הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 47, 2014-02-18 13:00

עדי קול: צהריים טובים.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור.

עדי קול: לא אספר כעת מה הועדה עושה כי אנחנו כבר חברים ותיקים.

עדי קול: אפתח ואומר לפרוטוקול שאני מאוד מצטערת על ההיענות הדלה מקרב משרדי עורכי הדין שקראנו להם וביקשנו אותם להשתתף בדיון.

עדי קול: אני חייבת לומר שרבים מהם אישרו בהתחלה את השתתפותם ואחר כך ביטלו לאט לאט.

עדי קול: היום שוב מככבים שני המשרדים שהשתתפו בישיבה הקודמת, אני מודה לכם שהצטרפתם וגם משרד נוסף משרד עו"ד אגמון.

עדי קול: תודה רבה שבחרתם להיות כאן.

עדי קול: קיבלנו כמה תשובות בכתב ממשרד נשיץ ברדנס ושות' שהודיעו שהם מצטערים שהם לא יכולים להגיע והם יקבלו כל הסדר שניגע אליו.

עדי קול: התשובה המפתיעה ביותר שאותה חשוב לי להקריא לצורך הפרוטוקול התקבלה ממשרד עורכי דין ארדינסט: "לצערנו עקב התראה קצרה לא התאפשר לגורמים הרלוונטיים אצלנו להגיע.

עדי קול: משרדנו מברך על ההסדר להקל את הלחץ על הסטודנטים המתראיינים ועל המשרדים ויסייע לסטודנטים" וכולנו מסכימים, אבל "באשר למועד תחילת הראיונות נמשיך בזימון סטודנטים לראיונות על ידי משרדים שונים המתחרים שלנו על אותו פלח של מועמדים למוצאי שבת ה- 15 במרץ.

עדי קול: בהמשך לבקשות שהופנו אלינו על ידינו סטודנטים שנקבעו להם ראיונות במועד זה במשרדים אחרים, נקבעו במשרדנו ראיונות למספר סטודנטים, שהיו מעוניינים בכך, למוצאי שבת".

עדי קול: זה אומר שלא רק שלא הצלחנו לפתור את הבעיה, גרמנו לבעיה חמורה יותר.

עדי קול: אני מאוד שמחה על ההצלחה המשמעותית.

עדי קול: כמובן זה בציניות.

עדי קול: מאחר והפרוטוקול לא קורא ציניות אני אומרת מציינת.

עדי קול: לדעתי זה מראה, רואי אני פונה אליך, שאנשים ירדו מהפסים.

עדי קול: אמר את זה עורך דין נאמן בדיון הקודם, לדעתי השוק נכנס לסחרור שאנשים לא יודעים כבר איך לעצור אותו.

עדי קול: נאמר שאנשים קבעו ראיונות ל- 15 במרץ, בעצם גם התחילו לקבוע במקום לבוא ולהגיד 'רגע, בואו ניקח על עצמנו את האחריות'.

עדי קול: דיברנו בדיונים הקודמים על איזו אמנה חברתית שאומרת 'אנחנו דוחים את הראיונות של שבת ואנחנו נותנים להם פרק זמן של שבוע, שבועיים, עשרה ימים כדי לתת את התשובות, נעשה צעד הפוך.

עדי קול: לא רק שזה חורה לי, זה מעורר תהיות על כל מה שנאמר בנוגע לכוחות השוק.

עדי קול: אני חושבת שאין מנוס ומהתערבות הלשכה.

עדי קול: קיימתי בעצמי שיחות, אני והעוזרות שלי השקענו את השבוע הזה בלנסות להגיע למשרדים ולקבל מענה, לנסות לרתום אותם למהלך ולא הצלחנו.

עדי קול: לא הצלחנו כי התחרות הפכה להיות כל כך קטלנית.

עדי קול: אני מברכת גם את משרד גרונציקי, ברכתי את המשרדים שבחרו להגיע ואני רוצה לברך גם אתכם על הצטרפותכם.

עדי קול: ראשית עצם זה שאנחנו לא מצליחים לכנס את המשרדים לשבת סביב שולחן אחד ולהחליט החלטה, היא מצערת כשלעצמה.

עדי קול: אבל העובדה שאנחנו לא מצליחים לעצור את הסחף הזה מטרידה אותי עוד יותר.

עדי קול: אני באמת תוהה איך הגענו למצב הזה.

עדי קול: אנחנו עושים רפורמה שאמורה לשפר ולהקל על שני הצדדים, ומה שהיא עושה היא עושה הפוך.

עדי קול: לדעתי מה שנותר לנו במקום הזה הוא להפעיל את הלחץ על הלשכה.

עדי קול: תודה גם לך עורך דין אורם פרסקי.

עדי קול: ראשית אני שמחה לומר שהלשכה עשתה צעד מאוד משמעותי וכינסה באופן מהיר, למיטב ידיעתי, את ועדת ההתמחות כפי שביקשנו בפעם הקודמת.

עדי קול: נשמע עדכונים בנושא הזה.

עדי קול: אציין שככל שהדבר הזה עולה לתקשורת ונדון פה, אומנם זה לא פותר את הבעיה ועולות בעיות נוספות.

עדי קול: אחת מהן היא כמובן אנשים נוספים שהתחילו לראיין בשבת והשנייה שיש כבר גורמים שראיינו, וביניהם גם גורמים ממשלתיים, חשוב לציין - - -

<ליאב וינבאום: זה ממש חריג.

עדי קול: אני מפרגנת לכל משרד שמגיע, וגם לך משרד ש.

עדי קול: פרידמן שהצטרף אלינו.

עדי קול: תודה רבה ואני מעריכה את השתתפותכם.

עדי קול: יש משרדים שכבר ראיינו ויש גם גורמים ממשלתיים שכבר ראיינו.

עדי קול: כלומר, קבענו תאריך, הכלל אינו כלל ואם אין דרך לפקח ואם אין שיניים, אז גם אין משמעות להחלטה.

עדי קול: אני שואלת, מה עושים.

<ליאב וינבאום: יש שיניים.

עדי קול: זה לא רוב מכריע, אבל זו בעיה.

עדי קול: <קריאה:> יכול להיות שהסקטור הציבורי, זה חריג לחלוטין.

עדי קול: קודם כל זה משמח.

עדי קול: קיימנו דיון ארוך שהסקטור הציבורי לא עומד בקצב.

עדי קול: לא רק שלא הסכימו לעמוד בקצב אלא הקדימו את האחרים – אני מאוד מאוד שמחה אם זו ההתייעלות של הסקטור הציבורי.

עדי קול: אני חוששת, יש פרוטוקול ומהוועדה הזאת תצא הודעה לעיתונות, זה חלק מהכללים.

עדי קול: האם העובדה שיש עכשיו נאמר לפרוטוקול שיש אנשים שכבר התראיינו, היא תגרום לסחרור מטורף ואנשים יתחילו לראיין מעכשיו?

<שרית שפיגלשטיין: לא.

<שרית שפיגלשטיין: לכן אנחנו רוצים לציין שככל שידוע לנו מדובר במיעוט חריג.

עדי קול: ומה אתם עושים?

עדי קול: נתחיל אתכם לפני שנעבור לעורך דין אורן פרסקי.

<שרית שפיגלשטיין: האמת, זה נודע לי רק עכשיו.

<שרית שפיגלשטיין: במסדרון אמרה לי הסטודנטית שלי שהיא שמעה על מקרה כזה, אבל היא לא יודעת להגיד באיזה משרד במגזר ציבורי מדובר.

עדי קול: אנחנו יודעים.

עדי קול: אני לא יודעת אם זה תפקידנו להגיד.

עדי קול: השאלה מי מפקח.

עדי קול: אם אנחנו אומרים שכולם מראיינים החל מה- 15 במרץ, איך זה שמראיינים קודם?

<שרית שפיגלשטיין: אני חושבת שאת השאלה הזאת צריך להפנות ללשכה.

עדי קול: אני לא בטוחה.

עדי קול: משה אתה מחזיק - -

<משה נאמן: אני מחזיק, כי אני אומר שרק מכות לא הלכו בכנסת.

<משה נאמן: כדאי אולי - - -

עדי קול: הלכו וגם הלכו, אולי לא בישיבה שלנו, אבל מכות היו פה.

<משה נאמן: לדעתי, זה רק נושא של הלשכה.

<משה נאמן: אני מיום ליום מבין מה קורה, גם מהמכתב של אותו משרד עורכי דין אני יודע שהוא זימן לראיונות כבר אז, לא שהוא ביקש, מראש החבר'ה הלכו ל- 15,יכול להיות.

<משה נאמן: ראשית אולי צריך לשנות את ה- 15 ליום ראשון אחריו.

<משה נאמן: בשנה שעברה ה- 15 יצא ביום שישי וראיינו בשישי ואין בעיה.

<משה נאמן: רק מדינה מתוקנת כמו ארה"ב הבחירות זה תמיד ביום שלישי הראשון או ביום שלישי, והחגים מוצמדים לסוף שבוע, כי אנשים צריכים גם לעבוד.

<משה נאמן: אבל פה?

<משה נאמן: עם עובד זה הוצאת ספרים ויגע כפיים זה רחוב, אז הכול נהדר.

<משה נאמן: לדעתי הלשכה חייבת לעשות משהו ומיידית, כי ברור כי התהליך שנעשה כאן, אני מדבר בהחלט מתוך נקודת הנחה של המשרד מהגדולים שאומר שבסופו של דבר יהיו לנו היתרונות.

<משה נאמן: יכול להיות שמישהו יחטוף מישהו במוצאי שבת, אבל אולי אנשים יומיים לא יתנו תשובה, יכול להיות שלא צריך לרוץ עד ה- 1 באפריל, יכול להיות שצריך לתת שבוע, עשרה ימים.

<משה נאמן: הלשכה חייבת לשנס מותניים ולקבל החלטה ומיד.

<משה נאמן: אני חושב שזו תעודת עניות למוסד כמו שלנו, שבלאו הכי מרוב חברים הוא מאבד קצת מערכו הרחב, או מעוצמתו, הוא חייב לעשות את זה.

<משה נאמן: אני מוכרח להודות שאני לא בקיא בהליכי הלשכה, אתה ותיק ובכיר ממני בנושא הזה, אין מה לעשות, אנחנו יכולים לדבר סחור סחור אבל זה רק אתה.

עדי קול: ניתן למשרדים שהצטרפו אלינו את רשות הדיבור, הם לא היו בדיון הקודם, אם תרצו את רשות הדיבור אשמח לתת אותה.

<מורן אומן: אני מבקשת לחזק את הדברים האלה.

<מורן אומן: התיקון הנדרש, שזה יהיה ביום העבודה הראשון החל מהשעה 09:00 למשל.

<מורן אומן: אני חייבת לומר שהגעתי לכאן בפעם הראשונה מכיוון שהוזמנתי.

<מורן אומן: לתומי חשבתי שאנחנו הולכים לדבר על כך שהראיונות הולכים לצאת בפורים וזה לא בסדר.

<מורן אומן: אצלנו במשרד, בתל אביב, בפורים הראיונות מתקיימים במתכונת מצומצמת, ביום שני הראיונות בירושלים יסתיימו בשעה 14:00.

<מורן אומן: אם מכניסים תיקון שיום העבודה הראשון הוא המועד, שהוא לא יהיה ביום של חג.

<מורן אומן: זה יכול לפעמים לצאת בפורים ולפעמים בפסח.

<משה נאמן: מתמחים מאוניברסיטת בר-אילן אמרו לי שזומנו, הם אמרו 'זה פורים, אני לא אגיע, אני מתחיל ראיונות ביום שני'.

עדי קול: תודה.

עדי קול: זה לא עלה בדיון הקודם, זה נראה לי הגיוני.

<משה נאמן: הבעיה היא במקום אחר.

עדי קול: כן, אבל בואו נאסוף עוד בעיות אחרות, לא ידענו את זה.

<אורטל לב: תודה.

<אורטל לב: אני מנהלת את ההכוון התעסוקתי באוניברסיטת בר-אילן, מנהלת את קשרי החוץ.

<אורטל לב: מעבר לכך שזה ערב, ערב פורים, יש כאן הפלייה ברורה באשר לסטודנטים - - -

עדי קול: פנו אלי חברי כנסת החרדים, הם התכוונו להגיע, אך יש 17 דיונים במקביל, כמו בכל דבר בכנסת.

עדי קול: לגבי מוצאי שבת התייחסנו בדיון הקודם, אבל מוצאי שבת שהוא ערב פורים, זו פגיעה מאוד קשה בציבור שומר השבת וציבור חוגג קריאת המגילה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני ממשרד עורכי דין גרוניצקי.

<עדי נחמיאס-תוינה: פספסתי כנראה משהו.

<עדי נחמיאס-תוינה: אתם מדברים רק על קונסטלציה של שבת מוצאי שבת ועל כל התהליך שמתחיל כבר בשנה שעברה.

<עדי נחמיאס-תוינה: בתור משרד, שברוך ה', מתדפקים על דלתותיו כל הזמן, יש לנו המון המון אנשים לראיין.

<עדי נחמיאס-תוינה: הסיטואציה הנוראה, מבחינתנו, שקבעה את לוחות הזמנים המטורפים האלה, היא כזאת, לנו אין בעיה ונעמיד 20 איש כדי שיראיינו, אבל מי שסובל מזה באמת זה מקבל ההחלטה, זה אותו מועמד.

<עדי נחמיאס-תוינה: אוכל לומר שבשנה שעברה חמישה חבר'ה שאני ראיינתי סגרו איתי, חתמו לפי הכללים של הלשכה ועם כל הניירת יצאו, הלכו למשרד אחר, התראיינו אצלו, לא יודעת מה עשו שם, פתאום התקשרו לבטל לי.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני לא חושבת שאני צריכה להטיל סנקציות והכול, אני רוצה שהאנשים האלה יקבלו את ההחלטה הנבונה, זו באמת החלטה קריטית.

<עדי נחמיאס-תוינה: באמת אני לא יודעת, כנראה שאני מרגישה את זה במשרדים הגדולים, כי אני יודעת שזאת הדינמיקה של המצטיינים, של המאוד טובים שרוצים לקבל את ההתמחות הטובה, הם אומרים 'יש לי הצעה, ראיינו אותי ב- 16 לחודש ונגיד עכשיו יראיינו אותי, הם אומרים לי תחזירי עכשיו תשובה,.

<עדי נחמיאס-תוינה: יש לי משהו בטוח על העץ מה- 20 משרדים הגדולים, לעומת 10 שזימנו ויכול להיות שהם טובים, אבל אם הם לא יתנו לי הצעה.

<עדי נחמיאס-תוינה: מה אני עושה'.

<עדי נחמיאס-תוינה: זו מבחינתי התקלה האמיתית.

<עדי נחמיאס-תוינה: לגבי השבת, לדעתי תיקון חקיקתי קטן פותר את הבעיה - - -

עדי קול: אני אספר לך, אנחנו בדיון שלישי, הדיון החקיקתי הקטן מסתבר שהוא נורא נורא מסובך.

עדי קול: לא השבת.

עדי קול: אנחנו קראנו לתת שבועיים למתן תשובה.

<עדי נחמיאס-תוינה: גם זו בעיה בפני עצמה.

<עדי נחמיאס-תוינה: לדעתי צריך לקבוע איזו נורמה, איזה כלל של תקופה מסוימת של יום, יומיים, שלושה, שהבנאדם ישקול, אבל ראשית לא מהרגע להרגע.

<עדי נחמיאס-תוינה: בשבועיים לטעמי השוק לא יצליח לעמוד.

<עדי נחמיאס-תוינה: לדעתי זו פשוט תהייה פעולה לא נכונה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אם נחזור לטרם החוק, אני מראיינת כבר עשר שנים, טרם החוק אומנם לא היה מובן וזה היה בתחילת שנה ב', עדיין איך שהוא החבר'ה קיבלו את ההחלטות, ראו שלושה-ארבעה משרדים והייתה להם את היכולת ללמוד את הדברים, לראות את היתרונות והחסרונות ולקבל החלטה.

<עדי נחמיאס-תוינה: היום אין להם את היכולת הזאת.

<עדי נחמיאס-תוינה: ה- 15 בחודש מתח איזה קו, חתך את זה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני יודעת שהחבר'ה טובים ומצוינים ואני גם יודעת שכל משרד שהם יבחרו הם כנראה יעשו בחירה טובה, אבל זה איפשהו דופק גם אותנו, דופק אותנו.

<עדי נחמיאס-תוינה: כי אני יודעת להגיד שזה איזה תהליך לא בריא והסטודנטים מסוחררים, הם לא יודעים מה לעשות, הם במצוקה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני אומרת להם, עכשיו תכינו את כל החומרים, את כל המידע וכשתגיעו להחלטה באותו יום ב- 15 במרץ, תראו שניים-שלושה משרדים, קבלו החלטה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני יודעת להגיד שבהקשר הזה אני מרגישה מאוד מאוד שלא בנוח.

<עדי נחמיאס-תוינה: ברור שזה דרמטי, אין שאלה.

עדי קול: זה אחד מהנושאים המרכזיים שעלו בדיון הקודם.

<ליאב וינבאום: אני מנהל את המחלקה המסחרית בפרקליטות תל אביב.

<ליאב וינבאום: אני כעשור עוסק בגיוס מתמחים.

<ליאב וינבאום: אנחנו מגייסים 50 תקנים בשנה, זה הרבה.

<ליאב וינבאום: אני נמצא בדיוק בתחרות מול משרד גורניציקי ושות' וכל הגדולים.

עדי קול: אתה משרד ממשלתי ומראיין בשבת.

<ליאב וינבאום: ראשית, אנחנו כמובן לא מראיינים בשבת וגם אם יבקשו מאיתנו לא נעשה את זה.

<ליאב וינבאום: זה לא ראוי.

<ליאב וינבאום: לדעתי יש קושי ברגע שיש גוף, סקטור מסוים של מועמדים שלא יכול להגיע לראיון, יש הפלייה וצריך לתקן אותה.

<ליאב וינבאום: לדעתי זה תיקון חקיקה שיחסית קל יהיה להעביר, כי אין בו בעיה גדולה למעט הקשיים הרגילים בתיקוני חקיקה.

<ליאב וינבאום: לגופו של עניין.

<ליאב וינבאום: לדעתי, כל הסדר וולונטארי לא יחזיק מים.

עדי קול: ראינו, ניסינו.

<ליאב וינבאום: הדבר השני, שמחתי לדעת שאני לא צריך, אני לא צריך לעלות את המידע שיש לי, אפרופו, אי ציות לכללי הלשכה, היות וזה כבר על השולחן על ידי האחרים, אני כן יכול לומר שאני אוכל לאמת את העניין הזה, לרבות משרדים מאוד גדולים ומכובדים שמראיינים בקצב מטורף בלי בכלל שום דבר, ונותנים - - -

עדי קול: סליחה, אתם תכף תראו שכל הסטודנטים יתחילו לקבל טלפונים וירוצו החוצה כי עכשיו יקבעו להם ראיונות דחוף.

<ליאב וינבאום: זה מידע שקיבלתי והוא כולו מידע מכלי שלישי, והוא מטריד.

<ליאב וינבאום: זה אומר שאם יהיה כלל של שבועיים ימים, קל וחומר שאיתו לא יעמדו.

<ליאב וינבאום: לדעתי לפני שאנחנו עושים דרמות צריך לבחון קודם כל את התוצאות של המהלך.

<ליאב וינבאום: התוצאות של המהלך עדיין לא נבחנו מפני שרק ב- 1 במרץ השנה אנחנו נתחיל לראות את הפירות של הרפורמה העקרונית.

<ליאב וינבאום: אם היום, לצורך העניין, נכניס עוד, ואתן לכם דוגמה.

<ליאב וינבאום: הרי ממה נפשך, אחד הסיבות שבאה הרפורמה הזאת, שבא פורום המשרדים הגדולים ואמר 'ראשית הם באים לעוד בוסר, שנית הם נרשמים אצל כולם והם מחליטים ברגע האחרון'.

<ליאב וינבאום: אני אוכל לתת דוגמה אצלי, ההרגשה שלי היא שהצלחתי, דווקא בגלל המהלך הזה, לגייס אנשים מאוד טובים.

<ליאב וינבאום: שנית, לא היו לי ביטולים ולא הברזות, לא שקודם היו לי, אבל מידי פעם ופעם כו, כעת אין לי בכלל.

<ליאב וינבאום: אני רוצה להאמין שגם כולנו, וכשאני אומר כולנו, זה כל משרדי עורכי הדין, נקבל אנשים שיותר סגורים על עצמם לאן הם רוצים ללכת.

<ליאב וינבאום: עכשיו אני אהיה נורא לא נחמד ואומר את הדבר הבא, מתמחה שלצורך העניין רוצה ללכת למחלקת ליטיגציה במשרד מוביל, אף אחד מידידיי הטובים והם באמת חברים שלי, בין אם זה גיורא ארדינסט, אלכס הרטמן או פיני רובין, לא צריך להיעלב ממה שאני אגיד עכשיו, אם הוא יתקבל לאחת מהמחלקות האלה כנראה שהוא יקבל את מה שהוא רצה, היינו, זה שהוא יבוא למשרד א' ויגידו לו , אגב אנחנו לא אומרים לו תקבל החלטה בראיון אצלנו אין דבר כזה, אנחנו כבר בדפיציט ועם זה נחיה בקלות, אבל אם יגידו לו 'עכשיו אתה צריך לקבל החלטה' אני לא רואה את הנזק הנורא לקריירה שלו.

<ליאב וינבאום: עם כל הכבוד, זה מקום התמחות, הוא הצליח להגיע לאחד מה- 20 המשרדים הראשונים והוא הגיע למחלקה שהוא רצה - - - -

עדי קול: ואם זה היה הראיון הראשון שלו, ובכלל מעניין אותו מיסים ואולי זה משרד שהוא פחות.

עדי קול: אתם יודעים מה, הולכים מבקשים ראיון בחמישה משרדים הגדולים - - - <קריאה:> כל הרעיון היה שהם יגיעו מפוקסים יותר לשלב הראיון.

<ליאב וינבאום: אגב, אני חושב שהם הגיעו מאוד מפוקסים.

<ליאב וינבאום: <קריאה:> יש גם אחריות גם על מועמד.

עדי קול: אני מסכימה, ואמר את זה בדיון הקודם באגרסיביות המתאימה לו, פרופסור דותן.

עדי קול: אני מקבלת שיש אחריות, אני מקבלת שצריך לבדוק, אבל כמובן לא חסכתי את שבחיי על הרפורמה, דיברנו על הדברים הטובים בדיונים הקודמים.

<ליאב וינבאום: אני רוצה לראות בעוד חצי שנה אם המתמחים אצלי והמתמחים בכל המשרדים הגדולים, משדרים משהו על התוצאה של המהלך.

עדי קול: זה משהו שקצת קשה להעריך אותו, הרי לא נבדוק לפי הציונים של הלשכה - - -

<ליאב וינבאום: אני חושב שהלשכה צריכה להרים את הכפפה, אגב גם ברמה של סקר בדיקה אצל אותם מתמחים, האם הם מרגישים משהו שהם יותר, האם הם החליטו החלטה יותר טובה - - -

עדי קול: אבל הם לא היו קודם, הם לא יודעים להשוות.

עדי קול: מאחר ואני מגיעה מהתחום הזה אומר, מחקר הערכה חברתית הוא מאוד מאוד קשה, אני מסכימה איתך שהלשכה צריכה להרים אותו.

עדי קול: עורך דין אורן פרסקי, אני שמחה שאתה כאן.

עדי קול: אני יודעת שהכנסנו לסחרור בגלל הדיון הזה.

עדי קול: אני שמחה שהסטודנטים קמו ופנו ואני חושבת שזה דיון ראוי גם אם אתם חושבים שהוא מוקדם כי עברה שנה אחת בלבד מהרפורמה.

עדי קול: אני גם שמחה שכינסתם את הוועדה, אני מעריכה את זה.

עדי קול: אבקש לדעת מה קורה ואיך אנחנו פותרים את הבעיה.

<אורן פרסקי: אגיב לחלק המדברים.

<אורן פרסקי: אנחנו נתנו לשוק לפעול ואנחנו רואים שבמקום שוק מושכל אנחנו מקבלים פעם אחר פעם כשל שוק.

<אורן פרסקי: נכון שהאופן שזה התפתח זה לא טוב וצריך משהו לעשות.

<אורן פרסקי: אני אחזור ואזכירכם, כשאנחנו עבדנו על הכללים האלה פגשנו את קודמיכם נציגי הסטודנטים, היום הם בטח שותפים או שהם המראיינים כעת.

<אורן פרסקי: הם אמרו לנו 'מאוד חשוב מה שאתם עושים, אנחנו רוצים, אבל דעו לכם שאם לא תהייה אכיפה יצא שמי שהוא בסדר סובל'.

<אורן פרסקי: אמרתי להם, 'אתם צודקים והאכיפה היא באחריות שלנו'.

<אורן פרסקי: אתם לא רואים בסעיפים הפרטניים של הכללים, אבל בסעיף כללי קודם נאמר שכל מי שעובר על הכללים האלה זו עבירת משמעת - - -

עדי קול: תוכל להסביר למי שלא מכיר מה המשמעות של עבירת משמעת?

<אורן פרסקי: כל עורכי הדין מכירים מהי עבירת משמעת.

<אורן פרסקי: אפשר להעמיד אותו לדין משמעתי והם יכולים לקבל עונש רשמי, נזיפה, אזהרה, השעיה וכדומה.

<אורן פרסקי: יש הרבה צעדים שניתן לנקוט.

<אורן פרסקי: ברגע שיש לנו מידע, ואנחנו צריכים לקבל את המידע ממקור כל שהוא, אנחנו נפעל בעניין הזה.

עדי קול: מי התלונן?

עדי קול: מי הגיש תלונה?

<אורן פרסקי: אני פונה לכל מי שיש לו מידע - - -

עדי קול: אני אעביר את המידע שיש ברשותי כרגע.

<אורן פרסקי: אתם מבקשים שנרים את הכפפה, תנו לנו בבקשה את המידע.

עדי קול: במועד הקודם, לפני שנה, האם היה לכם מידע על אנשים שראיינו לפני ה- 15 במרץ?

<אורן פרסקי: קיבלתי איזה מידע, הרמתי טלפונים והבטיחו לי שהוא לא נכון ושזה לא יהיה.

<אורן פרסקי: לא העמדנו לדין, אבל אם זה כבר נעשה, אנחנו נעמיד לדין.

עדי קול: אמרת שיש לזה שיניים.

עדי קול: להרים טלפון ולומר 'אתה ראיינת' והוא יענה 'לא' וזהו, זה לא שיניים בעיניי.

עדי קול: האם הסטודנטים נשאלו?

עדי קול: איזו בדיקה נעשתה כדי לדעת האם - - -

<אורן פרסקי: יש לנו ועדות אתיקה וקובלים שעושים ברור, שולחים הודעה על תלונה ומקבלים תגובה סטטוטורית ומקבלים החלטות, כל הדבר הזה מסודר.

עדי קול: אמרת, 'הרמתי טלפון הבטיחו - - -

<אורן פרסקי: בשנה שעברה.

עדי קול: נכון.

עדי קול: הרמת טלפון והבטיחו לך שלא מראיינים וזהו וזה עבר.

עדי קול: אתה יודע, אנשים יכולים להגיד שזה בסדר - - -

<אורן פרסקי: כנראה שהמידע לא היה נכון.

עדי קול: איך יכולת לדעת?

עדי קול: כולכם הרי עורכי דין, אם בבית המשפט ישאלו את העד 'עשית את העבירה?' הוא יגיד 'לא', ואז זה בסדר ולהתראות.

<אורן פרסקי: אני שומע עכשיו רמה אחרת של מידע.

<אורן פרסקי: מידע כמו ששמעתי היום לא קיבלתי בשנה שעברה.

<אורן פרסקי: המידע כמו ששמעתי היום הוא בסיס, יש להעביר אותו למוסדות הלשכה שעוסקים בכך.

<אורן פרסקי: אנחנו נעביר, תנו לנו את המידע ואנחנו נטפל בזה.

<אורן פרסקי: זה בעניין האכיפה.

<אורן פרסקי: בעניין ביטולים, הצטערתי לשמוע כאן שבאופן שזה נעשה עכשיו יש עדיין ביטולים.

<אורן פרסקי: אין ספק שמכת הביטולים הייתה מכה גדולה בשיטה הקודמת, זה היה שנתיים או שלוש מלפני ההתמחות, אנשים אמרו שזה עוד חזון למועד ויש להם זמן ואחר כך קיבלו הצעות והתחילו את הקריירה המשפטית שלהם בהפרת חוזה.

<אורן פרסקי: את הדברים האלה כתבתי גם בדברי ההסבר לכללים והתחשבו בהם.

<אורן פרסקי: לדעתי הקטנו את הממדים של הדבר הזה עד למינימום.

<אורן פרסקי: אם זה קורה, המשרד שעשו לו ביטול יכול לפעול.

<אורן פרסקי: האם ניתן להגיע לאמנה חברתית?

<אורן פרסקי: – זה יהיה קשה.

<אורן פרסקי: מעציב אותי ולדעתי קל מאוד לבוא ולהגיד שבפרק זמן של שבועיים צריך לא לדרוש תשובות, לא במשך שבועיים.

<אורן פרסקי: לעשות את זה באמנה חברתית ושתצא קריאה מהוועדה הזאת.

<אורן פרסקי: אני לא בטוח שיהיה אפשר להשלים מהלך חקיקה.

<אורן פרסקי: נדבר על הליך התיקון.

<אורן פרסקי: זימנתי את ועדת ההתמחות וקיבלתי מנדט מועדת ההתמחות ליזום תיקון מסוים בכללים אלה כדי לפתור את הבעיה.

<אורן פרסקי: זה אומר, ראשית אני צריך לעשות מלאכת ניסוח, אני עושה.

<אורן פרסקי: שנית - - -

עדי קול: אתה יודע מה אתה זה אומר?

עדי קול: זה אומר שאתה הכתובת היחידה שלנו.

עדי קול: הם השאירו אותך לבד בצריח.

<אורן פרסקי: עדיין לא אמרתי מהו השלב הבא.

<אורן פרסקי: חוה מרצקי חזרה אתמול, היום היא תקבל ממני טלפון ומחר היא תקבל ממני מייל עם טיוטה והיא תתבקש לזמן את המועצה.

<אורן פרסקי: אני מניח, ולא אוכל לענות בשמה של חוה, אני מקווה שהמועצה תזומן בשבועות הקרובים.

<אורן פרסקי: המועצה דנה והרבה פעמים היא מבקשת שינוים או תיקונים ואחר כך צריך לעשות את התיקונים ולהביאם לישיבה חוזרת, בסוף אולי אתה מקבל אישור, קיבלת אישור מהמועצה זה הולך לשרית, ואז יש מחלקות - - -

עדי קול: יש לנו כאן נציג שלהם, המנכ"לית החדשה ואני שמחה שהיא שומעת, כדאי שכולם תתגייסו ברגע שזה יעבור אליכם.

עדי קול: איך עושים את זה הכי מהר, יש לנו עוד בעיה לפני.

<אורן פרסקי: אז צריך לקבל חתימת קיום שזה נעשה.

<אורן פרסקי: זה לא צריך להגיע לכנסת.

עדי קול: מי חברים במועצה?

עדי קול: אין כאן חבר מהמועצה?

<אורן פרסקי: אין.

<אורן פרסקי: 40 איש - - - <קריאה:> אי אפשר לזמן אותם למועד קרוב?

עדי קול: על זה אנחנו נעשה את כל המאמצים.

עדי קול: אני אבקש מהמשרדים שתפנו גם אתם ללשכה.

עדי קול: פניתי אליהם גם הבוקר לזמן את המועצה במועד קרוב.

עדי קול: לדעתי באמת נעשתה עבודה לגייס את - - -

<אורן פרסקי: אגב, הוא לא מוסמך.

<אורן פרסקי: הוא כמו ראש ממשלה, המועצה היא כמו הכנסת.

<אורן פרסקי: לכן זה יושב ראש המועצה הוא זה שצריך לעשות את זה.

<אורן פרסקי: שמעתי הרבה הצעות גם בכתב וגם בעל פה, נגיד שזה יהיה ביום הזה והזה ולא מוצאי שבת, לדעתי התיקון שצריך לעשות הוא יותר פשו,ט הוא אחד ואם הוא יעשה הוא יפתור את כל הבעיות האלה.

עדי קול: מהו?

<אורן פרסקי: לא אקדים את המאוחר, אבל אני שוקד על זה.

<אורן פרסקי: המגמה היא להרגיע את כל המערכת כדי שכולם יפעלו במתכונת שיודעים שיש פרק זמן, יש פרק זמן ולא יהיה חשוב אם אתה מראיין ביום הראשון או ביום העשירי.

<אורן פרסקי: גם לא תהיינה ציפיות או אפשרות לקבלת תשובות תוך כדי הראיונות, אלא שיהיה פרק זמן לאחר מכן למתן התשובות כך שהלחץ יגמר וכל אחד יוכל לפעול באופן מושכל ולקבל את ההחלטות.

<אורן פרסקי: כל מה שנאמר כאן על הקלחת נכון, אבל לא נפתור את זה כשנגיד שזה יהיה יום עבודה, יום שני או שלישי.

<אורן פרסקי: אנחנו נפתור את זה.

<אורן פרסקי: אני עובד על זה, המועצה תקבל את זה ויש לנו - - - המגמה שלי היא לתקן מה שפחות, לעשות רגולציה מינימאלית - - -

<משה נאמן: גם אם התקופה לא תהייה שבועיים אלא עשרה, יהיו שבע ימים, כבר אז לדעתי ואפילו המשרדים היותר נחוצים יירגעו.

עדי קול: אנחנו מחפשים דרך כדי להרגיע את כולם.

עדי קול: לא רק המשרדים, אלא גם את הסטודנטים.

עדי קול: אם נרגיע רק חצי מהמערכת לא עשינו את המלאכה.

<משה נאמן: הבעיה היא הסטודנטים שלא יודעים להחליט, הם נכנסים ללחץ.

<משה נאמן: אני קיבלתי טלפונים מסטודנטים שאמרו לי 'תן לי תשובה עכשיו אחרת אני אצטרך להודיע להוא, אז תן לי אתה תשובה'.

<משה נאמן: הוא אומר לי 'אם אתה תיתן לי תשובה, אם אתה תבחר בי אני אודיע להוא לא, כי הוא אמר לי שאם אני לא אתן לו תוך שעה תשובה אין לי שם מקום'.

עדי קול: אני מזכירה לך שאנחנו מדברים ברשות דיבור.

עדי קול: ראשית אני רוצה לומר תודה לעורך אורן פרסקי ולצעד המאוד משמעותי.

עדי קול: אשמח לשמוע את המשרדים.

עדי קול: הייתם בדיונים הקודמים ואמרתם שזה קשה ומורכב וקשה לכנס את כולם לדיון דחוף, הצגתי את כל הבעיות ובכל זאת הצלחתם.

עדי קול: אני מאוד מעריכה את זה.

עדי קול: עדיין לא מברכים על המוגמר, כי אין מוגמר.

עדי קול: לוח הזמנים קצר, חודש פברואר הוא חודש קצר, היום גם למדתי שאנחנו בפורים קטן ופורים גדול, לא ידעתי ואני כל לומדת משהו חדש.

עדי קול: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שכולנו יושבים כאן ועל כך שאתה שוקד על המלאכה.

עדי קול: אבקש לשאול את הנוכחים אם יש להם דברים נוספים להגיד, כדי שתהייה לך מסגרת שיקולים.

עדי קול: בבקשה.

<ליאון ואנונו: אני לומד באוניברסיטה העברית.

<ליאון ואנונו: ראשית תודה לעורך דין אורן פרסקי על דבריו.

<ליאון ואנונו: אציין שבעבר באמת ניהלתם דיון איתנו בנוגע למספר דברים.

<ליאון ואנונו: אם כבר הזכרת את בעיית האכיפה, אני אגיד כאן שעל מנת לאכוף את המצב הקיים צריך להקים נציגות קובלנות בלתי תלויה שמקבלת תלונות ממתמחים - - -

עדי קול: גם אנונימיות.

<ליאון ואנונו: בהחלט, אנונימית.

<ליאון ואנונו: ממתחמים ומסטודנטים - - -

<אורן פרסקי: ועדת התמחות בלשכת עורכי הדין תקבל את התלונות, לא צריך להקים שום דבר.

<שרית שפיגלשטיין: יש גם נציבות תלונות ציבור.

עדי קול: קודם כל אני ארצה לדעת כי בסיכום שלי אני אקרא לסטודנטים שזומנו לראיונות לפני הזמן להגיש תלונה למחלקת ההתמחות בלשכת עורכי הדין.

עדי קול: תודה.

<אורן פרסקי: מחלקת התמחות בירושלים, בית הלשכה בירושלים.

<ליאון ואנונו: האם אפשר לצרף סטודנטים או מתמחים לנציבות הזאת על מנת שסטודנטים ומתמחים שיש להם בעיה ירגישו יותר נוח ושלא ירגישו שזה גוף שהם לא מכירים.

<אורן פרסקי: כדי שזו תהייה אכיפה חייבת להיות תלונה, תלונה - - -

עדי קול: לא, לא.

עדי קול: אני אחדד.

עדי קול: הוא מדבר על נושא שאנחנו נתעסק בו הרבה בוועדה.

עדי קול: לוועדה הזאת קוראים הועדה לפניות הציבור.

עדי קול: ביום הראשון שלי בכנסת שמעתי על זה אנקדוטה, ביקשתי להוסיף לשם של ועדת פניות הציבור את השם ועדת שיתוף ציבור, פניות ושיתוף ציבור, חשבתי שזה תפקיד מאוד משמעותי של הכנסת להתעסק בשיתוף הציבור שנעשה במשרדים, כמה שיתוף יש לגורמים הרלוונטיים, איזה דיאלוג נעשה בתהליך החקיקה ובתהליכים אחרים.

עדי קול: מאז הכנסת דנה בבקשה שלי כי הם מנסים להגדיר מה המשמעות של המילה שיתוף.

עדי קול: אני מקווה שבסוף הקדנציה בעוד ארבע שנים אוכל לקבל תשובה לבקשה שלי.

עדי קול: קשה להאמין.

עדי קול: למשל ועדת החוקה, אנחנו עובדים עכשיו על "חוק הטרור" הוא חוק מאוד מאוד גדול שיושב על שולחננו, איזה דיאלוג נעשה עם הארגונים הרלוונטיים, עם הסטודנטים ועם כל מי שנוגע בדבר - - -

<אורן פרסקי: את ארגוני הטרור.

עדי קול: קודם כל אני אשמח אם ארגוני הטרור יהיו מעורבים בהליך החקיקה.

עדי קול: איזו דרך יש לשתף בתהליכים האלה את הסטודנטים שהם המתמחים של מחר ואחר עורכי דין וחברים בלשכה וגם לשתף אותם בהליכי הפיקוח?

<אורן פרסקי: בפעם הקודמת זימנו אותם לתהליך החקיקה.

<אורן פרסקי: אם רוצים שאנחנו נוציא תיקון במהירות הבזק אני לא יודע אם יהיה מספיק זמן להזמין אותם גם הפעם.

<אורן פרסקי: אם יהיה ברור - - -

עדי קול: לא לעכשיו.

עדי קול: קדימה, זו ממש לא השאלה הזאת, אני מתכוונת קדימה בשנים הבאות, על זה הוא שואל.

<אורן פרסקי: על תיקון שכזה אנחנו מזמנים אותם.

<אורן פרסקי: זימנו אותם בעניין הרפורמה הקודמת - - -

עדי קול: הוא שואל האם יש אפשרות, אני לא יודעת מהו הפורום, אבל האם בועדת ההתמחות יש אפשרות שישב נציג הסטודנטים?

<אורן פרסקי: לא.

<אורן פרסקי: ועדת ההתמחות מורכבת מעורכי דין של לשכת עורכי דין.

<אורן פרסקי: כל חבר בלשכת עורכי הדין יכול להתמנות.

עדי קול: האם יש זכות שימוע לסטודנטים בדיונים של ועדת ההתמחות?

<אורן פרסקי: אם יש להם עניין אישי הם מקבלים אצלי זכות שימוע בוועדה אצלי.

עדי קול: אדוני אני עוצרת את זה.

עדי קול: תדעו שיש לכם זכות שימוע ותשתמשו בה.

<שי בלץ: אני יושב ראש אגודת סטודנטים למשפטים באוניברסיטה העברית.

<שי בלץ: תודה רבה, לא מובן מאליו שכינסתם כאן את הועדה מהר.

<שי בלץ: בנוגע לרפורמה, בנוגע לדחיית המועד.

<שי בלץ: קיימנו משאל בקרב הסטודנטים בפקולטה שלנו ונמצא שיש תמיכה רחבה לסיפור הזה.

<שי בלץ: זה דבר שחשוב להגיד ספציפית לעניין זה.

<שי בלץ: בנוגע למועד תחילת הראיונות, ההצעה שעלתה במסגרת נציגי הסטודנטים, היא שנעבור לתאריך עברי, כלומר במקום ה- 15 במרץ נקבע תאריך עברי, כי אם זה נפל על פסח, על פורים זה ימשיך, צריך לשקול גם את זה.

עדי קול: מישהו רוצה להביע דעה ולהשתתף בתהליך החשיבה?

עדי קול: אם לא אסיים את הדיון.

עדי קול: ראשית תודה.

<עדי נחמיאס-תוינה: אני אבקש לוודא, אמרתי את זה וגם אתה ציינת, אני בטוחה ששבועיים זה מועד ארוך מדי.

<משה נאמן: אם המציאות עכשיו תהייה מציאות אחרת זה לא ישתנה.

<משה נאמן: תחשבי על זה קצת.

<עדי נחמיאס-תוינה: אין בעיה.

<עדי נחמיאס-תוינה: כמו שאתה רואה מספר משרדים הגיעו לפה, לצערי יש משרדים חשובים לא פחות ממני שהיה ראוי שיהיו כאן.

<משה נאמן: אבל הם כבר אמרו לך.

<עדי נחמיאס-תוינה: אוקיי, אז לא פתרתי שום דבר, אז עצמתי עיניים ומה עשינו?

<עדי נחמיאס-תוינה: אני רוצה לומר כשתדונו בזה תדונו גם בתקופה.

<עדי נחמיאס-תוינה: התשובה היא שצריך לעשות איזה תהליך.

<שרית שפיגלשטיין: אנחנו כרגע לא יודעים באיזה תיקון מדובר.

עדי קול: ברור שאנחנו לא יודעים באיזה תיקון מדובר, אבל חייבים להשאיר טעם של עוד.

עדי קול: אתם לא רוצים שלא נפגש יותר.

עדי קול: אני רוצה לוודא אם הבנתי נכון מהמשרדים שנמצאים כאן, אתם מתחייבים לא ראיין בשבת בערב?

עדי קול: <קריאה:> חד משמעית.

עדי קול: חד משמעית.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אני באמת אני מעריכה את זה.

עדי קול: שוב תודה לאורן פרסקי ולמעמד של הלשכה.

עדי קול: אני מאוד אבקש, אני כמובן לא אתערב ולא אציק לך,, אני אציק לך רק בעניין הזמנים.

עדי קול: ברגע שאתה מעביר לחוה מרצקי את התיקון שגם אנחנו נוכל לראות.

<אורן פרסקי: זה עדיין לא עבר את המועצה.

<אורן פרסקי: לא גובש.

<אורן פרסקי: אני חושב שגם הכנסת לפני שהיא דנה בהצעה היא נדונה בוועדה - - -

עדי קול: נכון, ולכן יש 21 יום פרסום.

עדי קול: קודם כל יש 45 יום שהצעת חוק פרטית יושבת על שולחן של הממשלה.

עדי קול: יש 21 יום של תזכיר ממשלתי, יש הזדמנות לציבור להגיב.

עדי קול: אני יודעת שאנחנו לא נפתח את זה לדיון ציבורי.

<אורן פרסקי: צריכים לתת לחוה מרצקי להחליט אם היא מפיצה.

עדי קול: אני אפנה לעורך הדין חוה מרצקי ואבקש שהיא תפיץ את ההצעה לתיקון כפי שהיא תוגש אליה.

עדי קול: אני גם אפנה לעורך הדין חוה מרצקי וליושב ראש הלשכה בבקשה להודיע על כינוס דחוף, כי אני מניחה שלכנס את כל ה- 40 איש לישיבה זה ייקח זמן, לכן להחליט על מועד.

עדי קול: אני קובעת את הדיון הבא לתאריך ה- 4 במרץ.

עדי קול: ה- 4 במרץ יוצא שבועיים לפני ואני מקווה שעד אז אורן פרסקי יצליח להעביר את התיקון שלו לחוה מרצקי וחוה תצליח לכנס את המועצה ואנחנו נוכל ללחוץ ולקדם.

עדי קול: אני קוראת למשרד המשפטים להיות מוכנים וערוכים לקבלת התיקון כשהוא יגיע בכדי להעביר אותו בקצב מהיר לשרה ושיהיה אפשר להעביר אותו כבר לתאריך הנוכחי.

עדי קול: אני רוצה להביע את מחאתי למשרדים שבחרו להצטרף למשרדים אחרים במקום ללכת איתנו עם האמירה והקריאה שהמשרדים שנמצאים כאן קיבלו ללכת לאמנה חברתית, הם החליטו ללכת הפוך ודווקא לקבוע ראיונות לשבת.

עדי קול: מאוד מאכזב בעיניי ובמיוחד שיש גופים שמתחילים לראיין לפני התאריך.

עדי קול: אני חושבת שלמרות הרעיון של הלשכה, זו קבוצה שלוקחת על עצמה איזו מחויבת.

עדי קול: נכון שלא תמיד אתה מאמין בגוף הנבחר כגוף מייצג, אבל עדיין זה הגוף הנבחר והוא קבע תאריך, אני חושבת שכולנו צריכים לעמוד בו.

עדי קול: כמובן אני מעדיפה שהתלונות יגיעו מהגופים שיודעים ומכירים את השמות, אולי מהסטודנטים.

עדי קול: אם אתם יודעים שיש גופים - - - <קריאה:> אנחנו נעביר.

עדי קול: אתם תעבירו?

עדי קול: זה הכי טוב שזה יבוא מהסטודנטים כי הסטודנטים יודעים שמישהו מראיין לפני הזמן גם מהמגזר הציבורי וגם מהמגזר הפרטי, זו הדרך.

עדי קול: אני מודה לכם מאוד על שיתוף הפעולה.

עדי קול: אנחנו נפגש שוב ב- 4 במרץ.

עדי קול: תודה.