ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 135, 2014-02-11 09:00

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני פותח את הישיבה.

דוד רותם: אנחנו נדון היום בהצעת חוק הארכת תוקף צו הגנה וצו למניעת הטרדה מאיימת (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת דוד צור, פנינה תמנו-שטה, נחמן שי, קארין אלהרר, עדי קול, מוטי יוגב, מרב מיכאלי, אלעזר שטרן ויצחק הרצוג.

דוד רותם: כן, חבר הכנסת צור.

דוד צור: לצו יש שני סעיפים.

דוד צור: בגדול, הוא בא להקל על בית המשפט, וכמובן, גם על המותקפות והמאוימות בכך שההליך בבית המשפט – במקום לעבור את הוויה דולורוזה להתחיל לעבור עוד פעם על העדויות והחומרים, אפשר יהיה לקבל את צווי ההרחקה, להאריך את צווי ההגנה לתקופה של שנה אחת, כי היום רובן מקבלות לחצי שנה.

דוד צור: בסופו של דבר, בית המשפט יכול תמיד לחזור בו מהעניין הזה, אבל אז ההליך נעשה קצר יותר, מקל יותר.

דוד צור: זה בסעיף אחד.

דוד צור: הסעיף השני מדבר גם על הטרדה מאיימת.

דוד צור: למען האמת, פה זמן ההרחקה הוא בדרך כלל לתקופה של שנתיים, ואז רשאי בית המשפט להאריך את תוקפו של הצו מעת לעת, בלבד שהסך של התקופה לא יעלה על שנתיים נוספות.

דוד צור: זאת אומרת, גם כאן החוק כורך גם את הנושא של ההליך מול בית המשפט כדי להקל גם על בתי המשפט ובעיקר על הנפגעות.

דוד רותם: אני רק מקווה שאתה לא מתכוון להפוך את בית המשפט - - -

דוד צור: לחותמת גומי?

דוד רותם: לא, לא לחותמת גומי, לשומר על היומנים של הצדדים.

דוד רותם: מישהו צריך לפנות לבית המשפט כדי לבקש הארכת צווים.

דוד רותם: בית המשפט לא יעשה את זה מיוזמתו.

דוד צור: אני מסכים, אבל אני עדיין חושב שבית המשפט, בזמן שהוא קובע את ההרחקה, הוא כבר יכול לקבוע מועד לדיון.

דוד צור: כפי שהוא עושה, הוא קובע מועד, גם אם זה לחצי שנה או שנה.

דוד צור: אז יומן בית המשפט יכול לקבוע אותו.

דוד צור: אני לא נכנס לעניין הפרוצדורלי.

דוד צור: אין לי גם בעיה – אמרתי את זה גם במעמד הקריאה הטרומית – שהפנייה תיעשה מטעם הקורבן, ואז אנחנו פותרים את הבעיה הזאת.

דוד צור: אני מסכים.

דוד רותם: לכן אם אתה תראה, הוסיפו פה סעיף: "הוארך צו הגנה לתקופה כוללת של שנה אחת, יקבע בית המשפט מועד לדיון בסמוך לפני מועד פקיעתו של הצו ורשאי הוא להאריך את תוקפו של הצו בשנה נוספת".

דוד צור: נכון.

דוד צור: אני הבנתי שיש פה את הבקשה הזאת מצד הנהלת בתי המשפט.

דוד צור: משרד המשפטים אמר - - -

דוד רותם: כן, הנהלת בתי המשפט לא יהיו אלה שינהלו את היומנים בשביל כולם.

דוד צור: זה בהחלט נשמע לי הגיוני.

דוד צור: יש כאן מישהי שרוצה לומר משהו.

דוד רותם: כן.

<ענת אסיף: ענת אסיף, משרד המשפטים.

<ענת אסיף: שתי הערות.

<ענת אסיף: הערה כללית, אני רוצה להזכיר שאנחנו עוסקים בצווים מהתחום האזרחי, למרות שיש כאן הקשר לסיטואציות של סיכון ואלימות.

<ענת אסיף: זה אומר שכל העניין הראייתי כאן הוא רף ראיות אזרחי מנהלי וצריך לנקוט במשנה זהירות כשעושים את האיזונים בין התקופות של צווים כאלה לבין הצורך שהתקופות האלה משרתות.

<ענת אסיף: אני מתייחסת בעיקר לנושא של חוק הטרדה מאיימת.

<ענת אסיף: לפחות ממה שידוע לנו, אנחנו לא מכירים איזו זעקה מהשטח או צווי הטרדה מאיימת שממצים את השנתיים ולכן התעורר צורך להכפיל אותם בארבע שנים.

דוד רותם: אני רוצה נתונים על זה.

דוד רותם: אם אני לא אקבל על זה נתונים, אני אצביע נגד.

דוד צור: קודם כל, אני לא כל כך הבנתי למה אמרת שזה מהעולם האזרחי.

דוד רותם: כי זה אזרחי, זה לא פלילי.

דוד צור: זה מנהלי.

דוד צור: זה נכון שזה מנהלי.

דוד רותם: זה מנהלי, זה לא פלילי.

<ענת אסיף: אני אומרת את זה בגלל שאנחנו עוסקים ברף ראייתי ששונה מהעולם הפלילי.

דוד צור: הבנתי.

<ענת אסיף: ולכן צריך להיזהר בצווים שיש להם משמעות מרחיקת לכת מבחינת הגבלה על חירויות, ולעשות את האיזון בזהירות.

<ענת אסיף: אני מחברת את זה בעיקר לנושא של הארכת התקופה של ההטרדה המאיימת, להכפיל משנתיים לארבע מקסימום.

<ענת אסיף: אני חושבת שצריך לשקול את זה בזהירות רבה.

דוד צור: אבל עדיין, תסתכלי שבסעיף השני כתוב: "בית המשפט רשאי לשקול ביצוע שינוי בתנאי צו ההגנה או ביטולו המוחלט, בכל עת, במקרה של שינוי נסיבות".

<ענת אסיף: אגב, זה סעיף שמבחינה משפטית הוא לא נחוץ.

<ענת אסיף: גם היום, בוודאי שבית המשפט רשאי לשקול בקשות, ושוקל, ומשנה תנאים.

<ענת אסיף: אין לנו התנגדות לכתוב את זה, אבל זה לא משהו שמשנה את המצב המשפטי לעומת היום.

דוד רותם: כן, נתונים.

<שירי לנג: שירי לנג.

<שירי לנג: לגבי הנתונים, אנחנו הצלחנו להוציא את מספר הבקשות לצו הטרדה מאיימת שהוגשו מדי שנה.

<שירי לנג: אנחנו מדברים על משהו כמו 7,000-6,000 תיקים בשנה.

<שירי לנג: לגבי התקופה שהצו ניתן, אין לנו נתון ממוחשב לגבי זה.

<שירי לנג: ניסינו אתמול לעשות איזושהי בדיקה מדגמית.

<שירי לנג: עברנו על כ-100 תיקים, וראינו שבכל התיקים האלה – שוב, זו בדיקה מדגמית מאוד, אני לא בטוחה שהיא מייצגת – הצווים ניתנו לתקופה של חצי שנה.

דוד רותם: טוב.

דוד רותם: ואחר כך דנו בהם והאריכו אותם?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: למה אני צריך להאריך לשנתיים?

<נועה ברודסקי לוי: כי שנתיים קיים היום.

<נועה ברודסקי לוי: השאלה אם להאריך - - -

<שירי לנג: שנתיים היום קיים, אבל ממילא כמעט ולא מגיעים לזה, אז להכפיל את זה לארבע, בכלל.

דוד רותם: השאלה אם צריך להאריך את זה.

דוד צור: דווקא זה רף מאיים יותר.

דוד צור: זאת אומרת, השנתיים זה המקרים הקשים יותר.

<ענת אסיף: זה לא בהכרח.

<ענת אסיף: לא בהכרח.

דוד צור: בית המשפט נותן שנתיים בהינף יד?

דוד רותם: כן.

<ענת אסיף: לא.

<ענת אסיף: חשבתי שאתה אומר שהטרדה מאיימת הם יותר קשים ממניעת אלימות במשפחה.

<ענת אסיף: אנחנו באמת ניסינו להבין אם השטח מעלה את הצורך בהארכת התקופות.

דוד רותם: ומה התשובה שלכם?

<ענת אסיף: מהבירורים שאנחנו עשינו, בהתחשב בעובדה שמסד הנתונים הוא לא מאוד מפורט, אנחנו לא התרשמנו ככה.

דוד רותם: אז השאלה אם צריך להאריך את זה.

דוד צור: את ההטרדה המאיימת?

דוד רותם: כן.

דוד צור: אני חושב שבמקרים - - -

דוד רותם: השטח לא דורש, למה לך?

דוד צור: קודם כל, זה בא מהשטח.

דוד צור: אי-אפשר להגיד שלא.

דוד צור: זה בא מהשטח.

דוד צור: אם צריך נתונים קצת יותר מדויקים, אז אני מוכן לבדוק אותם.

דוד צור: לא הייתי מעלה את זה – קודם כל, יש הסכמה לגבי הסעיף הראשון, לגבי צווי הגנה.

<ענת אסיף: אנחנו לא מתנגדים לזה.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: אז לגבי הנתונים, לגבי השנתיים, אני מוכן לעשות בדיקה נוספת לראות מה היקף התופעה.

דוד רותם: אתה מבין שאז אתה אומר לי שאני לא יכול לאשר לך את זה עכשיו?

דוד צור: אני חושב שצריך לאשר את זה.

דוד רותם: אני מציע שלא נאשר את זה, אלא נשאיר את זה על שנתיים, ונשמור את האפשרות שבהכנה לקריאה שניה ושלישית אנחנו נוסיף את זה.

דוד צור: ואת השנה לשנתיים?

דוד צור: את סעיף א'?

<ענת אסיף: זה בסדר, אחרת אין מה להעביר בקריאה ראשונה.

<ענת אסיף: כן, זה בסדר.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: יש פה מישהו עם נתונים קצת יותר מדויקים שהוא יכול לתת לנו?

<ליאור שני: צריך לזכור שצו מניעת הטרדה מאיימת יכול להינתן גם במקרים של - - -

דוד רותם: לא מצביעים ומדברים, אלא מחכים.

דוד רותם: כן, בבקשה.

<עדי בלוטנר: עורכת הדין עדי בלוטנר, ממרכז רקמן.

<עדי בלוטנר: אנחנו הגענו לחבר הכנסת דוד צור עם הצעת החוק.

<עדי בלוטנר: קודם כל, אני רק רוצה לתת את הרקע לחלק של צווי ההגנה, וגם להגיד משהו על העניין של יזמת בית משפט – מקובלת לחלוטין ההחלטה שלא בית המשפט ייזום.

<עדי בלוטנר: מה שכן היינו רוצים להוסיף, הרעיון מאחורי יזמת בית משפט היה לייתר את ההגעה שלה לאחר שלוש פעמים שהיא הגיעה להאריך את הצו.

<עדי בלוטנר: שהיא לא תצטרך להגיע, אלא שהיא תוכל רק לשלוח הודעה, איזושהי בקשה לבית המשפט.

<עדי בלוטנר: אם בית המשפט יראה לנכון לזמן אותם לדיון, אז הוא יזמן אותם לדיון.

<עדי בלוטנר: זה מה שעמד מאחורי זה.

<עדי בלוטנר: אם אפשר לעשות את זה, זה לא מטיל נטל על הנהלת בתי המשפט, זה בסך הכול מפשט את התהליך עבור האישה, שממילא נמצאת כבר בשנה, אלו כבר מקרים קיצוניים.

<עדי בלוטנר: מקרים שבהם הצו הוארך לשנה אלו מקרים קיצוניים מאוד.

<עדי בלוטנר: זו הבקשה שלנו לגבי הדבר הזה.

דוד צור: יש לך נתונים לגבי הטרדה מאיימת?

<עדי בלוטנר: קודם כל, יש קושי רב לאסוף נתונים.

<עדי בלוטנר: אם למשטרה ולהנהלת בתי המשפט אין נתונים, בוודאי לנו אין את הנתונים.

<עדי בלוטנר: מה גם שלגבי מאה המקרים האלה לא הצלחתי להבין אם אלו מקרים שבהם הוארך הצו, זאת אומרת שהוא ניתן עד חצי ואז הוא פוקע, או שהוא הוארך, או שאתם לא יכולים לדעת.

<שירי לנג: לפי מה שאנחנו ראינו, הוא הוארך לתקופה של חצי שנה בלבד ולא הוארך שוב.

<עדי בלוטנר: בטוח לא הוארך?

<שירי לנג: אבל שוב, זו בדיקה מאתמול, מדגמית, של מאה תיקים.

<עדי בלוטנר: ברור.

<עדי בלוטנר: אז אני אומרת שלנו לא הייתה יכולת להשיג את הנתונים האלה אם למישהו מבפנים אין את היכולת.

<עדי בלוטנר: אני אגיד מאיפה הגיע העניין של הטרדה מאיימת, ואז אני אתן לעורכת הדין נעמה ספראי כהן, שמהנשים שהיא מטפלת בהן הגיעה הצעת החוק.

<עדי בלוטנר: זה הגיע מתוך תפיסה של קוהרנטיות של הסיטואציות האלה, שבהן הצו הוארך כבר שלוש פעמים.

<עדי בלוטנר: כלומר, גם בהטרדה מאיימת ובצו הגנה יש לנו הליך שכבר שלוש פעמים נמצאו נסיבות, כלומר, הרף הראייתי כן הראה שיש מקום להאריך את הצו.

<עדי בלוטנר: אלו מקרים קיצוניים מאוד, ולכן אנחנו רוצים שבמקרים האלה לא יצטרכו לפתוח את כל ההליך מחדש ולקיים את כל התהליך של ההוכחות מחדש.

<עדי בלוטנר: משם זה הגיע.

<עדי בלוטנר: כמובן, אני לא מקבלת ההחלטות.

דוד רותם: איך אתם רוצים שבתי המשפט יפסקו בלי שמוכיחים להם משהו?

דוד רותם: זה יהיה דבר אוטומטי, שבית המשפט יאריך צווים?

<עדי בלוטנר: לא, לא, לא.

<עדי בלוטנר: מה פתאום?

<עדי בלוטנר: חס וחלילה.

<נעמה ספראי-כהן: צריך להגיש בקשה.

<נעמה ספראי-כהן: אני אומר מאיפה נולדה הצעת החוק.

<נעמה ספראי-כהן: שמי עורכת הדין נעמה ספראי כהן.

<נעמה ספראי-כהן: אני יועצת משפטית במקלט לנשים מוכות, "אישה לאישה".

<נעמה ספראי-כהן: פניתי עם היזמה הזאת כיוון שמספר פעמים נתקלתי במקרי אלימות קיצוניים מאוד מאוד, שעברו שלושה חודשים או שבכלל לא ניתן צו בגלל שהאישה הייתה במקלט ולא היה צורך.

<נעמה ספראי-כהן: היה צורך להגן על האישה באופן קבוע כי הסכנה לא חלפה.

<נעמה ספראי-כהן: אלו יכולים להיות מקרים של אלימות מינית קשה, הטרדות קשות.

<נעמה ספראי-כהן: יש מקרים שהאלימות לא חולפת.

<נעמה ספראי-כהן: אם בכל פעם תידרש ראייה נוספת, האישה תהיה בבעיה קשה מאוד כיוון שאחרי שנה שבה הבעל בכלא או האישה במקלט ואין קשר, קשה מאוד להציג ראיות חדשות.

דוד רותם: אז מה הרעיון?

דוד רותם: הרעיון הוא שבתי המשפט יקבעו בלי הוכחות?

דוד רותם: בלי ראיות?

<נעמה ספראי-כהן: לא, הייתה הארכה של הצו.

<נעמה ספראי-כהן: האישה תגיש בקשה.

<נעמה ספראי-כהן: מה שקורה בצו הרחקה, האישה צריכה לגשת לבית המשפט, לחכות כמה שעות ולקבל את הצו.

<נעמה ספראי-כהן: אחרי שבעה ימים יש דיון במעמד שני הצדדים.

<נעמה ספראי-כהן: הכוונה הייתה שכאשר הוארך צו כבר לשנה, לתקופה משמעותית מאוד, ולא השתנו הנסיבות, והאלימות הקשה – כמובן, לפי תזכירים שיש והוכחות שיש – לא השתנתה, אז היא תוכל להגיש בקשה להארכת הצו.

<נעמה ספראי-כהן: היא לא תצטרך לגשת, אלא אם כן בית המשפט יראה לנכון לזמן את שני הצדדים, וזה כמובן מצב שקורה חדשות לבקרים.

<נעמה ספראי-כהן: אנחנו לא מייתרים את הצורך בראיה, אבל אנחנו מייתרים את החובה שלה להתייצב בכל פעם מחדש אם בית המשפט רואה לנכון שלא השתנו הנסיבות.

דוד רותם: אנחנו לא מייתרים שום דבר.

<עדי בלוטנר: ולפתוח את ההליך מההתחלה.

<עדי בלוטנר: אנחנו מקלים עליה.

<נעמה ספראי-כהן: להציג ראיות חדשות של – הבעיה בצווי הגנה היא שאנחנו צריכים להוכיח - - -

דוד צור: למה?

דוד צור: היזמה כאן היא הפוכה של בית המשפט, אם הוא רוצה - - -

דוד רותם: בית המשפט לא יוזם שום דבר.

דוד רותם: אתה לא מבין?

דוד רותם: בית המשפט הוא לא היזם.

דוד צור: זה ברור לי, אבל אם תוגש בקשה כזאת, ובית המשפט יחליט שהוא לא מסתפק בזה, אז הוא כן יגיד אני קורא אותם להוכחות, לדיון.

<ענת אסיף: למרות ההבנה המלאה של הקושי להגיע ולהוכיח את הדברים ברמה שנדרשת, לא יכול להיות שדווקא הנטל ירד עם הזמן.

<ענת אסיף: זה נכון שזה קשה וזה עוד הארכה ועוד הארכה.

<ענת אסיף: אבל אם אנחנו כן מאפשרים לבית המשפט מעבר לשנה – עכשיו, מעבר למה שיש היום לעוד שנה נוספת – להיפך, בעיני בית המשפט צריך להיזהר יותר ולשקול יותר.

<ענת אסיף: יש לפעמים סיטואציות בהליכים מהסוג הזה שהצד השני קיבל העתק מהבקשה והוא מסכים, אז אני מניחה שיכול להיות ממילא בסדרי הדין הקיימים שההתייצבות תתייר.

<ענת אסיף: זה יכול לקרות.

<ענת אסיף: אבל לקבוע את זה ככלל - - -

דוד רותם: אם אתם תכניסו את זה לחוק, אתם תגרמו לכך שבית המשפט במעמד צד אחד גם יבטל ויקצר צווים כאלה.

דוד רותם: שיהיה לכם ברור, אל תבואו אחר-כך בטענות.

דוד צור: למה?

דוד צור: בית המשפט תמיד יכול – לגבי מה שאמרת, אף אחד לא לוקח מבית המשפט את החופש והסמכות שיש לו ממילא לקבוע הוכחות, לקבוע שיבואו אליו לתת דין, אלא הוא מאפשר במצבים שהם ברורים לא להביא אותם.

<נעמה ספראי-כהן: לדוגמה, אב שנמצא שנה בכלא על התעללות בבנותיו.

<נועה ברודסקי לוי: אולי אפשר לקבוע במועד שבו מאריכים את הצו מחצי שנה לשנה.

<נועה ברודסקי לוי: האם בית המשפט יוכל אז לקבוע מועד דיון למועד סמוך לפקיעת הצו?

דוד צור: את זה סיכמנו.

<שירי לנג: שוב, את מבקשת שהוא יקבע מיזמתו דיון נוסף כשאנחנו לא יודעים - - -

<נועה ברודסקי לוי: במועד של הדיון כבר.

דוד רותם: לא, כשיש כבר דיון.

<עדי בלוטנר: אין לי בעיה שתגיש בקשה.

<נועה ברודסקי לוי: אולי אפשר להגיד שבבקשת הנפגעת כבר ייקבע דיון במועד הזה.

<ענת אסיף: ואז מה?

<ענת אסיף: ואז יש איזו חובה – אני אומרת את זה בציניות, אני אומרת מראש – על המאוימת להודיע לבית המשפט שהדיון יתייתר, כי אחרת - - -

<קריאה: אז זה תמיד אפשרי.

דוד רותם: לא, אם היא לא צריכה את הדיון, אז היא תודיע שלא צריך אותו.

<שירי לנג: למה לא כשהיא רוצה לפנות, בתום חצי שנה, שתפנה ותגיש את הבקשה?

דוד צור: גם בסדר.

דוד צור: גם בסדר.

<עדי בלוטנר: לא, היא תגיש.

<עדי בלוטנר: ממילא לאחר חצי שנה היא צריכה להאריך שוב, נכון?

<עדי בלוטנר: מה שאנחנו מנסים לעשות זה לייתר פתיחת הליך חדש.

<עדי בלוטנר: מה שקורה היום זה שאחרי שנה הצו פוקע.

<ענת אסיף: זה לא פתיחת הליך.

<ענת אסיף: עכשיו זה לא יהיה פתיחת הליך, זו תהיה בקשת הארכה נוספת.

<עדי בלוטנר: בדיוק.

<עדי בלוטנר: זה מה שאנחנו אומרים.

<ענת אסיף: זה בסדר, אבל - - -

<נעמה ספראי-כהן: בלי צורך בסף ראיות - - -

<נועה ברודסקי לוי: מה מטריד אתכם?

<ענת אסיף: אבל זה לא אומר שייכתב כאן שבקשת הארכה נוספת ככלל תידון שלא בנוכחות הצדדים, אלא אם כן בית המשפט יזמין - - -

<עדי בלוטנר: לא, אין בעיה שהיא תידון.

<עדי בלוטנר: מה שרצינו זה שהיא תוכל להגיש את הבקשה בלי להתייצב ושבית המשפט יזמן את הצדדים.

<עדי בלוטנר: שהיא לא תצטרך שוב, אחרי שנה שהאישה הזאת נגררה שלוש פעמים לבית משפט, הוכיחה שיש כאן הצדקה לצו הגנה - - -

<שירי לנג: אבל יכול להיות שזה כבר לא רלוונטי, הדיון הנוסף.

<שירי לנג: אז למה לקבוע אותו מראש ולשריין - - -

<עדי בלוטנר: לא קבענו אותו מראש.

<עדי בלוטנר: אם יש הצדקה, אם יש לה צורך בהמשך הגנה, היא מגישה בקשה.

<עדי בלוטנר: היא מגישה בקשה.

<ענת אסיף: או שהיא ממלאה את הטופס בבית המשפט עצמו, או שמישהו עוזר לה למלא את זה במקום שהיא נמצאת ומישהו לוקח את זה לבית המשפט עם כל המסמכים הנלווים.

<עדי בלוטנר: אבל היום היא צריכה לגשת.

<עדי בלוטנר: היום היא צריכה להתייצב.

<עדי בלוטנר: אנחנו רוצים שהיא לא - - -

<ענת אסיף: לא, היא - - -

<עדי בלוטנר: היא צריכה להתייצב פעמים – היא צריכה לבוא ולהגיש, והיא צריכה לבוא לדיון.

<עדי בלוטנר: אנחנו לא מבקשים לייתר את הדיון.

<עדי בלוטנר: אנחנו רק מבקשים לייתר את ההתייצבות הראשונה הראשונית הזאת שם.

<ענת אסיף: מה זה לבוא להגיש?

דוד צור: להגיש להנהלת בתי המשפט.

<ענת אסיף: אבל מישהו יכול להגיש את זה בשבילה.

<שירי לנג: בוודאי שמישהו יכול להגיש בשבילה.

<נעמה ספראי-כהן: אנחנו גם מבקשים שאחרי השנה הזאת שהוא בכלא, למשל, והוא השתחרר, או דברים כאלה, היא לא תצטרך להוכיח את הסכנה המידית, כי היא לא תוכל בהרבה מאוד מקרים.

דוד צור: בית המשפט יבקש - - -

דוד רותם: אתם רוצים שאנחנו נקבע לבית המשפט מה לעשות?

דוד רותם: אין שום סיכוי כזה.

<נעמה ספראי-כהן: לא, זאת הבקשה.

<נעמה ספראי-כהן: הבקשה היא שיהיה אפשר להאריך על-פי למשל תזכיר.

<עדי בלוטנר: המשך נסיבות קודמות.

<נעמה ספראי-כהן: כן בדיוק, המשך נסיבות קודמות.

<נעמה ספראי-כהן: כי אם היא תצטרך עכשיו להוכיח אלימות – עכשיו – אבל היה צו שנה, אז הוא לא התקרב שנה.

<נעמה ספראי-כהן: למעשה, אם הצו פוקע, היא תצטרך להוכיח אלימות.

<נעמה ספראי-כהן: זה מקרוב, עכשיו.

<נועה ברודסקי לוי: אז אולי אפשר להגיד שבית המשפט - - -

<ענת אסיף: - - - ממש לא יורד למהות של העניין.

דוד רותם: כן, אבל אנחנו לא נתעסק בזה.

<נועה ברודסקי לוי: השאלה אם אפשר אולי להגיד שיוארך הצו אם ראה בית המשפט שהנסיבות שהביאו להוצאת הצו עדיין מתקיימות או משהו בסגנון הזה.

דוד צור: אפשר לכתוב את זה כך.

<ענת אסיף: אפשר לכתוב את זה, אבל חשוב מאוד להבהיר - - -

דוד רותם: לא צריך לכתוב את זה כי לבית המשפט יש את שיקול הדעת בכל מקרה.

<ענת אסיף: אלה העילות.

<ענת אסיף: צריך להבהיר שאנחנו לא משנים כאן מהעילות להוצאת הצו.

<ענת אסיף: ההצעה הזאת לא מדברת על שינוי בעילות להוצאת הצו.

<עדי בלוטנר: ברור.

דוד צור: היא באה להקל על ההתייצבות בפני בית המשפט.

<ענת אסיף: זה גם לא מה שכתוב.

<ענת אסיף: מה שכתוב זה לאפשר לבית המשפט להאריך בשנה נוספת.

דוד צור: נכון.

<נעמה ספראי-כהן: כן, לאפשר לבית המשפט להאריך את הצו.

דוד צור: אם לא השתנו הנסיבות.

<נעמה ספראי-כהן: אם לא השתנו, כן.

<ענת אסיף: אם לא השתנו הנסיבות, זה בדיוק כמו להגיד שהעילות עדיין קיימות.

דוד צור: נכון.

דוד צור: בית המשפט יחליט על זה, אף אחד לא אומר שמישהו אחר יחליט על זה.

<עדי בלוטנר: הנטל הראייתי, כשאת מגישה בקשה חדשה וכשאת מאריכה צו קיים, הוא שונה.

<שירי לנג: אבל בית המשפט יודע שהיה קודם לכן צו הגנה.

<עדי בלוטנר: אני מסבירה את ההצדקה.

<ענת אסיף: זה בסדר, זו תהיה בקשת הארכה.

<עדי בלוטנר: מבחינת מה שאמרתי לגבי ההתייצבות בעת הגשת הבקשה, להבנתנו, מהניסיון של נעמה בשטח עם הנשים שהיא עובדת איתן, כל הארכה דורשת התייצבות של האישה בשלב של הגשת הבקשה, ולאחר מכן, לאחר שבעה ימים, התייצבות של שני הצדדים.

<ענת אסיף: מה היא עושה בבית המשפט בשלב הגשת הבקשה?

<נעמה ספראי-כהן: היא מגיעה ונחקרת לרוב.

<ענת אסיף: אז זה דיון במעמד צד אחד למעשה.

<נעמה ספראי-כהן: דיון במעמד צד אחד, ואחרי שבעה ימים - - -

<ענת אסיף: היא רואה שופט.

<עדי בלוטנר: בוודאי.

<נועה ברודסקי לוי: גם בהארכה מקיימים את הדיון קודם כל במעמד צד אחד?

דוד רותם: אתם תגרמו לכך שלא יהיו הארכות.

דוד רותם: אם השופט לא יראה אותה, הוא לא יאריך.

<נעמה ספראי-כהן: אבל תהיה לו את אפשרות - - -

דוד רותם: תהיה לו את האפשרות, אבל הוא לא יעשה את זה.

דוד רותם: אנחנו הרי מכירים את השופטים.

<נעמה ספראי-כהן: אבל תהיה להם אפשרות, במקרים הקיצוניים, שהשופט כבר מכיר, ומונחות בפניו כל הנסיבות.

<נעמה ספראי-כהן: אנחנו מדברים רק על המקרים הקיצוניים.

<נעמה ספראי-כהן: השופט יודע, אנחנו צריכים לתת לו את הכלים להשתמש בהם, כי אם יש לו רק שנה, הוא לא יכול להאריך אחרי שנה.

<נעמה ספראי-כהן: והמשטרה בכלל לא יודעת לאכוף צווים שהם מעבר למה שכתוב בחוק.

<נעמה ספראי-כהן: לכן זה הכרחי הדבר הזה.

דוד רותם: זו סכנה עצומה.

<עדי בלוטנר: מה שהם אומרים, זו נקודה חשובה - - -

<נועה ברודסקי לוי: השאלה שלו היא אם אפשר בכל זאת לקבוע שלבקשת הנפגעת ייקבע דיון במועד מתן הצו.

דוד רותם: כן, אבל אני לא רוצה לבזבז את הזמן.

דוד רותם: מה שיקרה הוא שיקבעו דיון, ואחר-כך לא יהיה צורך בו.

<שירי לנג: בדיוק, וחבל.

<שירי לנג: אני אומרת, היומן של בתי המשפט הוא כל כך עמוס.

<שירי לנג: יש המון אנשים שממתינים לדיון, אז לשריין מראש מועדים שאולי בסופו של דבר יתייתרו - - -

<עדי בלוטנר: זה לא מדויק.

דוד צור: לא, זה בסמוך למועד פקיעת הצו.

<שירי לנג: לא משנה, אבל יכול להיות שזה כבר לא יהיה רלוונטי.

דוד צור: אין לי בעיה שלא יקבעו מראש.

דוד צור: לא חייבים לקבוע מראש.

<עדי בלוטנר: לא צריך לקבוע מראש.

<עדי בלוטנר: אם היא תצטרך - - -

<שירי לנג: כאשר היא מגישה את הבקשה יקבעו דיון, בוודאי.

דוד רותם: כן, היא תצטרך להגיש בקשה.

<נעמה ספראי-כהן: היא תצטרך להגיש בקשה, זה בוודאי.

<נעמה ספראי-כהן: השופט יוכל לקבוע דיון או להסתמך על התזכירים הקודמים או לבקש תזכיר ולהאריך גם ללא התייצבות.

דוד רותם: אבל את מבינה שאת תגרמי לכך, אם אני מכניס את הסעיף כמו שאת רוצה, שיותר לא יהיו צווים במעמד צו אחד?

דוד רותם: שופטים הם אנשים רציניים.

דוד רותם: הם לא יעשו את זה, הם לא יאריכו את הצו, הם יגידו אני רוצה את הצדדים.

<עדי בלוטנר: אז הם יזמנו אותם.

<נעמה ספראי-כהן: אדוני, במקרים הקיצוניים האלה שהשופט מכיר את התיק והאלימות ידועה, יכול להיות שהוא יקבע דיון לעוד חודש.

<נעמה ספראי-כהן: תהיה לו את הסמכות לקבוע דיון לעוד חודש, אבל הוא יוכל, בתקופה הזאת של החודש, להאריך את הצו.

<נעמה ספראי-כהן: הוא יוכל גם עוד כמה חודשים.

<נעמה ספראי-כהן: ככה אנחנו דווקא עוזרים לבית המשפט לפנות לו את הזמן.

דוד רותם: כן גברתי.

<רחלי ירדן: קוראים לי עורכת הדין רחלי ירדן, אני מהלשכה לסיוע משפטי.

<רחלי ירדן: כמי שמייצגת גם גברים שמתגוננים מפני בקשות וגם בפירוש מייצגת את הנשים – עורכת הדין נעמה ספראי-כהן בסופו של דבר עובדת דרכנו – אני חושבת שיש פה איזשהו ניסיון לבלבל בין הפתרון של צו הגנה לבין פתרונות משפטיים אחרים שקיימים במערכת, כמו תביעה לצו מניעה מכוח מדור שקט ושלו מכוח המקרים הבעייתיים והמורכבים שבהם בית המשפט באמת מאריך את הצווים; אפילו על בסיס בקשה, כי הוא כבר מכיר את המערכת, הוא מכיר את הנסיבות, את התזכירים.

<רחלי ירדן: יש להם פתרון.

<רחלי ירדן: ובמקרים הספציפיים האלה, אני חושבת שבסופו של דבר, אנחנו יוצרים פה איזושהי בעיה.

<רחלי ירדן: כמי שמייצגת גבר, שבדרך כלל אני אנחה אותו בדיון ראשון להסכים לצו הזה בלי אפילו להודות בעובדות הקיימות, כי שלושה חודשים – אם אני יודעת שהצו הזה יכול להתגלגל לכזה דבר ארוך, אני לא יכולה להמליץ לו לעשות את זה.

<רחלי ירדן: אני צריכה למנוע את זה ממנו כבר בשלב הראשון.

<רחלי ירדן: אז נשים שצריכות הגנה מידית נפגעות בסופו של דבר.

<עדי בלוטנר: זה מצחיק בגלל שהמקרים שבהם הצו מגיע לכדי שנה אלו לא המקרים של הגברים האלה שאת אומרת תסכים ואחרי שלושה חודשים זה יפקע.

<עדי בלוטנר: אלו מקרים קיצוניים מאוד.

<רחלי ירדן: באותם מקרים תגישי תביעה לצו מניעה קבוע מכוח מדור שקט ושלו.

<נעמה ספראי-כהן: אני אגיב.

<נעמה ספראי-כהן: א', מדור שקט ושלו לא כל כך פשוט לקבל.

<נעמה ספראי-כהן: צריך להוכיח אלימות קרובה וסמוכה.

<נעמה ספראי-כהן: מדור שקט ושלו חייב להיות מוגבל.

<נעמה ספראי-כהן: לפי הפסיקה הוא חייב להיות מוגבל בתקופה לא ארוכה.

<נעמה ספראי-כהן: ועובדה שאנחנו לא מקבלים את זה.

<נעמה ספראי-כהן: יש גם בעיה של אכיפה.

<נעמה ספראי-כהן: המשטרה לא יודעת איך להתמודד עם מדור שקט ושלו בכלל.

<נעמה ספראי-כהן: אם זה לא מכוח חוק למניעת אלימות במשפחה, המשטרה – הנשים שלי שמתקשרות ואומרות הגרוש שלי נמצא שיכור ואלכוהוליסט פה, אבל אין לנו שום דבר מכוח משהו משמעותי.

דוד צור: אבל הבעיה היא בדרך כלל הפוכה ממה שהגברת הנכבדה עכשיו ציירה.

דוד צור: הבעיה היא לא בצד של הבעלים.

דוד צור: הבעיה היא דווקא מצד של הקורבנות.

דוד רותם: אתה לא יודע שלא עושים עסקת טיעון אלא אם כן הוא יודע שיש סיכון שהוא יקבל יותר.

דוד רותם: מה שאתה אומר זה תתחילו להילחם מרגע שמבקשים את הבקשה.

דוד רותם: תתחילו להילחם בו.

דוד צור: לא.

<נעמה ספראי-כהן: אני חוזרת על עצמי, אבל אנחנו באמת מדברים על מקרי הקיצון, על מקרים שאנחנו יכולים למנוע רצח.

דוד רותם: במקרי קיצון, שהאישה תופיע בפני השופט ותשכנע אותו שהיא רוצה למנוע רצח.

<עדי בלוטנר: היא שכנעה כבר שלוש פעמים.

דוד רותם: כמה שצריך.

<נעמה ספראי-כהן: אבל זה לא קורה.

<נעמה ספראי-כהן: אני אספר שאני הגעתי פעם לבית המשפט.

<נעמה ספראי-כהן: אמרתי לו האישה עברה שני ניסיונות רצח.

<נעמה ספראי-כהן: אמנם זה בתקופה של שלוש שנים, אבל בבקשה, אני חייבת צו מכוח צו מניעה קבוע.

<נעמה ספראי-כהן: הוא אמר לי: גברתי תראי לי בחוק איך את מסמיכה אותי לתת לך צו כזה.

<נעמה ספראי-כהן: יש לי את החוק למניעת אלימות במשפחה שנותן לי עד שנה.

<נעמה ספראי-כהן: יש לי חוק למניעת הטרדה מאיימת.

<נעמה ספראי-כהן: את רוצה משהו יציר פסיקה, תוכיחי לי מכוח מה – חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו?

<נעמה ספראי-כהן: מה?

<נעמה ספראי-כהן: באמת, זה חסר.

דוד צור: זה לא מייתר את הכלים שיש לו, זה נותן לו עוד כלי.

<נעמה ספראי-כהן: נכון.

דוד צור: זה לא מייתר את הכלים שיש לו.

<עדי בלוטנר: אני עדיין לא מצליחה להבין את הטיעון להגיד לגבר לא להסכים.

<עדי בלוטנר: ההבדל בין מקרה של שלושה חודשים למקרה של שנה זה הבדל מהותי.

דוד רותם: את לא מבינה כי את לא בשטח.

<עדי בלוטנר: אני נמצאת בשטח, פשוט המקרים שמגיעים אלינו הם פחות - - -

<רחלי ירדן: - - - מתגלגלים לזה, ואני מצטערת להגיד שאני מכירה לא מעט גברים שאנחנו מייצגים שמורחקים כבר שנים על גבי שנים מכל העיר מתוקף צו מניעה קבוע.

<נעמה ספראי-כהן: יש שופטים כאלה, שנותנים, ויש כאלה שלא נותנים.

<רחלי ירדן: בסדר, אבל אלה שלא נותנים גם לא ייתנו לך צו הגנה.

<רחלי ירדן: זאת בעיה אחרת.

<ענת אסיף: בכל מקרה, אתן חוזרות ומדגישות שאתן מדברות על מקרים קיצוניים ומעטים.

<ענת אסיף: אבל הכלל שאנחנו קובעים כאן – אנחנו עוסקים בחקיקה ואנחנו קובעים כאן סמכות לבית המשפט שהיא לא תחומה לסיטואציות ספציפיות מאוד שאי-אפשר יהיה.

<ענת אסיף: אני יודעת שמיד תגידו אז בואו נכתוב.

<ענת אסיף: אי-אפשר יהיה לעשות את החוק קזואיסטי, שהוא יגיע רק למקרי הקיצון.

דוד צור: אבל השיקול נשאר לבית המשפט.

<ענת אסיף: נכון.

<ענת אסיף: אני רק מגיבה על ההצעה או על המחשבה איכשהו להכניס לתוך החוק את האפשרות של בית המשפט להחליט ללא דיון.

<ענת אסיף: במקרה קיצון הכי - -

<נעמה ספראי-כהן: את זה לא אמרנו.

<ענת אסיף: - - ואם בית המשפט יקבל בקשה כתובה עם המון מסמכים ושכתוב עליה גם אם אפשר לפתור, לבית המשפט במקרי הקיצון יש גמישות שמוטמעת בתוך הסמכויות הטבועות שלו.

<ענת אסיף: זה לא משהו שאפשר לגזור מתוכו כלל דיוני, במקרה שבית המשפט באמת צריך להשתכנע - - -

<נעמה ספראי-כהן: זה עוד כלי.

<נעמה ספראי-כהן: אני רק נותנת לבית המשפט כלי נוסף שכרגע אין לו אותו וידיו כבולות הרבה פעמים.

<ענת אסיף: את זה אנחנו נותנים באפשרות להאריך עד שנתיים.

<ענת אסיף: זה כאן.

דוד צור: על סעיף אחד.

דוד צור: על הסעיף השני אני מסכים שאין לנו מספיק נתונים.

דוד צור: בין הקריאה השנייה והשלישית – אני מציע שנשאיר את זה כרגע כמו שזה, שנתיים, ואז אנחנו ננסה להביא קצת יותר נתונים.

דוד צור: בין השנייה לשלישית, אם ניווכח שיש יותר נתונים בין השנתיים להארכה הנוספת הזאת - - -

<קריאה: בהטרדה מאיימת.

<עדי בלוטנר: אבל אני חושבת שלא נסגר העניין - -

דוד צור: בנושא הטרדה מאיימת.

<עדי בלוטנר: - - של אופי ההליך.

<עדי בלוטנר: לא נסגר העניין של אופי ההליך.

<עדי בלוטנר: נסגרה אפשרות ההארכה.

דוד רותם: אופי ההליך יישאר כמות שהוא היום.

דוד רותם: יבואו לפני השופט ויעידו על מה שיעידו.

<נעמה ספראי-כהן: השאלה אם זה יהיה צו חדש, ואז היא צריכה להוכיח - - -

<נועה ברודסקי לוי: לא, זו הארכה של צו.

דוד רותם: זו הארכה של צו, אבל עדיין היא צריכה להגיש בקשה ולהתייצב אצל השופט.

דוד צור: נכון.

דוד צור: אז אנחנו פוסחים על סעיף 1, ואת סעיף 2 אנחנו משאירים במצב הקיים.

<ליאור שני: עורך דין ליאור שני, מנהל את מוקד "נגה" לנפגעי עבירה.

<ליאור שני: הערה לעניין מניעת הטרדה מאיימת.

<ליאור שני: צריך לזכור שהחוק למניעת הטרדה מאיימת מגלה עילות נוספות למתן צו, שגם הן רלוונטיות לנפגעות אלמ"ב.

<ליאור שני: זו הסיבה היחידה שבגינה צריך לעשות את השינוי במקביל לחוק הזה, למרות שבתי המשפט למשפחה מעדיפים תמיד לפעול כצו הגנה, כידוע.

<ליאור שני: במהלך השנים האחרונות אנחנו סייענו במאות צווים כאלה, בעיקר צוו הגנה.

דוד צור: הטרדה מאיימת?

<ליאור שני: גם הטרדה מאיימת.

דוד צור: אתה יכול להביא לנו נתונים?

<ליאור שני: אני יכול להביא נתונים כמה עשינו – כן, אני יכול להביא.

<נועה ברודסקי לוי: האם נתקלתם במקרים שבהם הגעתם לשנתיים?

<ליאור שני: המקרים האלה הם בעיקר מקרים של סכסוכי שכנים באוכלוסיות מוחלשות.

<ליאור שני: אני מדבר על אנשים שהם לא מיוצגים, שמגיעים לבית המשפט כי אין להם מה לעשות.

<ליאור שני: המצב הוא מצב קבוע, הוא מצב שמי שמטריד – הוא מצב קבוע, וזה כנראה יימשך אם הם לא יעברו דירה או לא יברחו למקום אחר.

<ליאור שני: אלו המצבים שדרוש צו כזה.

דוד רותם: אז אתם יכולים להגיש לנו רשימה בכמה מקרים הצו הוארך לשנתיים?

<ליאור שני: אני חייב להגיד שבית המשפט גם ככה נזהר מאוד בהארכות צווים כאלה.

<ליאור שני: הניסיון שלי הוא בעיקר בבתי המשפט ברמת-גן, בפתח-תקווה, מחוז מרכז.

דוד רותם: מה זה חשוב?

דוד רותם: אלו עדיין בתי משפט.

<ליאור שני: כן.

<ליאור שני: נזהר מאוד במתן צווים לתקופות ארוכות.

דוד רותם: כן.

<מאירה בסוק: עורכת הדין מאירה בסוק מ"נעמת".

<מאירה בסוק: אני רוצה להעיר הערה אחרת לגמרי, אני פשוט רוצה שזה ידוע לוועדה.

<מאירה בסוק: לפני שנתיים היה דיון בוועדה לביקורת המדינה על הנושא של צווי הגנה שלא מקוימים.

<מאירה בסוק: זאת אומרת, אין ממשק בכלל בין בית המשפט לבין המשטרה.

דוד צור: לאכיפה?

<מאירה בסוק: לאכיפה.

<שירי לנג: אבל זה טופל.

<מאירה בסוק: לכן אני רוצה שזה יהיה ברור שאנחנו משנים פה חוקים, מקדמים חוקים, ולמעשה בשטח צווי ההגנה לא מקוימים.

<שירי לנג: אני רוצה להתייחס לדברים האלה.

<שירי לנג: הנושא הזה שאת מדברת עליו עלה לפני יותר משנה, ומאז הדברים שונים לחלוטין.

<שירי לנג: יש נוהל מסודר מאוד שמדבר על ממשקי העבודה בין מזכירות בתי המשפט לבין כל הגורמים שאמורים להיות מיודעים לגבי הצו – משטרה, רשות כלי ירייה וכולי.

<שירי לנג: יש לנו אשת קשר שעומדת בקשר יומיומי עם אותם גורמים, וככל הידוע לנו - - -

<מאירה בסוק: וזה מגיע למשטרה בוודאות?

<שירי לנג: בוודאי, זה מגיע למשטרה.

דוד צור: השאלה איך בית המשפט מתייחס למי שמובא כתוצאה מהפרת הצו בדין.

דוד צור: בדרך כלל יש הקלה מאוד על הפרת צו, אם זה מעצר בית, אם זה צו הגנה לצורך העניין.

דוד צור: לצערי, אני לא יכול להגיד שבתי המשפט מחמירים בעניין הזה.

<שירי לנג: עכשיו אתה נכנס לנושא של שיקול הדעת השיפוטי.

דוד צור: אבל זה סיפור אחר.

דוד רותם: אני לא מבין מה אתה רוצה, לקבוע לשופטים איך שהם ישפטו?

דוד צור: ממש לא.

דוד צור: מכיוון שהיא העלתה את העניין הזה.

<שירי לנג: לנו אין יכולת, כמובן - - -

דוד צור: ברור.

<ענת אסיף: אגב, על הפרת צו מהסוג הזה יש ענישה כפולה לעומת הפרת הוראות חוקיות אחרות בחוק העונשין.

<ענת אסיף: זאת אומרת שיש מדרג.

<נועה ברודסקי לוי: יש לי שאלה אחרת.

<נועה ברודסקי לוי: בהצעת החוק כפי שהיא הונחה יש סעיף שאומר: "בית המשפט רשאי לשקול ביצוע שינוי בתנאי צו ההגנה או ביטולו המוחלט, בכל עת, במקרה של שינוי נסיבות קיצוני".

<נועה ברודסקי לוי: רציתי קודם כל לדעת – היום, גם אם זה לא כתוב בחוק, תמיד אפשר לפנות לבית המשפט ולבקש שינוי של הצו או ביטולו.

<נועה ברודסקי לוי: למה זה חשוב?

<עדי בלוטנר: זה מגיע בדיוק ממה שדובר כאן, מהעניין של האיזון.

<עדי בלוטנר: כלומר, אם אנחנו מאפשרים להאריך בעוד שנה, שזה אכן סעד שהוא קיצוני, אז הנקודה המאזנת שלו היא שבית המשפט יכול – ברור שיש כאן גם סמכות טבועה, אבל ראינו לנכון להכניס את זה, יכול להיות שיגידו שאין צורך.

דוד צור: אין לי בעיה להוריד את זה.

דוד צור: אין לי בעיה להוריד את הסעיף הזה.

<ענת אסיף: בכל מקרה, אם את חושבת שמבחינה ניסוחית זה נותן איזו השלמה, יכול להיות שהמקום הנכון להכניס את זה הוא בסעיף 4 ולא בסעיף 5.

<ענת אסיף: אפשר לבדוק את זה.

<ענת אסיף: כמובן שאין צורך בעניין של הקיצוני.

<קריאה: לא, אין צורך.

<נועה ברודסקי לוי: זה היה מנוסח כשינוי נסיבות קיצוני, אז נוריד.

דוד רותם: שינוי נסיבות, לא צריך קיצוני.

<נועה ברודסקי לוי: "הצעת חוק הארכת תוקף צו הגנה וצו למניעת הטרדה מאיימת (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013 – תיקון חוק למניעת אלימות במשפחה – 1.

<נועה ברודסקי לוי: בחוק למניעת אלימות במשפחה, התשנ"א–1991, בסעיף 5, בסעיף קטן (א), בסופו יבוא: "(א1) הוארך צו הגנה לתקופה כוללת של שנה אחת, רשאי בית המשפט להאריך את תוקפו של הצו בשנה נוספת, ואחריו יבוא:" – או שנתקן את זה בסעיף 4, אני אבדוק.

<נועה ברודסקי לוי: "(א2) בית המשפט רשאי לשקול ביצוע שינוי בתנאי צו ההגנה או ביטולו המוחלט, בכל עת, במקרה של שינוי נסיבות; בקשה לשינוי כאמור יכול שתבוא מטעם מבקש הצו או מטעם המחויב בו".

<ענת אסיף: רשאי לשנות, לא צריך רשאי לשקול ביצוע שינוי.

<נועה ברודסקי לוי: בסדר.

<נועה ברודסקי לוי: הוחלט על-ידי הוועדה שלעניין מניעת הטרדה מאיימת, זה כרגע לא יונח לקריאה ראשונה.

<נועה ברודסקי לוי: נדון בזה שוב לקראת קריאה שניה ושלישית.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: בעד אישור תיקון החוק למניעת אלימות במשפחה – פה אחד

דוד רותם: נמנעים – אין

דוד רותם: פה אחד.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד צור: תודה.

דוד רותם: אושר לקריאה ראשונה.

דוד צור: אני אביא נתונים.

דוד רותם: אתה אחראי להביא את הנתונים כדי שבקריאה השנייה והשלישית זה לא יתפקשש עוד פעם.

דוד צור: תודה רבה.

<דורית ואג: אחרי שזה יונח, לתאם מול המזכירות, את הקריאה הראשונה.

דוד צור: מאה אחוז.

דוד צור: תודה רבה.