ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 213, 2014-02-18 08:30

יצחק וקנין: בוקר טוב כולם, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: על סדר-היום דיון מהיר שלי ושל חבר הכנסת עמר בר-לב, אני מקווה שייכנס גם הוא בדקות הקרובות לדיון הזה.

יצחק וקנין: הדיון מתקיים בעקבות פנייה של חלק מהמגדלים, ושיחות שהיו לי עם הרבה מגדלים בענף הדבש, לאור תזכיר של הצעת חוק שהופץ על-ידי משרד החקלאות ב-20 באוקטובר 2013.

יצחק וקנין: ברוך הבא, חבר הכנסת עמר בר-לב, אנחנו ממש בפתיחה.

יצחק וקנין: אני מברך גם את חברנו זבולון קלפה.

יצחק וקנין: אתו ועם עמר, אנחנו בשיתוף פעולה לאורך כל הקדנציה הזו בנושאים של הציבור החקלאי.

יצחק וקנין: אני מקווה שאנחנו נצליח להביא בשורות טובות בנושא.

יצחק וקנין: הנושא של היום, כפי שאמרתי, הצעה דחופה לסדר היום בעקבות אותו תזכיר שהופץ על-ידי הממשלה.

יצחק וקנין: אני רק אגיד מספר מילים לפני שאני אתן לעמר בר-לב לדבר ולמנכ"ל.

יצחק וקנין: רבותי, הגשנו את ההצעה לסדר לפני כחודש וחצי בעקבות פניה של הדבוראים אלינו ובעקבות בקשה של חלק מהמגדלים – אותה נציגות שפנתה אלינו – שהם במשא ומתן, בדין ודברים, גם עם השר וגם עם המנכ"ל.

יצחק וקנין: אני העדפתי את המסלול הזה של הידברות שבו אפשר אולי להגיע להסכמות.

יצחק וקנין: אני מאמין שבסך הכול, הכוונה של משרד החקלאות היא לטובת המגדלים.

יצחק וקנין: אני מקווה שכך הדברים, ולכן העדפתי את המסלול הזה.

יצחק וקנין: מכיוון שפעמיים דחיתי את הדיון בנושא בוועדה, ולאור שיחות שהיו גם עם השר וגם עם המנכ"ל, בסופו של דבר הבנתי שכנראה הדברים הגיעו למבוי סתום וצריך גורם שיעזור לתיאום יותר טוב של הדברים.

יצחק וקנין: לצערי, כנראה שהדברים לא הגיעו להסכמה מקובלת על הצדדים ולכן החלטנו לקיים את הדיון המהיר הזה – טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

יצחק וקנין: אני לא אאריך בדיבורים כי אני רוצה למצות את הדיון הזה בשעה שיש לנו, אני אתן לעמר להגיד כמה מילים וגם לזבולון, אם ירצה.

<לאה ורון: נרשמו אנשים רבים לדיבור.

יצחק וקנין: כן, כן, ודאי.

יצחק וקנין: אני אתן למנכ"ל לדבר ואחרי כן נשמע את הנציגים.

יצחק וקנין: נקווה שהישיבה הזאת תהיה פורייה לטובת כולנו.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: גם אני נכנסתי לעניין מהרגע שפנו אלי הדבוראים.

עמר בר-לב: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת וקנין, אני חושב שהייתה תחושה, לפחות באותו זמן – לפני שלושה חודשים אולי אפילו יותר – שעוד מעט הולך לקרות משהו נורא.

עמר בר-לב: אני עדיין לא יודע אם יקרה משהו נורא, אבל אני חושב שעצם זה שעברו מאז מספר חודשים ובפרק הזמן הזה הייתה הידברות – לפעמים יותר מוצלחת ולפעמים פחות מוצלחת.

עמר בר-לב: אני גם חושב שעצם העובדה שמשרד החקלאות פרסם את הצעת החוק שלו – פעמים רבות הצעות החוק מגיעות לוועדה לאחר שעברו את אישור ועדת שרים ואחרי שעברו קריאה ראשונה, ואז נערכים דיונים והרבה פעמים מתבצעים שינויים בהצעות החוק.

עמר בר-לב: במקרה הזה, אני חושב שהצעת החוק, אני יודע את זה גם מהשר – דיברתי אתו אישית – השר העביר את זה לעיון הדבוראים כדי לקבל התייחסויות עוד לפני שזה מגיע לכנסת לקריאה ראשונה.

עמר בר-לב: אתם יודעים, כמו על כל דבר בחיים, אפשר לנסות להסתכל על החלק הריק של הכוס ועל החלק המלא של הכוס – בהקשר הזה אני משתדל להסתכל על החלק המלא של הכוס: יש כאן הידברות.

עמר בר-לב: אני חושב שגם המפגש הזה הוא בעיקר הזדמנות לנו לשמוע גם את חלק מהדברים של הדבוראים וגם את הדברים של מנכ"ל משרד החקלאות.

עמר בר-לב: אני בטוח שכתוצאה מהפגישה הזאת ייצא משהו יותר טוב מזה שנכנס אליה – אני לא מבטיח שזה יהיה משהו שירצה את כולם, אבל אני חושב שזה המשך התהליך שהתחיל, והתהליך עצמו הוא תהליך חיובי, למרות כל האמוציות שיש בעניין.

עמר בר-לב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זבולון קלפה, אתה רוצה להגיד משהו?

זבולון כלפה: חבל על הזמן, עדיף שנשמע כולנו - - -

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אתה באמת תכליתי – אני אוהב את הגישה שלך.

יצחק וקנין: אדוני המנכ"ל, נא התייחסות כללית לדברים.

יצחק וקנין: אחרי כן נשמע את שאר הדוברים.

יצחק וקנין: אני מקדם בברכה את ידידנו שמסייע כל הזמן בנושאים של החקלאים, חבר הכנסת ישראל חסון, אני חושב שהוא בין המובילים את הסיוע והעזרה.

יצחק וקנין: תודה שאתה מכבד אותנו גם בישיבה הזאת.

<רמי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני לא מרגיש שיש פה איזושהי בעיה שדורשת ליבון מחדש, אבל מאחר וזומנו, אז נעשה את זה על הצד הטוב ביותר.

<רמי כהן: בחודשים האחרונים עסקנו בהגשת הצעת חוק שאושרה על-ידי ועדת שרים לחקיקה לפני יומיים.

<רמי כהן: הצעת החוק הזאת הוכנה ביסודיות רבה למרות פרק הזמן הקצר של החודשים האחרונים.

<רמי כהן: מרבית האנשים שיושבים פה בחדר היו שותפים להכנת הצעת החוק הזאת.

<רמי כהן: השבועות האחרונים התאפיינו בפגישות משותפות של צוותי עבודה של ארגון מגדלי הדבורים ושל מועצת הדבש יחד עם פקידים אצלנו במשרד החקלאות ויחד אתי, הפקיד היותר בכיר.

<רמי כהן: השר היה מעורב באופן אישי בקבלת ההערות והבקשות.

<רמי כהן: יש היום חילוקי דעות קלים מאוד, בשוליים למיטב הבנתי, לגבי הצעת החוק הזאת.

<רמי כהן: היא תעלה מחר, נדמה לי, להצבעה ראשונה בכנסת ותיכנס לעבודת הוועדה הזאת.

<רמי כהן: אנחנו ממשיכים להיות קשובים ואם תהיינה הערות נוספות, כפי שקיבלנו 3 הערות לאחר הגשת הטיוטה האחרונה – אגב חלקן מקובלות עלינו ואנחנו נעשה כל מאמץ לתקן את זה עוד לפני הדיונים המקצועיים – אני באמת לא מזהה פה איזושהי בעיה מז'ורית כרגע.

יצחק וקנין: אני מודה למנכ"ל.

יצחק וקנין: מי מייצג את הענף במשרד, אדוני המנכ"ל?

יצחק וקנין: יש מישהו ספציפי?

יצחק וקנין: מי מטפל בענף ביומיום במשרד?

<רמי כהן: בנושא הספציפי הזה של הצעת החוק טיפלה סגנית היועץ המשפטי, הגברת אפרת אביאני.

יצחק וקנין: רבותי, מי מנציגי הדבוראים רוצה לדבר ראשון.

<בועז כנות: שלום כולם, בוקר טוב, אני מייצג את ציבור מגדלי הדבורים, אנשים שעובדים קשה כל ימות השנה, אוהבים את הדבורים ותלויים בחסדי שמים.

<בועז כנות: אני חושב, וזה בלי בחירות, שאני מייצג גם את הדבורים.

<בועז כנות: הדבורה היא יצור מופלא שחי על כדור הארץ כ-50 מיליון שנה.

<בועז כנות: היא יודעת לחיות על פני רוב כדור הארץ.

<בועז כנות: היא כרגע מין בסכנת הכחדה בגלל פעילות אדם ובגלל מזיק קשה מאוד שנקרא Varroa.

<בועז כנות: הדבורה ניזונה מצוף פרחים ומאבקת פרחים: צוף הפרחים הוא מקור האנרגיה ו אבקת הפרחים היא מקור החלבון.

<בועז כנות: כשהדבורה אוספת את מקורות הצוף והאבקה, היא מבקרת בתוך הפרחים ועוברת ביניהם.

<בועז כנות: תוך כדי הפעולה הזאת, היא מבצעת האבקה, כלומר העברה של אבקה זכרית לצלקת הנקבית.

<בועז כנות: זה מה שהופך אותה ליצור כל-כך חשוב לאדם.

<בועז כנות: דבורה מאביקה יותר משליש מהגידולים הצמחיים בחקלאות וזה מחוץ לכל צמחיית הבר, הגינה שלנו ועוד.

<בועז כנות: בעצם, התרומה שלה לחקלאות ולתזונת האדם היא אדירה.

<בועז כנות: החוק, הבסיס שלו, צריך להיות הדבורה: מה הדבורה צריכה למחייתה, ולאחר מכן, השלב הבא, הוא איך מגדלים את הדבורים, איך מטפחים אותן ואיך מתקיימים משקים מסחריים שיודעים להציל את הדבורה מהאיומים עליה ולהפוך את הכוות – את משפחת הדבורים – לבעלת ערך כלכלי, על מנת שתוכל לספק את שירותי ההאבקה ולייצר את המזונות הנדרשים לנו.

<לאה ורון: מר כנות, יש בעיה עם הזמן – לישיבה הזאת הוקצב זמן מאוד קצר.

<לאה ורון: תאמר מה מפריע לכם בהצעת החוק ואפשר יהיה להתקדם.

יצחק וקנין: כמה זמן תהיה המצגת שאתה רוצה להציג?

<בועז כנות: זה יהיה קצר, כמה דקות.

<לאה ורון: אפשר לוותר על המצגת?

<לאה ורון: זה חולק לכל חברי הכנסת, הם מחזיקים אותה.

<בועז כנות: אני לא הולך לדבר על המצגת, אני רק מראה אותה תוך כדי דיבור – זה באמת יהיה קצר.

יצחק וקנין: בסדר, אני מאפשר לך.

<בועז כנות: תודה.

<בועז כנות: בינתיים זה רק במסך שלי.

<לאה ורון: חבל על הזמן.

יצחק וקנין: אם אתה יכול לגעת באמת בנקודות שנשארו במחלוקת.

יצחק וקנין: הדברים שהסכמתם עליהם – אנחנו מברכים על כך.

יצחק וקנין: אבל איפה הבעיות שאתם רואים כרגע בתזכיר של הצעת החוק, שיכול חלילה וחס לאיים על הענף הזה?

<בועז כנות: הדבר הראשון, כיום, מועצת הדבש, על פי הסמכויות שיש בידיה מטפלת בכל ההיבטים שקשורים לגידול דבורים, החל מהסדרה של הצבת כוורות וממשיך לכל התנאים והדברים שמגדלי דבורים נדרשים על מנת לגדל דבורים כמו שצריך ולספק כוורות איכותיות לשירותי האבקה.

<בועז כנות: בהצעת החוק, מועצת הדבש לא קיימת.

<בועז כנות: המשרד לוקח על עצמו את ההסדרה של הצבת כוורות, כאשר פעילויות חשובות מאוד שמתבצעות היום, לא באות לידי ביטוי.

<בועז כנות: בשיחה טלפונית שהייתה לי עם אפרת לאחר פרסום החוק החדש, נאמר לי שהמועצה תהיה גוף נתמך.

<בועז כנות: הגוף הנתמך הזה, שבעינינו הוא רעיון פחות טוב מהמצב הנוכחי, לא מופיע בחוק.

<בועז כנות: זאת אומרת שמחר או בעוד שנה או בעוד שנתיים, בעקבות לחצים כלכליים כאלה ואחרים במשרד החקלאות, הוא יפסיק להיות נתמך.

<בועז כנות: אין לנו ביטחון לטווח ארוך שהגוף הזה ימשיך להתקיים גם בעתיד, לפחות הוא לא מופיע בהצעת החוק.

<רמי כהן: מה שלא מופיע בחוק לא יהיה והמועצה לא תהיה מועצה.

<רמי כהן: חבל לטפח ציפיות.

<בועז כנות: אני אפילו אתקן את מה שאני אומר - - -

יצחק וקנין: מה שאתה אומר בעצם – אני אהיה יותר מהיר – הכוונה של המשרד היא לבטל את המועצה?

<רמי כהן: כן.

יצחק וקנין: אז בואו נשים את הדברים על השולחן.

<בועז כנות: ענף הדבורים לא יוכל לשרוד אם לא יהיה גוף כדוגמת המועצה שייטפל במכלול הבעיות שקשורות בגידול דבורים.

<בועז כנות: אין לי מה להוסיף מעבר לזה.

יצחק וקנין: אז הכוונה של המשרד היא לבטל את המועצה?

<בועז כנות: כן.

יצחק וקנין: ואתה רואה בזה פגיעה מהותית בכל המערכת של ייצור הדבש כולה?

<בועז כנות: מתן שירותי האבקה.

<בועז כנות: המועצה היא כלי לקיום מכוורות מסחריות וקיום הענף.

<בועז כנות: מכוורות מסחריות הן כלי למתן שירותי האבקה ולביטחון מזון במדינת ישראל.

<בועז כנות: אנחנו כלי, אני כלי, למדינת ישראל.

<בועז כנות: כן, אני גם מתפרנס בדרך, אבל אנחנו כלי.

ישראל חסון: אני חושב שהוא מנסה לומר את הדבר הבא: דבש אתה יכול לייבא מחו"ל, האבקה אתה לא יכול.

ישראל חסון: וההאבקה היא התכלית הראויה, בשפה שלנו.

<בועז כנות: נכון.

<בועז כנות: אנחנו מוטרדים מהעניין הזה – אנחנו לא מוצאים פתרון.

ישראל חסון: והדבש מסבסד לך את ההאבקה.

יצחק וקנין: כן, הערך המוסף של ההאבקה ידוע לנו.

יצחק וקנין: אני מגדל אבוקדו לשעבר – היום אני כבר לא מגדל – ואני יודע עד כמה החשיבות של הכוורות שמניחים אותן כמה זה מפרה את העצים, פירות ההדר, אבוקדו ועוד גידולים אחרים נשירים.

יצחק וקנין: החשיבות הגדולה מאוד של ההאבקה ידועה לכל חקלאי שמכיר את המערכת.

חנא סוייד: זו הבעיה העיקרית?

<בועז כנות: יש לנו מספר בעיות עיקריות, זו הבעיה הראשונה במעלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חסון, אתה רוצה להתייחס לפני שנמשיך?

ישראל חסון: בוא נמקד את הדיון.

ישראל חסון: יש פה תפיסת עולם אחת, יש פה תפיסת עולם שנייה.

ישראל חסון: אני מבין שהדבוראים אומרים את הדבר הבא: יש צורך בקיום המשק הזה, הצורך הזה חורג מייצור הדבש ומשפיע על כל החקלאות.

ישראל חסון: בשביל לקיים את המשק הזה אתה צריך הסדרה משום שיש פה עניין של חלוקת אמצעי ייצור – אמצעי הייצור הם שטחי המרעה לדבורים.

ישראל חסון: הם אומרים שחייבת להיות איזושהי תמונה מלמעלה.

ישראל חסון: בא המשרד – אני עוד לא יודע איך ההצעה של המשרד מסדירה את זה – צריך שמוע מה עמדת המשרד ואז נדע להתייחס.

יצחק וקנין: לפני שאני נותן למשרד לענות, יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

יצחק וקנין: נוגה ראובן, את רוצה להתייחס?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך אבל תקצרו כדי שנמצה את הדיון.

דוד צור: בהמשך לדברים של חבר הכנסת חסון, אני רוצה להוסיף שאלה למשרד: מה לא עובד במצב הנוכחי?

דוד צור: מה הצעת החוק באה לשפר?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת צור.

<נוגה ראובן: אני ממצפה מנות, אני מודה לך, יושב-ראש הוועדה, על העזרה הרבה - - - אני מסתכלת פה על המבוא של החוק, ואני מסתכלת על מטרת החוק: להסדיר הצבת כוורות מאוכלסות וכן הלאה, כולם קוראים ויודעים מה המשמעות ומה המהות.

<נוגה ראובן: למהות הזו צריך חקלאים.

<נוגה ראובן: לשמור על החקלאות במדינת ישראל צריך חקלאים ואנחנו פה החקלאים ואלה שלא הגיעו לפה.

<נוגה ראובן: עלינו צריך לשמור.

<נוגה ראובן: אני לוקחת את החוק ובודקת אם זו מטרת החוק יש פה הרבה מאוד נקודות שהולכות לפגוע בחקלאי.

<נוגה ראובן: אני רוצה להסביר – בשביל להיות היום דבוראי, צריך שלושה תנאים: תנאי אחד, צריך להיות מקצוען, צריך להיות אדם שלמד ועוסק בזה שנים וגם אז זה לא מבטיח לנו דבר כי אנחנו נמצאים במשברים מאוד קשים.

<נוגה ראובן: הדבר השני שצריך דבוראי: הוא צריך להיות חרוץ מאוד – זאת עבודה קשה.

<נוגה ראובן: הוא צריך לידו צוות של אנשים צעירים.

<נוגה ראובן: אני, למשל, מחזיקה במכוורת שלי צוות של עוד שלושה צעירים שעובדים אתי.

<נוגה ראובן: הדבר השלישי: צריך השקעה גדולה מאוד.

<נוגה ראובן: עד היום השקעתי יותר משני מיליון במכוורת שלי כדי שהמכוורת תהיה ברמה כזאת שתוכל לתת את השירות שהיא צריכה לתת ושאני אוכל להתפרנס ממנה ואתי יתפרנסו עוד משפחות.

<נוגה ראובן: אני רואה כל מיני דברים בחוק שאומר, בעצם, שהוא יוכל לקחת ממני מתן היתרים, לתת את זה לאיזה צעיר וירטואלי ואני אצטרך לפטר את העובד שלי שמתפרנס מזה.

<נוגה ראובן: הצעיר פה הוא עדיין וירטואלי – הוא עוד לא למד, הוא עוד לא יודע איך לעבוד במכוורת, עוד לא יודע איך לגדל דבורים, אבל אני אצטרך לפטר את העובד שלי שמפרנס משפחה כי יש לך היתר בחוק לקחת לי נקודות מרעה.

<נוגה ראובן: אני כבר לא מדברת על זה שכדי לבנות את המכוורת שלי קניתי את המכוורת - - -

יצחק וקנין: הדבר ברור.

יצחק וקנין: הדברים ברורים, תאמיני לי שהדברים ברורים – חבל שתמשכו.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיע לאיזשהו סיכום פה.

<נוגה ראובן: אז אני רוצה להגיד כמה מילים על מועצת הדבש.

<נוגה ראובן: המבוא לחוק אומר כמה המועצה עושה.

<נוגה ראובן: כולם יכולים לקרוא מהי עשתה.

<נוגה ראובן: בעצם, אני בודקת את יתר המועצות – רובן קיבלו מעמד סטטוטורי.

<נוגה ראובן: למה שלא ניתן למועצת הדבש מעמד סטטוטורי?

<נוגה ראובן: כלומר, למה שלא יהפכו אותה לתאגיד?

<נוגה ראובן: כי אין למשרד החקלאות יכולת להחזיק – אין דבר שהוא יותר שוויוני ויותר דמוקרטי ממועצה.

<נוגה ראובן: במועצה יושבים נציגי הציבור, נציגי הממשלה, נציגי הדבוראים, נציגי המשווקים ונציגי התנועות החברתיות.

יצחק וקנין: ראיתי את ההרכב.

יצחק וקנין: אני חושב שרוב ההרכב ממונה על ידי השר, לפחות 8 מתוך ההרכב ממונים על ידי השר.

<נוגה ראובן: בנושא הזה, אם יבוא מנכ"ל משרד החקלאות ויגיד: מהיום אני מפרק את כל המועצות, למה רק את מועצת הדבש?

<קריאות: זאת ההתחלה, זאת ההתחלה.

יצחק וקנין: רבותי, בלי הערות ביניים, אני מבקש, כדי שהדיון יהיה פורה.

יצחק וקנין: זו לא הפעם הראשונה שמשרד החקלאות בא לפה עם כוונה לצמצם מועצות מתוך מגמה לייעל ולהוריד נטל מעל החקלאים.

יצחק וקנין: אולי אתם רואים צד אחד – אנחנו גם ראינו את הצד השני.

<נוגה ראובן: שלא יצמצם את המועצה.

יצחק וקנין: רבותי, עוד לא אמרנו שאנחנו חושבים שזה נכון, אבל אני אומר לך שזו לא הפעם הראשונה שהמשרד פעל במגמה כזאת של צמצום מועצות.

יצחק וקנין: אני לא אומר שזה נכון – צריך לראות את שיקול הדעת, מה עומד מאחורי כל הדבר הזה, אנחנו נשמע את הדברים עוד מעט.

יצחק וקנין: אנחנו מתמודדים, כנציגי חקלאים פה, יכולים להעיד חברי, גם זבולון קלפה וגם עמר בר-לב וגם ישראל חסון, שלא פעם פונים אלינו חקלאים – לא אנשים מבחוץ – ואומרים: הנטל עלינו כבד בעלויות שאנחנו משלמים באגרות ומיסים לכל המועצות למיניהן.

יצחק וקנין: רבותי, גם הדברים האלו מגיעים לפה, לכן שיקול הדעת שלנו חייב להיות: מה עומד מאחורי הדבר הזה והאם חלילה וחס זה יגרום לנזק בלתי הפיך.

יצחק וקנין: אני אומר שדווקא הענף הזה, שהוא ענף שצריך להיות מוסדר מכל הבחינות מכיוון שאי אפשר לתקוע כוורת איפה שרוצים, הדבר הזה חייב להיות על פי תכנון מראש.

יצחק וקנין: לכן אנחנו נרתמנו לדבר הזה ואני מקווה שבסופו של התהליך, אנחנו נגיע פה להסכמה שתניח את דעת כולם.

יצחק וקנין: רמי, אני רוצה לשמוע, הכוונה שלכם היא לפרק את המועצה?

<רמי כהן: כן.

<רמי כהן: אני אמרתי את זה.

יצחק וקנין: מה הסיבה?

חנא סוייד: אני רוצה, ברשותך, להוסיף עוד שאלה.

חנא סוייד: אנחנו יודעים שיש עוד מועצות: מועצת החלב, מועצת הצמחים – כולם בתור לפירוק?

יצחק וקנין: יש את מועצת הזית.

חנא סוייד: את מועצת הזית כבר פירקו מזמן.

חנא סוייד: האם זה מה שיקרה גם למועצות האחרות?

<רמי כהן: לפני מספר חודשים החליטה ועדת משנה של ועדת חוץ וביטחון לרענן את חוקי החירום במדינה ולהפוך אותם לחוקים מודרניים.

<רמי כהן: התבקשנו עד חודש אוקטובר לטפל בחוק הדבורים והדבש.

<רמי כהן: מיד כשנכנסנו לבחינה לש הנושא, חבר הכנסת צור, מצאנו שלושה נושאים מרכזיים שמציקים לנו: האחד, המגבלה של כניסת דבוראים חדשים למערכת; השני, החלוקה של נקודות המרעה שהם על קרקע שחלקה פרטית וחלקה קרקע מדינה, זה משאב מצומצם באופן מוחלט; השלישי, עצם קיומה של מועצה שמטפלת בנושאים האלה כחברה פרטית שיש בה גם נציגי ממשלה.

<רמי כהן: כשבחנו את הנושאים האלה לעומק, מצאנו שמבחינת חופש העיסוק אנחנו חייבים לאפשר כניסה של דבוראים חדשים למערכת.

<רמי כהן: אי אפשר לסגור את הדלתות ולא לתת לאף אחד להיכנס.

יצחק וקנין: סליחה שאני עוצר אותך, רמי פה.

יצחק וקנין: אני מדבר כחקלאי מגדל ביצים: תגיד את זה על הענף שלי – אתה מחסל אותו.

<רמי כהן: הענף שלך הוא ענף מתוכנן.

יצחק וקנין: מתוכנן – אתה מחסל אותו.

<רמי כהן: לא, יש הבדל, חבר הכנסת - - -

יצחק וקנין: אם תכניס מגדלים נוספים לענף – אתה מחסל אותו.

<רמי כהן: חבר הכנסת וקנין, יש שני ענפים מתוכננים – החלב והביצים – בשני הענפים האלה החליטה ממשלת ישראל, משיקולים שעמדו בבסיס החלטתה, לעשות תכנון ולקבוע מי יגדל, כמה יגדל, כמה יפיץ וכך הלאה.

<רמי כהן: הענף של הדבש הוא לא ענף מתוכנן - - -

ישראל חסון: אתם לא חושבים, מקצועית, שיש מקום?

<רמי כהן: לתכנון, לא.

<רמי כהן: אנחנו חושבים שיש - - -

ישראל חסון: אין מקום לתכנון בענף הדבש?

<רמי כהן: אני חושב שיש מקום לחלוקת נקודות מרעה.

<רמי כהן: חבר הכנסת חסון, הסיפור הוא לא ייצור הדבש, נגע בזה בועז כנות קודם, הסיפור האמתי הוא ההאבקה.

<רמי כהן: בשביל לטפל בהאבקה נכון צריך לקחת את אחד המשאבים היותר חיוניים במדינה, משאב בחסר: משאב הקרקע.

<רמי כהן: כמו שאנחנו עושים נקודות מרעה בצאן וכמו שאנחנו עושים בדברים אחרים, אנחנו הולכים לטפל גם בנושא הזה.

<רמי כהן: במשרד החקלאות ופיתוח הכפר יהיה גוף קטן, מצומצם, שיעסוק בחלוקת נקודות מרעה.

<רמי כהן: כל אמצעי הייצור - - -

יצחק וקנין: האם המשאב הזה הוא בלתי נדלה או שהו מוגבל?

יצחק וקנין: לפי מה שמונח לפני פה ב-4-3 שנים האחרונות התווספו עוד 38 מגדלים נוספים למערך הזה.

<נילי אבן חן: חובבים, חובבים.

<קריאה: - - - כוורות.

<הרצל אבידור: וכמה ב-10 השנים האחרונות?

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, אני מזהיר אתכם, שלא תתעו, עם כל הכבוד, אם יהיה פה דו-שיח שלא ברשות – אני אוציא את האנשים.

יצחק וקנין: אנחנו ננהל פה דיון תרבותי.

יצחק וקנין: אני מבקש מכם שבשום פנים ואופן לא יהיה פה דו-שיח.

יצחק וקנין: מי שירצה לדבר, אני אאפשר לו, אבל לא שמישהו יתפרץ אני סופר את הכוורות ברשימה – אני מעריך שאיזה 500 כוורות התווספו לפחות ב-4 שנים האחרונות.

יצחק וקנין: שאלה אם זה באמת משאב בלתי נדלה שאפשר לדחוף ולהכניס כמה שאפשר או שהדבר הזה אמור, בסופו של דבר, להביא לאיזה פיצוץ שלא אלה יחיו ולא אלה יחיו וכולם יצטרכו - - -

<רמי כהן: המשאב הזה הוא בהחלט מוגבל.

<רמי כהן: התפקיד שלנו, בין השאר, הוא לנסות ולהגדיל את פוטנציאל נקודות המרעה.

<רמי כהן: גם מועצת הדבש הנוכחית וגם משרד החקלאות כבר פועלים, ואנחנו נפעל ביתר שאת בשנים הקרובות, להגדיל את כמות נקודות המרעה הפוטנציאליות על ידי שתילה של צמחייה צופנית.

<רמי כהן: אנחנו עושים את זה כבר עכשיו ומשקיעים בזה כבר עכשיו כסף.

<רמי כהן: אנחנו משקיעים גם בתקציבי מחקר גדולים לטובת העניין הזה מתוך מטרה להגדיל.

<רמי כהן: אבל לשאלתך, הכמות המוגבלת היום מחייבת חלוקה על-ידי גוף מוסמך, ממשלתי, שיעשה את זה כמו שעושים את זה היום בנקודות מרעה אחרות.

<רמי כהן: אין לנו שום דבר נגד מגדלי הדבורים – חלק מהאנשים שיושבים פה הם חברים אישיים, פרטיים, שלי – הכוונה שלנו היא בהחלט לטפל בנושא הזה בצורה מקיפה.

<רמי כהן: החלק של חלוקת נקודות מרעה הוא דבר שמחייב לעשות את זה בצורה מיטבית, בצורה הכי פתוחה – את זה אנחנו נעשה במשרד הכי טוב.

<רמי כהן: לגבי הכנסה של מגדלים נוספים – זה נכון שזה דורש מקצוענות, אבל גם אם מכונאי רוצה לפתוח מוסך וגם אם חשמלאי רוצה לפתוח חשמליה, הוא יכול לעשות את זה ואי אפשר להגביל בחופש העיסוק במדינה הזאת - - -

<נוגה ראובן: אני נורא רוצה לגדל - - -

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: גברתי, נוגה, אני מבקש ממך – לדעתי את לא מבינה את מה שאני אומר – אני לא אאפשר התפרצויות בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: קיבלת רשות דיבור, אנא ממך, פעם אחרונה שאני אומר את זה.

<רמי כהן: אני סיימתי.

דוד צור: אז אני רוצה לשאול שאלה נוספת לגבי המועצה: עדיין לא הבנתי מהדברים שלך מה הטענות היום לגבי תפקוד המועצה?

דוד צור: האם המועצה לא ממלאת את התפקידים האלה?

דוד צור: במועצה יש אנשים מהמשרד, כמו שאני מבין, האם הם לא מוציאים את המדיניות הזאת של הכנסת - - -

<רמי כהן: אין לי טענה נגד המועצה, חבר הכנסת צור, אין לטענה נגד המועצה.

<רמי כהן: אין לי טענה פרסונלית - - -

דוד צור: מה החיסכון שיהיה כתוצאה מזה?

<רמי כהן: הרעיון של חלוקת נקודות מרעה, שזה משאב במחסור, היא צריכה להיות חלוקה שמבוצעת על-ידי גורם ממשלתי ולא על-ידי גורם פרטי.

<רמי כהן: זה שיש לי נציגים שם, זה עדיין לא אומר שזה בסדר.

<רמי כהן: אני חושב שהחלוקה, כפי שהיא מתבצעת היום, היא לא חלוקה מספיק טובה.

<רמי כהן: אני חושב שהממשלה שמסתכלת על סך המשאבים שהם משאבים במחסור – אם זה מים, אם זה עובדים, אם זה קרקע ואם זה הון – היא צריכה לעשות את המיטב כדי לחלק את זה נכון.

<רמי כהן: לא צריך לקחת את הנושא הזה לפינה שהיא לא בסדר.

<רמי כהן: אנחנו מסתכלים על זה בצורה עניינית ואנחנו חושבים שהחלוקה שאנחנו נעשה היא חלוקה טובה יותר, היא לא אינטרסנטית.

<רמי כהן: יש היום מגדלים בינוניים, קטנים וגדולים – התחושה של חלק מהמגדלים, קיבלנו על זה הרבה תלונות בכתב ובעל פה, שיש מגדלים שלא מקבלים מספיק נקודות, יש מגדלים שמקבלים יותר מדי נקודות.

<רמי כהן: החלטנו שאנחנו נעשה את זה בצורה הכי אובייקטיבית - - -

עמר בר-לב: אבל רמי, הערות כאלה תמיד יהיו.

עמר בר-לב: תמיד יש כאלה שחושבים שהם מקופחים וכאלה שחושבים שאחרים – לכן אני לא בטוח שזאת טענה.

עמר בר-לב: השאלה היא, למה שאנחנו, כאן בוועדת הכלכלה, נניח שאם אתם במסגרת מועצת הדבש הקיימת – שיש לכם נציגות בה, לדבריך מועצת הדבש לא פועלת בצורה מספיק טובה – למה שנניח שזה יפעל בצורה מספיק טובה אם זה יהיה במשרד החקלאות?

עמר בר-לב: זאת אומרת, בסופו של דבר זאת שאלה של יישום האחריות.

עמר בר-לב: יש לכם אחריות במסגרת מועצת הדבש - - -

<רמי כהן: לא, אין לנו.

<רמי כהן: משרד החקלאות הוא משרד ממשלתי, הוא לא גוף פרטי.

עמר בר-לב: את הפרטי והממשלתי אני מבין, אני בתור סוציאליסט מוצא את עצמי עכשיו מהצד השני.

עמר בר-לב: אז בוא רגע ונדבר על הביקורת של גופים ממשלתיים כאלה ואחרים, ויש מספיק.

עמר בר-לב: אני עוזב רגע את השאלה הזאת.

עמר בר-לב: למה שנניח שאם במסגרת מועצת הדבש, לדבריך, שמשרד החקלאות וגם משרד הכלכלה יש להם שם נציגים, היא פועלת לא מספיק טוב, למה שנניח שאם יוקם גוף אחר בתוך משרד החקלאות, הוא יפעל טוב?

<רמי כהן: כי ממשלה תעשה את הכול בצורה הכי אובייקטיבית והכי נטולת פניות.

עמר בר-לב: אבל יש לכם הזדמנות לעשות את זה במועצת הדבש?

<רמי כהן: תקשיב לי רגע לצד המקצועי.

<רמי כהן: נשאלתי על-ידי חבר הכנסת שיצא מכאן, מה עמדתנו לגבי מועצות ייצור בכלל.

<רמי כהן: היה נהוג, אפרופו גופים סוציאליסטיים – אני פקיד, אז אני לא אכנס לצד הפוליטי של העניין – היה נהוג במשך עשרות שנים להקים מועצות ייצור כדי שתאפשרנה למשרדי הממשלה לגדול בצורה בלתי ישירה ולבצע חלק ממשימות הממשלה.

<רמי כהן: זה קיים בענף הלול, בחלב ובצמחים בצורה סטטוטורית.

<רמי כהן: לפני 8 חודשים, כשנכנסו לתפקיד, החלטנו לבחון את הנושא הזה מחדש ומצאנו שחלק מהמועצות מתנהלות בצורה בלתי יעילה - -

עמר בר-לב: אני מסכים אתך.

עמר בר-לב: דיבר חבר הכנסת וקנין על טענות שאנחנו מקבלים - - -

<רמי כהן: - - אומרים מיד, באופן אוטומטי, לקצץ 25% מתקציבי המועצות ולהוריד 5% מגובה ההיטלים שמוטלים על החקלאי - -

יצחק וקנין: אני הזכרתי את זה.

<רמי כהן: - - כדי לצמצם את העול שמוטל עליו.

<רמי כהן: גם כך החקלאי, כולל הדבוראים, מרווח הרווח שלהם הוא יחסית מצומצם.

<רמי כהן: עשינו את האקט הראשון בהקשר הזה.

<רמי כהן: אין לנו עניין להגדיל את כמות המועצות, אין לנו עניין להוסיף עוד גופים חיצוניים – יש לנו עניין לחלק את המשאבים שנמצאים במחסור, בצורה המיטבית ונדמה לי שהממשלה תעשה את זה בצורה הכי אובייקטיבית שיש.

ישראל חסון: תרשה לי לקרוא לך רמי, טוב?

ישראל חסון: היתרון הגדול במשפט שלמה היה שלא הגיעו לביצוע.

ישראל חסון: אני חושב שביטול מועצה או קיום מועצה זה לא מטרה – זה אמצעי.

ישראל חסון: אני מקשיב לכל הטיעונים שלך קשב רב וגם למה שהגברת שלידך אומרת לך מדי פעם, אני אומר לך את הדבר הבא: אני חושב שלבחון את זה רק דרך זווית המרעה זה ממד צר מדי.

ישראל חסון: זאת אומרת, יש פה מכלול שלם, שאני מבין קטן מאוד בו, אבל אני מניח שכמעט כמו כל דבר שעוסק בחקלאות ובעלי חיים, העסק הוא מורכב יותר.

ישראל חסון: לפיכך, יש פה כמה שכבות שחייבים להתייחס אליהן ואי אפשר להתייחס רק לשכבה אחת.

ישראל חסון: אני מניח מדבריך, ואני לא בקי, ואני גם סומך על מה שאתה אומר שזיהיתם תקלות, שימוש לרעה, יכול מאוד להיות שזה קרה – אני אומר לך אנחנו בחדר הזה ישבנו 5 שנים על חוק החלב ואנחנו פה חוקקנו חוק ובמשך 5 שנים רעדו לנו הידיים כשנתנו למועצת החלב סמכות סטטוטורית, רשות סטטוטורית.

ישראל חסון: רעדו לנו הידיים, אבל יש מה שנקרא הכרח בל יגונה.

ישראל חסון: אתה צריך לבחון איך אתה מייצר מנגנוני ריסון על הכרח בל יגונה.

ישראל חסון: דרך אגב, שלושה חודשים אחרי שישבנו 5 שנים – חטפנו את מחאת הקוטג', נכון?

ישראל חסון: גברת אפרת ישבה אתנו, והיא יודעת שבעקביות ישבנו ועדיין לא פרקנו את מועצת החלב.

ישראל חסון: יש מה שנקרא תיקון.

ישראל חסון: אתה יודע לעשות את התיקון, אתה יודע לייצר מנגנונים מרסנים.

ישראל חסון: יש אחרי זה את סטיית התקן – ואתה מחזיר את זה לנקודת העבודה.

ישראל חסון: אני מאוד חושש ממה שאתה אומר, מדבר אחד: יש איזשהו איזון בשווקים מסוימים, בטח בשווקי בעלי החיים, בטח בתחום הזה של בעלי החיים, בטח בתחום החקלאות.

ישראל חסון: ישנו איזשהו איזון שלפעמים, כשאתה מוציא אותו, אתה לא מסוגל להבין את ההשלכה, את כל השרשור.

ישראל חסון: עכשיו, אני אומר לך, רמי, אני מבין את הלוגיקה של מה שאתה אומר, אני מבין גם מאיפה זה בא.

ישראל חסון: אני באמת מבין מאיפה זה בא.

ישראל חסון: אני לא בטוח שהמענה שאתם מסתכלים עליו דרך הזווית הזאת של אמצעי הייצור בלבד, זה הדבר הנכון.

ישראל חסון: אני ממש לא בטוח.

ישראל חסון: תראה בכמה תקלות את הנדרש להתמודד, כשלקחו אמצעי ייצור כמו עובדים זרים והגבילו אותך.

ישראל חסון: תראה לאן זה מוביל אותך, תראה לאיזה תהליך זה מוביל בחקלאות.

דוד צור: גם בבנייה.

ישראל חסון: אתה לוקח את אמצעי הייצור ואומר: אני תופס את זה ועכשיו רוצו.

ישראל חסון: אתה תקבל תופעות לוואי שלא אתה, לא אני ואף יועץ משפטי בשם איזושהי כותרת, לא יודע להביא אותך לשם.

ישראל חסון: אם ההשלכה הייתה רק על דבש – אני אתך.

ישראל חסון: אני יודע לייבא דבש, אני יודע לייבא בננות.

ישראל חסון: אני לא מוטרד מזה שלא מגדלים בננות.

ישראל חסון: אבל אתה הולך להשפיע פה על שוק חקלאי הרבה יותר משמעותי שאתה לא יודע להגיד מה המשעות שלו כי הדבש מסבסד אותו בתהליך הזה.

ישראל חסון: הדבש מסבסד אותו.

ישראל חסון: כאן, אני חושב, שהפעולה שאתם מציעים היא כנראה, לתחושתי, דרסטית מדי.

ישראל חסון: צריך למצוא פה איזשהו פתרון שהוא פתרון ביניים נכון עם פיתוח מנגנוני - -

יצחק וקנין: תודה.

ישראל חסון: - - פיתוח מנגנוני ריסון כאלה שאותו גוף – אני לא מקדש לא מועצה ולא שום דבר – אבל אותו גוף שיודע לתת את האיזון הנכון ואת ממד העומק של התחום הזה.

ישראל חסון: זה לא רק לחלק מרעה.

ישראל חסון: רמי, אתה עוסק היום – וזה משפט אחרון – אתה עוסק היום בתחום הצאן או בתחום הבקר רק בעניין של חלוקת מרעה, אתה לא מגביל שום דבר.

ישראל חסון: תראה מה קורה לך היום בשוק הבקר.

<רמי כהן: אתה ממש לא מדייק, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: במה אתה מתעסק בשוק הזה?

חנא סוייד: לא מתערבים שם.

<רמי כהן: לא מתערבים.

ישראל חסון: סלח לי, במה?

חנא סוייד: בהיתרים.

ישראל חסון: בהיתרים של מה?

חנא סוייד: לא שאני מסכים עם זה, אבל - - -

ישראל חסון: חבר הכנסת סוייד, אני שואל אותך שאלה: אם אני רוצה היום לגדל - - -

חנא סוייד: אתה צריך אישור של משרד החקלאות.

ישראל חסון: בסדר, אישור.

ישראל חסון: אבל ממה נגזר האישור?

ישראל חסון: תקשיב, הפרו את זה – כל שבועיים מגיעים 7,000 ראשי בקר למכלאה בדרום.

ישראל חסון: המגדלים פה לא יודעים מה לעשות היום.

חנא סוייד: צודק.

ישראל חסון: בדבורים אתה לא תצליח לעשות אותו דבר.

ישראל חסון: אתה לא יכול לייבא דבורים מחרתיים.

יצחק וקנין: הבעיה היא שיש לזה השלכות.

יצחק וקנין: הנקודה המרכזית פה, רבותי, היא שלענף הזה יש השפעה רוחבית על ענפים אחרים, הם הכרח קיומי לאותם ענפים, באבוקדו, בהדרים וכל הנשירים.

יצחק וקנין: ההשפעה של הענף הזה היא השפעה קריטית מאוד-מאוד, לכן שיקול הדעת פה צריך להיות יותר עמוק ואני מקווה שאנחנו נמצא פתרון בסופו של יום.

זבולון כלפה: איך אני אגיד לך? רמי, ידידי, הכי פשוט.

זבולון כלפה: אני שומע את הדברים פה, מקשיב קשב רב, ואני עוקב אחרי התהליך הזה כבר חודשיים וחצי, שלושה חודשים, מאז שהעסק התחיל להתגלגל.

זבולון כלפה: שמעתי את הטעמים שבגינם אתה נדרשת לצעד הדרסטי הזה.

זבולון כלפה: אני אומר לך בצורה הכי חברית, רק שנינו שומעים כרגע: אני לא משתכנע.

זבולון כלפה: משהו במנגנון הפנימי שלי אומר לי שלקחו פה אוגדה כדי לכבוש איזה משהו קטנטן שהיו מספיקים כמה צעדים קטנים כדי לתקן את העניין.

זבולון כלפה: כדי לטפל בחלוקת שטחי מרעה, אפשר לטפל בזה בצורה אחרת.

זבולון כלפה: כדי לטפל בכניסה של חדשים, גם שם אפשר לטפל בצורה אחרת.

זבולון כלפה: אני לא זוכר את הנקודה השלישית, אלו שתי הנקודות שתפסו אותי והבנתי שבגינן נדרשת יותר שליטה של הממלכה.

זבולון כלפה: אני סבור שהדרך הנכונה, כדי להשיג את שני היעדים, שאני כרגע זוכר אותם בוודאות, הדרך הנכונה היא יצירה של מנגנון משותף שכולל מחד את האנשים במשרד, שאין לי ספק שהם רוצים את טובתו של הענף, רוצים את ההתפתחות של הענף, משקיעים בזה שעות, ימים ולילות, כולל לשכה משפטית, כולל גורמים מבצעיים – כולם באמת רוצים את טובת העניין.

זבולון כלפה: הדרך להתמודד עם הדבר הזה היא בבנייה של מנגנון משותף שמורכב, מחד, מאנשי המשרד ומאידך, מהצד של המגדלים, כמו שזה קורה בגופים אחרים.

זבולון כלפה: נוצר שיח ושם סביב אותו שולחן מתבררות כל השאלות, כל הבעיות, כל הטענות.

זבולון כלפה: זו הדרך לברר את הדברים.

זבולון כלפה: אני מלווה אותם בחודשים האחרונים, אני שומע אותם הרבה, אני חושב שיש אווירה של נכונות ומוכנות ואפשר להגיע להסכמות ולהבנות, מה גם שהענף הזה – היית רוצה כמשרד – שהשינויים בו יהיו רבים יותר.

זבולון כלפה: להערכתי, ההערה הראשונית של חבר הכנסת וקנין נכונה, כי בסוף, בתא השטח הנתון, ההיצע פה הוא מצומצם, אין פה בלי גבול, השטח פה הוא מאוד מוגבל ביכולת שלך ליצור פה כמויות רבות של מגדלים, במיוחד בהנחה שחלקם גם גדולים מאוד – לצורך העניין כ-20% מהמגדלים מחזיקים כ-80% מהעסק של הדבורים.

זבולון כלפה: אני חושב שצריך לעשות פאוזה קטנה וליצור פה מנגנון שבונה על מסלול של מכנה משותף עם שני הצדדים, ובא לציון גואל.

זבולון כלפה: ככה נראה לי.

זבולון כלפה: אני בטוח שתמצא פה אוזן קשבת.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו רוצים לשמוע אבל אני רוצה יותר את התכלית.

יצחק וקנין: רמי, בבקשה תשיב.

<רמי כהן: חברי הכנסת קלפה וחסון, אנחנו מכירם הרבה שנים, אתם מבינים שלא נכנסתי לסיפור הזה כדי לפגוע במישהו או במשהו.

ישראל חסון: זה ברור.

<רמי כהן: זה ברור לכם על הסף.

זבולון כלפה: לחלוטין.

<רמי כהן: הסוג של הפתרונות שאתם מציעים הוא סוג של פתרונות של אנשים שבאו רגע מבחוץ והסתכלו.

<רמי כהן: אנחנו משקיעים בזה, כפי שאמר חבר הכנסת קלפה, הרבה ימים והרבה לילות - - -

ישראל חסון: אתה מתחיל להעליב עכשיו.

ישראל חסון: זווית ההסתכלות שלנו - - -

<רמי כהן: זווית ההסתכלות שלכם היא זווית הראייה של המחוקק.

<רמי כהן: אני מסתכל - - -

יצחק וקנין: מה פתאום?

ישראל חסון: לא, לא.

ישראל חסון: זווית ההסתכלות שלנו היא מכך שאנחנו יושבים בחדר הזה ועוברים מולנו קצת יותר ממשרד החקלאות, כל מיני וריאציות של בעיות מהסוג הזה כמעט בכל תחום, ואנחנו מכירים גם את מכלול הפתרונות - - -

<רמי כהן: עובדה שאתם נקלעים לפינה של אם תהיה מועצה או לא תהיה מועצה.

<רמי כהן: זה משהו טכני של צורת ניהול המערכת, ולדעתי זה לא הדבר הדומיננטי.

דוד צור: ישראל אמר לך שהוא לא מקדש את העניין של המועצה.

ישראל חסון: אני לא מקדש את המועצה.

ישראל חסון: דרך אגב, אני טיפלתי – אנחנו פה טיפלנו – בסיפור של מועצת הזית, טיפלנו בסיפור של מועצת החלב, טיפלנו בסיפור של מועצת הלול.

ישראל חסון: אנחנו מבינים את היתרונות ואת החסרונות של הדבר הזה.

ישראל חסון: אנחנו מבינים, ואמרתי לך: יש משהו שהוא לפעמים הכרח בל יגונה שצריך לייצר לו מנגנוני ריסון.

ישראל חסון: זה כל הדיון.

ישראל חסון: אני לא מקדש מבנים ארגוניים - - -

יצחק וקנין: גם כשביטלנו את מועצת הירקות, הכנסנו אותה - - -

ישראל חסון: נכון.

ישראל חסון: אני טוען שבאוזן שלנו פה אנחנו מרגישים שאתה מקדש את הביטול – תקשיב, אני צוחק עכשיו, אני אומר לך את זה ככה – בגלל זה אני אומר לך עוד פעם: נקודת האיזון פה היא בעייתית.

ישראל חסון: אני לא מתרגש מהתנגדות, אנשים מתנגדים לשינוי גם כשמחליפים להם את הצבע של הריפוד בסלון.

ישראל חסון: יש התנגדות ויש הרגלים.

ישראל חסון: יושבת פה נוגה, שהייתה גדולה ממני הרבה שנים בקיבוץ גבת, הייתי עם אחיה בכיתה.

ישראל חסון: ואני אומר לך שכאשר אני שומע אותה, אני אומר לעצמי: רק רגע, רק רגע, תקשיב עד הסוף.

ישראל חסון: זאת אומרת, זה טיעון נקי, זה לא טיעון שמסתתר מאחוריו משהו.

ישראל חסון: אני אומר שיש פה בעיה בנקודת האיזון, רמי.

יצחק וקנין: אני רוצה לאפשר ליועצת המשפטית ואחרי כן אני אאפשר עוד שני דוברים - - -

<לאה ורון: גם משרד המשפטים.

יצחק וקנין: בוודאי, בוודאי.

<אפרת אביאני: תודה.

<אפרת אביאני: אני רוצה לחדד את הדברים.

<אפרת אביאני: החוק לא עוסק במועצה והחוק גם לא מפרק את המועצה.

<אפרת אביאני: כל מה שהחוק אומר זה שמי שיבצע את הרגולציה, את חלוקת ההיתרים, את נקודות ההצבה לדבוראים, זו לא תהיה המועצה אלא גוף ממשלתי.

<אפרת אביאני: זה ההבדל העיקרי

זבולון כלפה: יהיו בו נציגי מגדלים?

<אפרת אביאני: יהיה משקיף בדיוק כמו המשקיף שיש לארגון יציג של החלב בוועדת המכסות לפי חוק החלב.

<בועז כנות: של המועצה, חוק מועצת החלב.

<אפרת אביאני: נכון.

<אפרת אביאני: אבל יש הבדל ואני רוצה להסביר: לא סתם רעדו לנו הידיים במועצת החלב, זה באמת היה מאוד-מאוד חריג.

<אפרת אביאני: אני אומרת לך שהיום זה הרבה יותר קשה לעשות את זה.

<אפרת אביאני: מה לעשות, יש גם הבדל קטן בין ענף החלב לענף הדבש.

ישראל חסון: את טועה.

<אפרת אביאני: ככה המשרד רואה את זה.

ישראל חסון: זו בדיוק הטעות שלך, אפרת, זו הטעות.

<אפרת אביאני: אפשר להתווכח על זה ואפשר גם למדוד את גודל הענפים ואת התרומה שלהם.

ישראל חסון: לא.

ישראל חסון: זו הטעות.

יצחק וקנין: את יודעת כמה חקלאים, יצרני חלב, נפלטו מהמערכת בעקבות חוק החלב?

ישראל חסון: לא נעים לי להגיד לך כמה יעלה לך חלב ללא דבורים.

יצחק וקנין: אנחנו ידענו שזה הולך לקרות.

ישראל חסון: אפרת, את יודעת כמה החלב יעלה לך אם לא יהיו לך דבורים?

<אפרת אביאני: אפשר לסיים את המשפט?

<אפרת אביאני: כולם דברו פה על האבקה – מי שקורא את החוק רואה שההאבקה היא התכלית המרכזית שלו.

<אפרת אביאני: אף אחד לא חושב לעשות חוק סתם.

<אפרת אביאני: החוק הזה נכתב מתוך הראייה של התועלות הרוחביות האלה שאתה מדבר עליהן: ההאבקה.

<אפרת אביאני: ההאבקה היא הדבר המרכזי.

<אפרת אביאני: עכשיו, השאלה היא מי עושה את זה?

<אפרת אביאני: מי יעשה את זה?

<אפרת אביאני: האם תעשה את זה המועצה, שהיא גוף פרטי, מועצה פרטית, חברה - - -

דוד צור: מה זאת אומרת?

דוד צור: אין נציגים ממשלה שם?

<אפרת אביאני: נציגי ממשלה יושבים בדירקטוריון.

דוד צור: כמה?

<אפרת אביאני: הם לא בעלי הסמכות לחלק את ההיתרים לפי צו הדבש.

דוד צור: מה הם עושים בדירקטוריון?

<אפרת אביאני: הם יושבים בדירקטוריון ומנהלים - - -

יצחק וקנין: גברתי אפרת, תקשיבי, קראתי לפחות את הרכב המועצה: 8 מתוכם ממונים על-ידי השר.

יצחק וקנין: 8 מתוך 13, זאת אומרת, את רוב המועצה השר ממנה.

יצחק וקנין: אני לא מבין על מה אתם מלינים?

יצחק וקנין: אתם מלינים על עצמכם?

עמר בר-לב: חבר הכנסת וקנין, זה חוזר למה שאני אמרתי קודם:

עמר בר-לב: אם יש כאן מועצה והיא בשליטה של משרד החקלאות ומשרד הכלכלה, אז צריך לייעל אותה.

<לירון אדלר מינקה: אני ממשרד המשפטים.

<לירון אדלר מינקה: צריך להבדיל בין הצורך בהסדרה לבין השאלה מי יעשה אותה.

<לירון אדלר מינקה: אין פה ספק שיש צורך בהסדרה, החוק הזה מסדיר.

<לירון אדלר מינקה: הצורך בהסדרה הוא בעיקר בנושא של חלוקת נקודות המרעה.

<לירון אדלר מינקה: זאת מהות ההסדרה.

<לירון אדלר מינקה: זה דבר אחד ואת זה החוק עושה.

<לירון אדלר מינקה: אף אחד לא חולק על זה שצריך שיהיו נקודות מרעה מספיקות, צריך לחלק את המלאי המוגבל לפי שיקולים שוויוניים שיאפשרו כמובן גם את קיומם של הדבוראים הקיימים ובאיזושהי מידה גם כניסה של דבוראים חדשים.

<לירון אדלר מינקה: על זה אין ויכוח.

יצחק וקנין: כל מה שאמרת עד הרגע הזה מבוצע היום בצורה מסודרת ביותר.

<לירון אדלר מינקה: אין לי טענות נגד מועצת הדבש.

<לירון אדלר מינקה: אני רוצה להסביר את העניין של מועצת הדבש כי גם אנחנו הערנו לגבי הקיום.

<לירון אדלר מינקה: היה צורך לעשות חקיקה חדשה כי צו הדבש שקיים היום הוא צו שתלוי במצב חירום.

<לירון אדלר מינקה: כחלק ממהלכי הממשלה להחלפת - - -

ישראל חסון: הוא במצב חירום קבוע.

יצחק וקנין: אני לא נבהל כשאומרים לי מצב חירום.

יצחק וקנין: הרי המדינה הזאת מתנהלת כל הזמן במצב חירום.

<לאה ורון: יש מגמה להסדיר בחקיקה - - -

יצחק וקנין: בסדר, זה ברור לי לחלוטין.

<לירון אדלר מינקה: היה צורך בחוק חדש ומעודכן, הצו הזה הוא צו ישן, בסופו של דבר, לתת סמכויות רגולציה והסדרה, בלי קשר להתנהלות של המועצה היום – היא יכולה הייתה להתנהל גם בצורה הכי טובה שיש – אבל לתת סמכויות רגולציה וסמכויות הסדרה לחברה פרטית, זה דבר חריג ביותר.

<לירון אדלר מינקה: במועצת החלב ישבנו בזמנו עם משרד החקלאות שהסביר לנו, ולמשרדים האחרים שעוסקים בזה, מדוע יש צורך אמתי בהמשך ההסדרה והתכנון באמצעות מועצה.

<לירון אדלר מינקה: יש שם תכנון רחב: תכנון שלחלוקת מכסות, תכנון של מחירים.

דוד צור: אם זו חברה פרטית, זאת אומרת שנציגי הממשלה שיושבים שם, עוברים על החוק: הם פועלים כאנשי ציבור בתוך חברה פרטית – לתועלת מי?

דוד צור: תגדירי מהי: חברה פרטית או שהיא חברה שבעצם הממשלה שמה כדי לנהל עבורה בדירקטוריון את המדיניות שלה וזה היא לא חברה פרטית.

דוד צור: תשתמשי במושגים הנכונים.

<לירון אדלר מינקה: לא, היא חברה פרטית.

דוד צור: איך?

<לירון אדלר מינקה: היא חברה לתועלת הציבור, אמנם, אבל היא חברה פרטית במהותה - - -

דוד צור: פרטית למי?

<לירון אדלר מינקה: היא חברה פרטית – זאת המהות שלה, זו ההגדרה המשפטית שלה.

<לירון אדלר מינקה: חברה פרטית.

<לירון אדלר מינקה: במועצת החלב לקחו חברה פרטית, עשו מעשה חריג – היו צריכים הרבה עזרים וריסון כדי שזה יוכל לפעול.

<לירון אדלר מינקה: אלו באמת מקרים חריגים שבהם נותנים לחברות פרטיות לעשות את כל הרגולציה.

<לירון אדלר מינקה: זו חברה שהוקמה לפני שנים רבות ופעלה עד היום - - -

ישראל חסון: רגע, תעצרי, תקשיבי.

ישראל חסון: את מיקדת את זה עכשיו באמירה אחת ואני ואמר לך שאני מסכים אתך עליה.

ישראל חסון: את אומרת: אתם נותנים סמכויות לחברה פרטית.

ישראל חסון: בסדר הבנו.

ישראל חסון: מצד שני, יש לך את הטענה השנייה שאומרת שאת לא יכולה לבחון את כל המכלול הזה שנקרא הדבורים והדבוראים בישראל, דרך הזווית של אמצעי ייצור של מרעה.

ישראל חסון: את צריכה להסתכל על מכלול יותר רחב, על מרכיבים נוספים בדבר הזה.

ישראל חסון: המשרד הולך לשים את מי שאחראי לחלוקת המרעה לצאן, לשים על ידו אדם שיחלק את המרעה לדבוראים ובזה נגמר הדיון.

ישראל חסון: נכון?

ישראל חסון: אני טועה?

<לירון אדלר מינקה: כן, כי בזה - - -

ישראל חסון: במה אני טועה?

ישראל חסון: רמי, אני בא אליך עכשיו ואני אומר שאני רוצה שטח מרעה.

ישראל חסון: אז אתה תגיד לי: תביא 3 מכוורות – תקבל.

ישראל חסון: מי מסתכל על המכלול הכולל?

ישראל חסון: מי מסתכל על השוק הזה?

ישראל חסון: מי מסתכל על שוק בעל החיים הזה?

<לירון אדלר מינקה: יהיו תקנות, יהיו תקנות.

ישראל חסון: רמי, אני אומר לך שאתם תוקפים את זה דרך אמצעי ייצור.

<רמי כהן: אתה מפשט את העניין הרבה מעבר - - -

ישראל חסון: אני לא מפשט – אני ממקד.

<רמי כהן: יש פה עסק הרבה יותר מקצועי מכפי שאתה מפשט אותו.

<בועז כנות: רמי, סליחה, יש פה ענף – צריך לקום בבוקר ולדאוג לו.

<בועז כנות: הענף הזה הוא קשת, רמי, הענף הזה הוא קשת שנתמכת, ענף שביר: אתה מוציא את אבן הראשה, הענף הזה יתמוטט.

<רמי כהן: חברה, תפסיקו לאיים שהענף יתמוטט.

<רמי כהן: למה הענף יתמוטט?

<רמי כהן: בגלל שהרצל לא יהיה מנכ"ל מועצת הדבש?

<קריאות: לא - - - בגלל - - -

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, נא לשמור שהדיון יהיה מסודר.

יצחק וקנין: אני אאפשר לחבר הכנסת חנא סוויד לדבר.

יצחק וקנין: לא נשאר לנו הרבה זמן, רבותי, ואני רוצה לסכם את הדיון הזה סיכום ראוי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנא סוויד, בבקשה.

חנא סוייד: תודה, אדוני.

חנא סוייד: ההצדקה לחקיקה החדשה היא הרצון להדביק את העניין של מצב חירום ולשנות תקנות וחוקים בהתאם לכך.

חנא סוייד: בעצם, ההצדקה לא עולה בקנה אחד עם השינוי שאנחנו רואים כאן.

חנא סוייד: זאת אומרת, אילו ההצדקה לעשות חוק ולהסדיר היא בגלל כישלון של המצב הקיים, של שיווי המשקל הקיים, אז ניחא, הייתי אומר בסדר, זיהו כאן איזושהי בעיה ורוצים לתקן.

חנא סוייד: אבל זה שעכשיו רוצים להתאים את החוקים לביטול מצב החירום ואז מצאנו כאן מציאה על מנת לשנות – אני חושב שזה לא משכנע לחלוטין.

חנא סוייד: מה שעושים כאן זה ממש לזרוק את התינוק עם האמבטיה, עם המים, עם הכול.

חנא סוייד: למה?

חנא סוייד: יש שיווי משקל קיים, יש הסדר קיים, פועל.

חנא סוייד: הוא לא כושל עד כדי כך.

חנא סוייד: אם הוא מחייב ומצריך איזשהם תיקונים, איזשהם התאמות – ניחא, בסדר גמור, מצוין, אף אחד לא יגיד לא, במיוחד אם זה ייעשה בהידברות עם המגדלים.

חנא סוייד: אבל לבוא, כפי שאמרתי, ולשבור את הכלים לחלוטין זה לא בסדר.

חנא סוייד: אני אגיד לך, אדוני המנכ"ל - - -

רוברט אילטוב: כמה דבוראים נכנסו לשוק בתקופה האחרונה, אפשר לדעת?

חנא סוייד: תן לי להמשיך.

יצחק וקנין: יש לי רשימה - - -

<בועז כנות: 38 דבוראים - - -

<נילי אבן חן: אפס.

<נילי אבן חן: רק חובבים.

יצחק וקנין: גברת אבן חן, כשאת אומרת משהו – או שהמסך שיש לי פה - - -

<נילי אבן חן: המסמך הוא דבוראים חובבים.

<נילי אבן חן: אמרתי - - -

יצחק וקנין: זה לא משנה לי חובבים או לא.

רוברט אילטוב: - - - כמה דבוראים, יצרנים, נכנסו - - -

יצחק וקנין: יש 38 דבוראים עם 421 כוורות.

יצחק וקנין: 421 כוורות מתוך 100,000 שהיו בתקופה הזאת.

יצחק וקנין: זאת אומרת כ-100,000 קיימות בענף.

רוברט אילטוב: פחות מחצי אחוז.

יצחק וקנין: זה לא משנה.

יצחק וקנין: גם בענף ההטלה תגיד לי כמה נכנסו?

יצחק וקנין: לא נכנס בכלל.

יצחק וקנין: אף אחד לא נכנס.

יצחק וקנין: אז יש תוספת, יש כאלו שיצאו.

רוברט אילטוב: אבל כנראה הם רוצים להיכנס - - -

יצחק וקנין: אין אפשרות להיכנס כי הענף רווי.

יצחק וקנין: אתה תמוטט את כל הענף.

יצחק וקנין: אתה תמוטט אותו.

יצחק וקנין: אני אומר לך על הענף שלי, אני מגדל ביצים, אתה תוסיף עוד מגדלים – הרבה רוצים לגדל ביצים, האמן לי, הרבה רוצים לגדל ביצים - - -

רוברט אילטוב: עדיין יש רפורמה ועדיין יש - - -

יצחק וקנין: התכנון מחייב אותנו בגידול – אתה לא יכול לעבור את התכנון.

יצחק וקנין: אם בענף הדבורים היו אומרים שהתכנון אומר ככה, אז גם פה היה צריך להיות מצב כזה, לא היו מאפשרים כניסה.

יצחק וקנין: אני אומר לך גם ענף זה יכול להיות מעגל סגור.

יצחק וקנין: רבותי, אני צריך לסכם את הדיון - - -

רוברט אילטוב: השאלה אם יש מקום לכניסה של חדשים, כבוד המנכ"ל?

יצחק וקנין: בוודאי שיש מקום לכניסה של חדשים - - -

<רמי כהן: החוק מחייב אותי לאפשר לחדשים להיכנס.

<רמי כהן: בפועל, לא נכנסים חדשים.

<הרצל אבידור: לא נכון - - -

<בועז כנות: בחדר הזה יש חדשים - - -

יצחק וקנין: רבותי, לא להפריע.

יצחק וקנין: אני חייב לסכם את הדיון ואני רוצה לסכם אותו בצורה חיובית, רבותי.

יצחק וקנין: יש מישהו שעמד כל הזמן שם ואני התחייבתי לתת לו לדבר – גש בבקשה לשולחן ותדבר, לפני שאני מסכם את הדיון.

<צחי גולדנברג: תודה רבה.

<צחי גולדנברג: אני מגדל דבורים צעיר - - -

<צבי אופיר: עבריין.

יצחק וקנין: אין לך שום זכות להגיד לו את זה – אני אוציא אותך החוצה.

יצחק וקנין: מה זה הדבר הזה?

רוברט אילטוב: מי אמר שהוא עבריין?

<צבי אופיר: אני.

יצחק וקנין: אני מבקש, זו פעם אחרונה - - -

רוברט אילטוב: למה?

<צבי אופיר: הוא מגדל דבורים ללא רישיון והוא פוגע במגדלים - - -

רוברט אילטוב: כן?

<קריאה: כי המועצה לא נתנה לו רישיון - - -

יצחק וקנין: רבותי, רבותי - - -

רוברט אילטוב: - - - מה זאת אומרת?

רוברט אילטוב: זה מה שזה אומר.

רוברט אילטוב: אתה לא רוצה לתת לו להיכנס לשוק.

<צבי אופיר: אני רוצה לתת לו - - -

רוברט אילטוב: אתה לא רוצה לתת לו, לכן אתה גם קורא לו עבריין.

רוברט אילטוב: אתה גם מונע ממנו - - - וגם קורא לו עבריין.

<צבי אופיר: אני קורא לו עבריין כי הוא - - -

יצחק וקנין: סליחה, אתה עם החולצה המשובצת, אני מבקש שתצא החוצה.

<צחי גולדנברג: אני מוחל לו - - -

יצחק וקנין: אני לא יכול.

יצחק וקנין: פעם אחת הוא אמר, אי אפשר לחזור על זה 8 פעמים – שיהיה בחוץ, יירגע, שינקה את הפה שלו.

יצחק וקנין: יש גבול למה שאפשר לדבר.

<צחי גולדנברג: כמו שאתם מבינים, אמנם אני מגדל דבורים, אבל אני חושב אחרת מרוב מגדלי הדבורים כאן.

<צחי גולדנברג: אני כבר למעלה מ-10 שנים מנסה להיכנס לענף, הצלחתי לקבל לפני עשור רישיון ל-80 כוורות.

<צחי גולדנברג: 80 כוורות זאת לא כמות שאפשר לחיות ממנה.

<צחי גולדנברג: כדי לגדל דבורים, כדי להתפרנס, צריך שיהיו לך כמה מאות כוורות - -

ישראל חסון: תודה רבה.

<צחי גולדנברג: - - במטעים שלנו - - -

יצחק וקנין: עכשיו הרמת לי להנחתה.

יצחק וקנין: תקשיב, אני אגיד לך מה קורה: אתה מזכיר לי את הדילמות שלי ושל ישראל פה בענף החלב, בחוק החלב.

<צחי גולדנברג: לא דומה.

יצחק וקנין: ישבו פה חקלאים, מושבניקים, ואמרו: אתם מרוששים אותנו, אתם מחסלים אותנו - - -

דוד צור: אולי נשמע אותו?

דוד צור: לא שמענו - - -

יצחק וקנין: תאמין לי שאני לא צריך לשמוע אותו.

יצחק וקנין: לא צריך לשמוע אותו - - -

<נילי אבן חן: 60 דקות שמענו לוביסטים - - - חברי כנסת - - -

יצחק וקנין: גברתי, תקשיבי - - -

דוד צור: תסלחי גברת, התנועה לאיכות השלטון - - -

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: רבותי, אני אוציא אתכם החוצה – מי שלא יקבל רשות - - -

דוד צור: חצי מהזמן לחברי הכנסת, אני עצמי לא ראיתי אחד.

דוד צור: אז מה האמירה המטופשת הזאת?

<נילי אבן חן: אני מוכנה - - -

דוד צור: - - - מאחורי הדברים שלך - - -

<נילי אבן חן: מה שמוקרן פה - - - עבודה של לוביסטים - - -

דוד צור: - - - מה הקשר - - - תפסיקי עם השטות הזאת.

דוד צור: כל היום תנופפי עם השטות הזאת, תגידי?

דוד צור: כל היום תנופפי עם השטות הזאת?

דוד צור: מה אנחנו, איזו חבורת דחלילים שהלוביסטים מנהלים אותנו?

יצחק וקנין: תקשיבי, יש לנו אחריות - - -

דוד צור: אין לנו איזו זכות - - -

זבולון כלפה: - - - בסדר - - -

<נילי אבן חן: - - - חברי הכנסת - - -

יצחק וקנין: דוד, דוד, תרשה לי לענות לה.

יצחק וקנין: תחשבי שאת היית במקום איזה מגדל גדול פה ואת יודעת שהענף הזה, תאמיני לי אני אומר את זה מכל לבי, אני לא מגדל דבורים, אין אח שמגדל דבורים, אני לא מכיר אחד מהם.

יצחק וקנין: דרך אגב, אני אגלה לך סוד: אף אחד מהם לא גם לא בוחר במפלגה שלי.

<קריאה: וקנין, עקצה אותי דבורה פעם.

יצחק וקנין: לכן, אני בא עם ידיים נקיות לפה ואני אומר לך משהו – רבותי, תנו לי לסכם את הדיון הזה.

יצחק וקנין: הבנתי אותך, האמן לי – אתה לא צריך לדבר.

<אריאל ארליך: רוצים לשמוע גם דעה אחרת - - - כדי שהדיון יהיה פורה.

יצחק וקנין: רבותי, אין עניין – ידידי היקר, הדברים ברורים לי ואתה לא קיבלת רשות דיבור.

ישראל חסון: אני רוצה, ברשותך, להגיד לשני החברה האלה: אם עוד פעם אחת אני אשמע שמישהו מכם מחלק לי ציון או למישהו מחברי, אני אומר לכם, אני אדרוש מהכנסת לעשות מעשה.

זבולון כלפה: איסור כניסה שלכם.

זבולון כלפה: חד וחלק.

ישראל חסון: את לא תשבי פה ותחלקי לי ציון, כשם שאני לא אשב פה ואחלק לך ציון.

ישראל חסון: אני חושב שהיוהרה הזו, ההתחסדות הזו, היא נבזית, היא קלוקלת והיא משחיתה יותר מכל דבר אחר שאת עשויה להצביע עליו.

ישראל חסון: להטיל רפש.

ישראל חסון: (מחיאות כפיים)

<נילי אבן חן: כבוד היושב-ראש, אני מבקשת זכות תגובה.

יצחק וקנין: לא, אני לא מאפשר לך.

<נילי אבן חן: כיוון - - -

יצחק וקנין: אני לא מאפשר לך – את תצאי החוצה תכף.

יצחק וקנין: שיהיה לך ברור, אני לא מתכוון לאפשר לך.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה שתבינו דבר אחד - - -

<נילי אבן חן: כיוון שלא דיברתי - - -

יצחק וקנין: אנחנו לא באים לפה – לא את הבאת אותי לפה ולא אף אחד – אני בא לפה, וחובתי ללמוד את הדברים ולהיכנס לעומקם ולנסות לראות.

יצחק וקנין: אין לי חשד ברמי ידידי שחלילה וחס רוצה לעשות משהו לא טוב, אבל לפעמים, אני אומר את זה מתוך הניסיון שיש לנו פה – רבותי, אני יושב פה 18 שנים – בחוק החלב, כמו שאמר ידידי ישראל חסון, ישבנו פה והבטן קרקרה לנו.

יצחק וקנין: קיבלנו החלטות וידענו שזה עלול לגרום לכך שחקלאים מסוימים יצאו מהענף הזה, והיום זה ודאי: חקלאים נפלטו.

יצחק וקנין: אתם חושבים שהענף הזה הוא בלתי נדלה?

יצחק וקנין: זה מין דבר שיורד בלי סוף.

יצחק וקנין: המדינה הזאת קטנה, המשאבים מעטים, האפשרויות לא רבות – אי אפשר לתת לזה בלי סוף.

יצחק וקנין: צריך שהדבר הזה יוסדר.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך להיות סדר בענף.

יצחק וקנין: אבל רבותי, זה בלתי אפשרי, כמו שאמרו חברי, לקחת את הדלי ולשפוך אותו.

יצחק וקנין: זה יביא, לדעתי, לכאוס בענף הזה – אני אומר את זה באחריות – במגמה שאנחנו הולכים היום, בלי שיקול דעת עמוק מאוד, האם אנחנו נגרום לכך שחלק מהחקלאים הקטנים או הבינוניים לא תהיה להם ברירה והם יפלטו מהמערכת.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם שבמדינת ישראל יש חובה של הנבחרים לראות את המכלול של הדברים.

יצחק וקנין: אבל יש פה בעיה: אני יכול להגיד לך שעגבניות את יכולה לייבא ומלפפונים – לא צריך מגדלים בכלל פה, אפשר גם את הביצים לייבא, את הכול אפשר לייבא לפה.

יצחק וקנין: אם זה מה שאנחנו רוצים, רבותי, אהלן וסהלן.

יצחק וקנין: אי אפשר לחשוב שאנחנו יושבים פה עם אינטרסים.

יצחק וקנין: אני שוב אומר את זה: שום אינטרסים של אף אחד אני לא מכיר.

יצחק וקנין: כל אלו שנפגשו אתי – אני לא מכיר אותם.

יצחק וקנין: לא מכיר אותם, מעולם לא ראיתי אותם, גם לא הייתי אצלם במכוורות.

יצחק וקנין: אבל אני חושב שהענף הזה, יש לנו ניסיון מהענפים האחרים.

יצחק וקנין: אני פה רוצה לסכם את הדיון: רמי, אני ממש פונה אליך, לא אכפת לי לשבת אתך ועוד חברי כנסת אחרים, עוד ישיבה אחת לפני שנתחיל את הדיון בתזכיר הצעת החוק.

יצחק וקנין: לשבת לעומק, ישיבה שלא תהיה ישיבה כזאת – אותה נציגות של המועצה וגם הנציגים של החובבים ישבו בישיבה הזאת.

יצחק וקנין: תנסה לראות ולמצוא פתרון שלא חלילה וחס נעשה מעשה ואחרי כן נמצא את עצמנו מול שוקת שבורה.

יצחק וקנין: זה הדבר היחידי שמפריע לי – שום דבר אחר לא.

יצחק וקנין: הלוואי וכולם יוכלו להיכנס וכולם יוכלו לגדל.

יצחק וקנין: מה, זה עניין אישי שהענף הזה לא יתפתח?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: רמי, אני מציע הצעה: נקיים דיון אצלך במשרד או פה בכנסת, איפה שתרצה, עם עוד חברי כנסת, לפחות עמר בר-לב, זבולון קלפה וכל חבר כנסת אחר שירצה להצטרף לדיון הזה אני מזמין אותו.

יצחק וקנין: נקיים דיון עם הנציגים של משרד החקלאות, יחד עם מועצת הדבש , יחד עם החובבים - - -

<אריאל ארליך: ארגונים ואזרחיים – לא החובבים.

יצחק וקנין: לא מעניין, איך שאתם רוצים תקראו להם.

<אריאל ארליך: - - - טובת הציבור ולא טובת סקטור מסוים.

<קריאה: מה אתה מבין בטובת הציבור?

יצחק וקנין: רבותי, אני מסכם את הדיון.

יצחק וקנין: זו הקריאה שלי למנכ"ל לפני שנתחיל את הדיון בתזכיר הצעת החוק, וגם אני מאמין שגם אם תזכיר הצעת החוק יגיע לפה, לא תמיד כמו שהוא נכנס הוא יוצא – בדרך כלל הוא יוצא אחרת – יש השפעה של חברי הכנסת לראות כל סעיף, כל ניואנס, איך אנחנו משנים אותו.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך לעבוד בשילוב ידיים עם משרד החקלאות, כמו שאנחנו עושים את זה עד היום: בכל הישיבות אנחנו משתדלים לעשות את זה ביחד כדי לראות את האינטרס, בסופו של דבר, של המגדלים, של המדינה, של כולם, כל הציבור, של כולם יחד.

יצחק וקנין: רבותי, לא סיימנו את הדיון.

יצחק וקנין: יש הרבה שביקשו את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: בזמן הקצר זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: אנחנו נאפשר את זה, בעזרת השם, בישיבות הבאות.

יצחק וקנין: חובתם של הכנסת ושל חברי הכנסת לבחון לעומק את הצעות החוק המגיעות לאישורם.

יצחק וקנין: אני מניח כי בימים הקרובים תועבר הצעת החוק, לאחר הקריאה הראשונה, לוועדת הכלכלה, ואני משוכנע שהוועדה תבחן לעומק את כל ההיבטים הכרוכים בהצעת החוק ותעשה כמיטב יכולתה על מנת להעביר לקריאות השנייה והשלישית את הצעת החוק המיטבית והשוויונית שתסדיר את ענף גידול הדבורים היכן שנדרש הדבר.

יצחק וקנין: תודה לכולם, אני מודה לכולם.

יצחק וקנין: הישיבה נעולה.