוועדה וגם לכל הנוכחים פה, בחדר, שאנחנו עושים את המיטב שאפשר בכלים שניתנים לנו.

<שלומי נבון: לגבי מה שנאמר פה, בדיון, אני רוצה לומר: בהנחיה של שר השיכון, אנחנו יוצאים במודעה שתתפרסם היום בעיתונות, והיא שכירות משנה.

<שלומי נבון: אנחנו מתחילים בארבעה ישובים - -

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור תמיד מי הגה את הרעיון.

<שלומי נבון: הרעיון היה של אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: הרעיון הוא שלנו והוא בהצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחלים בפיילוט אבל שיישמו את כל החוק ולא רק סעיף מסוים.

חיים כץ: בא, אני רוצה לסיים.

חיים כץ: ברכות נתת, זה בסדר.

<שלומי נבון: אני מקריא: אנחנו יוצאים כרגע בניסיון להשכיר דירות בשוק החופשי - -

חיים כץ: כמה דירות?

<שלומי נבון: כמה שנצטרך.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: כמה?

<שלומי נבון: תראו, חברים, אנחנו מתחילים תהליך שהוא קצת אנדרוגיני, אני חייב לומר, ואנחנו צריכים לעשות את ההתאמות כדי שזה ילך בצורה מסודרת וטובה, כדי שזה באמת יהיה פתרון ולא סיסמה.

<שלומי נבון: חברים, עשינו עבודה, בדקנו באיזה ישובים רשימת הממתינים היא גדולה ובעייתית.

<שלומי נבון: שם אנחנו מתחילים - -

חיים כץ: בא, תשמע.

חיים כץ: עכשיו אני מבין למה בעיית הדיור לא מתקדמת כשאתה מדבר.

חיים כץ: במקום להגיד, אם אני במקומך: תראו, הבאנו בשורה בישוב 1,2,3,4 תחילה – 17,18,46 דירות.

חיים כץ: תודה רבה, אנחנו נמשיך.

חיים כץ: אתה מספר לנו כבר 10 דקות סיפור ולא אמרת כלום.

חיים כץ: בישוב הזה 70 דירות, בישוב הזה 212 דירות.

חיים כץ: זה מה שהיית צריך להגיד.

חיים כץ: בשביל זה זה הולך לאט.

חיים כץ: תודה רבה, נגמר זמנך.

חיים כץ: אנחנו נעשה דיון נוסף, נזמין את שר השיכון, נזמין את שר הרווחה, נזמין את שר האוצר וננסה לקבל תשובות וקדם את העניינים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.