ועדת המשנה לעניין תוכנית "מעגלי תעסוקה" של משרד הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 1, 2014-01-26 11:00

מיקי רוזנטל: בוקר טוב, ברוכים הבאים לוועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 26 בינואר 2014.

מיקי רוזנטל: על סדר-היום: תוכנית "מעגלי תעסוקה" של משרד הכלכלה.

<בועז הירש: בועז הירש, מנכ"ל שירות התעסוקה.

<בועז הירש: תודה רבה.

<בועז הירש: השורשים של התוכנית היו בדיונים שהנהלת הרשות קיימה לקראת תקציב 2014-2013.

<בועז הירש: ניסינו לראות לאילו אוכלוסיות אנחנו יכולים להתכוונן בטיפול, ולראות מה ניתן לעשות עם זה, ולשלב את זה בדיונים התקציביים.

<בועז הירש: החלטנו מתוך העובדה שמכ-220 אלף דורשי עבודה בשירות, למעלה מ-110 הינם דורשי עבודה בהבטחת הכנסה - הבטחת הכנסה זה למעשה עולם ומלואו.

<בועז הירש: יש הבדלים מאוד גדולים בין סוגי האוכלוסיות ועומק האבטלה, וגם לאור העובדה שלפתח ועדת העבודה והרווחה מונחת תוכנית יוצאים לעבודה, שלא ידענו לשים פרק זמן, מתי זה כן יעבור או לא יעבור, החלטנו כפילוט להתמקד באוכלוסייה שלא כלולה בתוכנית- - -

יעקב ליצמן: למה אתה אומר את זה?

יעקב ליצמן: אתם יודעים שזה לא יעבור, כי יש התנגדות בוועדה, לכן אתם מביאים לכאן משהו זמני?

רינה פרנקל: זה זמני ולא זמני.

מיקי רוזנטל: בקשה אישית שלי.

יעקב ליצמן: קשה לי.

<בועז הירש: קטונתי מלצפות את המחוקק מראש, חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: אתה יודע שבוועדת העבודה והרווחה זרקו את ויסקונסין.

רינה פרנקל: זה ממש לא ויסקונסין, ליצמן.

רינה פרנקל: זה אפילו לא דומה לוויסקונסין.

יעקב ליצמן: זה אבי-אבות ויסקונסין.

יעקב ליצמן: זה רק לחרדים.

יעקב ליצמן: 85 אחוז מהמקומות שהם הכניסו כאן זה רק חרדים.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, בכל זאת אבקש.

מיקי רוזנטל: אנחנו מנסים בוועדה ללמוד את הסוגייה, וכמה זה אכן דומה לוויסקונסין, האם זה שונה מוויסקונסין.

מיקי רוזנטל: נכריע אחרי שנשמע.

מיקי רוזנטל: תרשה לנו לשמוע בבקשה.

מיקי רוזנטל: אבי אמר לי פעם, כשהייתי צעיר, שמה שאתה משיג אותו בקלות, כנראה לא שווה הרבה.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: התוכנית נבנתה בשילוב עם שני מוקדי ידע – עם תב"ת, ג'וינט וסטרייב.

<בועז הירש: אנחנו מתבססים בחלקו על מודל סטרייב, שנוסה בלמעלה מ-30 מוקדים שונים בשיעורי הצלחה של למעלה מ-75 אחוז.

מיקי רוזנטל: אמרת שהתוכנית הקונקרטית הזו מתבססת על- - -

<בועז הירש: סטרייב, שזו תוכנית שמופעלת במסגרת תב"ת לאוכלוסיות מיוחדות, ומסגרת התוכנית נוסתה ב-30 מוקדים שונים ברחבי העולם.

מיקי רוזנטל: אפשר לקבל את המסמכים הללו?

מיקי רוזנטל: כי זה מאוד משמעותי לנו לקבל החלטות – אנחנו מנסים להגיע למסד עובדתי מוסכם, ולכן חשוב לנו גם לקבל את המסמכים.

מיקי רוזנטל: תודה.

<בועז הירש: בהחלט.

<בועז הירש: יש הבדל לבין להפעיל את סטרייב, שהיא תוכנית מאוד נישתית, לבין להפעיל אותה בהיקפים של שירות התעסוקה, לכן גם מטרת הפילוט.

<בועז הירש: מעבר לכך, גם ביצענו תהליך התייעצויות מאוד נרחב בתוך שירות התעסוקה.

<בועז הירש: לגבי התוכנית, התוכנית מיועדת לתובעי הבטחת הכנסה חדשים ומחדשי רישום עד גיל 49, מתוך מטרה להקנות כלים לדורשי עבודה להשתלב בעבודה, ולמנוע תלות בקצבת הבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: שאלות הבהרה, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אתה מדבר על מקבלי הבטחת הכנסה חדשים בלבד.

מיקי רוזנטל: כלומר התוכנית אינה מתיימרת להתמודד עם הכרוניים, עם אלה שהם בעומק האבטלה; חדשים בלבד.

<בועז הירש: נכון.

מיקי רוזנטל: מה מספרם?

<בועז הירש: אנחנו מעריכים שזה בין 700 ל-1,000 בחודש, חדשים שמצטרפים.

מיקי רוזנטל: ובמצטבר אתה לא יודע למסור את הנתון.

<בועז הירש: תכף אבדוק את הנתון ואמסור לך אותו.

<בועז הירש: המטרה העיקרית היא לבנות את דורש העבודה בגישה פרואקטיבית, ולתת לו כלים בחיפוש עבודה, ושלא יהיה תלוי בחיפוש עבודה רק בשירות התעסוקה.

<בועז הירש: מאידך ובמקביל גם נפנה אותו לעבודות, אבל מבחינתנו, אם יש אנשים שמוצאים עבודה שלא דרך השירות, אבל בהסתמך על הכלים והיכולות שהקנינו להם, זו גם נחשבת הצלחה.

<בועז הירש: לגבי התוכנית, המטרה הינה שדורש עבודה בחודש הראשון יגיע ללשכה פעם בשבוע, ויתייצב למול מתאם השמה בלשכה.

<בועז הירש: בחודש הראשון הוא גם יראה מאמן אישי פעמיים.

<בועז הירש: המטרה הינה בתום אותו חודש, לייצר מעין אבחנה לגבי היכולות והרצון של אותו דורש עבודה.

מיקי רוזנטל: מי יעשה את האבחנה הזאת?

<בועז הירש: ההחלטה הסופית היא של מנהל הלשכה.

מיקי רוזנטל: אבל האבחנה עצמה?

מיקי רוזנטל: ההחלטה אם לומר שהוא מאובחן כמה?

<בועז הירש: מוטיבציה גבוהה או נמוכה, לאיזו סדנה לשלוח אותו.

<בועז הירש: האלמנט החשוב בתוכנית, או שניים חשובים: אחד, שבכל רגע בתוכנית יש למנהל הלשכה את היכולת לגרוע את דורש העבודה מהתוכנית.

<בועז הירש: זו ההחלטה שלו נטו.

מיקי רוזנטל: מה הפרמטרים לגרוע אדם באמת?

<בועז הירש: אם אסיים לעבור על מבנה התוכנית – יש גם הרבה דברים שאני משאיר בסופו של יום לשיקול דעת המנהל, שיושב בשטח.

<בועז הירש: מנהל הלשכה מקבל גם את חוות הדעת של מתאם ההשמה, שרואה את דורש העבודה, עושה לו ריאיון תעסוקתי, והן את תוצאות המפגש שיש לאותו דורש עבודה עם המאמן האישי.

<בועז הירש: על-פי זה הוא מחליט, האם ניתן לשלוח אותו לעבודה, האם יש לו יכולות ורצון, ובנוסף, האבחנה הכללית, דורש עבודה שיאובחן כבעל מוטיבציה גבוהה ילך לסדנת חיפוש עבודה מונחה בת חודשיים, ודורש עבודה שיאובחן כבעל מוטיבציה נמוכה, ילך לסדנת שינוי בת חודש.

מיקי רוזנטל: שינוי מה?

מיקי רוזנטל: אלה הגדרות שאולי לכם נהירות.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים ללמוד את הנושא.

<בועז הירש: זה אומר הכנה לעולם העבודה, היכרות עם מונחים בסיסיים, דימוי עם יום עבודה במטרה להכין אותו להליך היותר מתקדם, שזה חיפוש עבודה.

<רן מלמד: ואם הוא לא רוצה ללכת?

<בועז הירש: התוכנית היא לא וולנטרית.

<בועז הירש: על-פי חוק הבטחת הכנסה, דין הפניה לעבודה כדין הפניה להכשרה או לסדנה על-פי חוק הבטחת הכנסה.

<רן מלמד: זה המהות, כי זה הופך את זה לוויסקונסין.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת קודם כל את העובדות.

יעקב ליצמן: חשוב לי לדעת, איך נבחרו המקומות?

יעקב ליצמן: עם כיפה?

יעקב ליצמן: בלי כיפה?

יעקב ליצמן: ערבי?

יעקב ליצמן: חרדי?

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: אקרא לך את המקומות.

יעקב ליצמן: הכול חרדים.

יעקב ליצמן: בסך הכול האוצר מציג את הדברים כאן, בניגוד למה שהבטיח לוועדה בישיבה הקודמת.

יעקב ליצמן: יש דיון כרגע בממשלה על האנטישמיות בעולם.

יעקב ליצמן: זה חלק מהדברים שצריך גם בזה לדון בממשלה כרגע.

יעקב ליצמן: מחפשים את המקומות החרדיים אך ורק נגד החרדים.

יעקב ליצמן: שלא יספרו סיפורים שמכניסים את כל המקומות.

יעקב ליצמן: אני מקריא: ביתר, מודיעין, ירושלים, בית שמש, בני ברק, אום אל-פאחם, אשדוד – הכול מקומות חרדים.

יעקב ליצמן: כמו אום אל-פאחם, יש עוד עשרים מקומות כאלו.

יעקב ליצמן: לא הכניסו את זה.

יעקב ליצמן: כל הנושא – אני הייתי כאן.

יעקב ליצמן: זרקו את ויסקונסין מהוועדה כאן, אז מה פתאום מכניסים את זה מהדלת האחורית עכשיו?

יעקב ליצמן: אני רוצה שתדאג שיענו לי, איך בחרו את המקומות?

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אני מכבד אותך מאוד.

מיקי רוזנטל: בוא נראה איך נעבוד כאן - מנכ"ל הרשות יאמר דבר.

מיקי רוזנטל: אנחנו נקטע אותו בשאלות הבהרה.

מיקי רוזנטל: אתה יכול לשאול, כשיגיע למקומות, איך נבחרו המקומות, כמו שאני שואל אותו: איך הגעתם למסקנה הזאת?

מיקי רוזנטל: וכל אחד פה - חברי כנסת בלי רשות, ואחרים בהצבעה - רשאים לשאול שאלות.

יעקב ליצמן: יש לך ספק שהוא מנסה להכניס את ויסקונסין מהדלת האחורית?

מיקי רוזנטל: אני רוצה ללמוד את הנושא הזה.

מיקי רוזנטל: לצד החשש שאנו מקבלים פה ויסקונסין בתחפושת, יש 220 אלף מובטלים במדינת ישראל שאנו רוצים שילכו לעבוד.

יעקב ליצמן: אין לי ויכוח אתך, אבל לוויסקונסין אמרנו לא.

מיקי רוזנטל: אז עכשיו אנחנו מנסים להבין, אם זה ויסקונסין בתחפושת, או יש פה משהו שאנחנו יכולים לתרום לקידומו כך שלא יפריד סמכות ממשלתית, לשלול קצבאות, לעשות כל מיני דברים אחרים.

מיקי רוזנטל: נשמע.

מיקי רוזנטל: אם לא יהיה מקובל עלינו, אנחנו ועדה – יכולים- - - אבל אם נמצא פה פתח לפתרון לבעיות, שכולנו מסכימים שהן בעיות, יכול להיות שאפשר להיות גם חיוביים ופרודוקטיביים, ולא רק לומר מה לא.

<רן מלמד: אולי לשאול אם יש עוד תוכניות כאלה שקיימות, ושלא כוללות את השלילה- - -

מיקי רוזנטל: יכול להיות.

מיקי רוזנטל: לכן אנחנו מנסים לנהל פה ויכוח ענייני.

מיקי רוזנטל: קודם כל, כדי לקדם ויכוח ולשמוע את הדעות השונות, צריך לדעת על מה מתווכחים.

מיקי רוזנטל: זה הכרחי, לדעתי.

מיקי רוזנטל: מי שאין לו סבלנות, שלא ישמע.

מיקי רוזנטל: אנחנו נקבל את כל העובדות הרלוונטיות לדיון, ואחר כך נקיים את הדיון.

מיקי רוזנטל: מותר בכל שלב לשאול שאלות.

מיקי רוזנטל: בועז, בבקשה.

יעקב ליצמן: אתה יודע שאני מכבד אותך.

מיקי רוזנטל: וגם אני מכבד אותך, אבל השאלות מתבקשות.

מיקי רוזנטל: זה לא שלא נשאל שאלות.

יעקב ליצמן: מדבר סחור-סחור.

מיקי רוזנטל: זו דעתך.

מיקי רוזנטל: אני רוצה כן להבין.

יעקב ליצמן: זו הפריבילגיה שיש לי מולך.

מיקי רוזנטל: נכון, יש לך ניסיון רב ממני.

יעקב ליצמן: לא, נגדו.

<בועז הירש: יש לנו החודש הראשון, שהוא חודש שלמעשה משמש לאבחנה של דורש העבודה.

<בועז הירש: לאחר מכן יש חודשים 2, 3, 4 לביצוע סדנאות, ולאחר מכן שלושה חודשי הפוגה, בהם מבקש העבודה מפסיק עם הסדנאות, חוזר להתייצבות חד-שבועית מול פקיד במאמץ מוגבר לייצר לו השמה.

<בועז הירש: אם זה עדיין לא יצלח, חוזר לחודשיים עד שלושה נוספים לסוגייה של סדנאות, לסייע לו בחיפוש עבודה מונחה.

<בועז הירש: אם גם זה לא מצליח, אזי הוא חוזר לדפוס התייצבות רגיל.

מיקי רוזנטל: כל התהליך הזה אמור להתבצע בתוך שירות התעסוקה?

<בועז הירש: כן.

<בועז הירש: כיוון שכל הזמן עולה כאן ההשוואה לוויסקונסין, הייתי רוצה לציין כאן כמה הבדלים עיקריים לעומת ויסקונסין, ולא רק בהיקפים הכספיים.

מיקי רוזנטל: כלומר התהליך הזה, אין בו שום הכשרה מקצועית, נכון?

<בועז הירש: נכון.

מיקי רוזנטל: ומדוע בחרתם לעשות כך?

<בועז הירש: הכשרה מקצועית לא נמצאת בתוך שירות התעסוקה; היא נמצאת באחריות משרד הכלכלה.

<בועז הירש: היכולות שלנו להפנות להכשרה מקצועית, זה נמצא בתחום שוברים שיש לנו.

<בועז הירש: אנחנו יכולים למקד את מתן השוברים לאותה אוכלוסייה.

<בועז הירש: כמובן, ניתן להפנות את אותה אוכלוסייה לקורסים של משרד הכלכלה.

<בועז הירש: חשוב לי לציין שלתפישתי, הכשרה מקצועית חייבת להיות, אם אנחנו רואים את זה כחלק מהגברת התוחלת התעסוקתית של אותו דורש עבודה ולא כתנאי מחייב כלשהו.

<בועז הירש: חלק מהאנשים לא בנויים להכשרה מקצועית, לחלקם זה יהיה עוד קורס שלא בהכרח ישפר את כישוריהם בתחום חיפוש העבודה.

יעקב ליצמן: למה לא לאחד את ההכשרה עם חיפוש העבודה?

רינה פרנקל: כבר אמרו שיש שוברים שאפשר להעניק אותם בתום סדנאות, ואפשר לקבל גם הכשרה.

רינה פרנקל: זה לא מונע.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן שאל, למה לא עושים את זה בו-זמנית?

מיקי רוזנטל: בנוסף לסדנה, למה לא לעשות את זה?

מיקי רוזנטל: אני מעריך שאם לא היתה בעיה תקציבית - אתם לא שוללים את זה.

יעקב ליצמן: התשובה שלך היא הנכונה, שזה שייך לכלכלה, משרד הכלכלה.

יעקב ליצמן: אבל אנחנו יודעים שאפשר לאחד את זה.

מיכל בירן: אשמח לראות איך אתה מדמיין את זה, כי אני מדמיינת את מי שאני מכירה כמנקה הממוצעת, אבל זו שלא הלכה להיות מנקה, כי היא מובטלת – אנחנו מדברים על מעגלי תעסוקה, אז יכול להיות שהיא היתה מנקה ועכשיו היא מובטלת תקופה.

מיכל בירן: אני מנסה לדמיין את הסדנה שלכם, שיסבירו לה איך לכתוב קורות חיים שבהם היא תכתוב שהיתה מנקה, ואיך לעשות העצמה, לזה שלמרות שהיא היתה מנקה, היא יכולה לעשות גם משהו אחר, אבל בעצם אתם לא מדברים על ללמד אותה מקצוע חדש, שבו היא תוכל לעשות משהו אחר.

מיכל בירן: מה יכול לקרות מזה?

מיכל בירן: מה אני מפספסת?

<בועז הירש: ברשותכם, אחזור ראשית לנושא ההכשרה המקצועית.

<בועז הירש: אני חושב שהכשרה מקצועית צריכה להיות כחלק מהחלטה של מנהל הלשכה, ואם זה פונה לאותו דורש עבודה ומתאים לו, ולא מראש כתנאי מחייב, עוד לפני שקראתי את האדם וידעתי אם זה מתאים לו.

<בועז הירש: אם נראה שהכשרה מקצועית מתאימה לאותו דורש עבודה, ואולי לחלקם זה לא יתאים; חלקם לא ירצו לצאת לקורס מסוים ולא להשתכר, אבל זה צריך להיות החלטה אד-הוקית פר אותו אדם.

<בועז הירש: לגבי הנושא שחברת הכנסת בירן העלתה, אני חושב שיש פה הנמכה מסוימת של החשיבות של אותן סדנאות.

<בועז הירש: אנחנו רואים את היעילות של הסדנאות גם בקרב דורשי העבודה בעלי עבר תעסוקתי.

<בועז הירש: הנקודה פה היא לא רק נושא ההעצמה.

<בועז הירש: כאשר אני לוקח מישהו שחסר כישורים, שאין לו עבר תעסוקתי, כאשר קורצים לו היכולת להסתמך על קצבאות לאורך זמן, יש פה מהלך שבא לעודד אותם, שבא לתמוך אותם, וזה לא רק עניין של כתיבת קורות חיים; זה גם איך אתה מתראיין בריאיונות עבודה, זה איך אתה מתמיד עם הקשיים, ומניסיוני, כשאני מסייר ברחבי הארץ ונכנס לסדנאות, כולל לסדנאות של מובטלים בעלי עבר תעסוקתי, הדבר הזה לא רק מסייע ומשקם; הוא עוזר לאנשים, ומכין אותם טוב יותר.

<רן מלמד: בזה אתה צודק.

מיכל בירן: מי שיחפש מנקה, לא כל כך משנה מה יהיה בריאיון מולו.

מיכל בירן: אני מנסה להבין- - -

רינה פרנקל: היא תצטרך להיות מנקה.

רינה פרנקל: - - - אותם דורשי עבודה, ואיכשהו לגלות יכולות יותר ממנקה.

מיקי רוזנטל: בועז, אבקש ממך משהו מרחיק לכת.

מיקי רוזנטל: תנסה לסייע לנו פה אולי להפיג חששות.

מיקי רוזנטל: תנסה לעשות לנו סימולציה של סדנה.

מיקי רוזנטל: תאמר לנו האם זה יום-יומי, כמה שעות זה נמשך וכו'.

מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות בסדנה כזאת כלפי עובד חרדי כזה, כמו שחבר הכנסת ליצמן פוחד, שאתם באים להתנכל לחרדים ותו לא.

מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות בסדנה ומה אמור לקרות בסופה?

מיקי רוזנטל: תוכל לתאר את זה?

מיקי רוזנטל: זה יסייע לנו להבין מה עומד מאחורי התיאורים הללו.

<בועז הירש: אוכל לתת דוגמה ולהפיג את חששותיו של חבר הכנסת ליצמן מפעילות לדוגמה של יוזמה של מנהל הלשכה בערד, שלקח קבוצות, כל קבוצה של כ-15 בנות בדואיות, ובנה להן תוכנית שמורכבת גם מקורס של עברית תעסוקתית, גם מהפניה לקורס להב"ה, שהוא קורס של אוריינות דיגיטלית, וכל זה משולב במפגשים עם פסיכולוגים בסדנאות שילוב בעבודה, כי לפעמים לא מספיק לתת לאנשים את הכלים; אדם שלא מכיר את העולם, שמעולם לא עבר את הניסיון- - -

<רן מלמד: זה לא במסגרת מעגלי- - -

<בועז הירש: נכון.

יעקב ליצמן: נכון.

יעקב ליצמן: ומה עשו בערד?

יעקב ליצמן: אני מכיר את ערד במקרה.

יעקב ליצמן: גם אם ילמדו להיות מי יודע מה - אין להם עבודה עכשיו.

מיקי רוזנטל: זה כבר נושא אחר.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שתחזור לנושא של מעגלי תעסוקה.

מיקי רוזנטל: במה התוכנית הקונקרטית הזו – אילו חסמים היא אמורה להסיר?

מיקי רוזנטל: איך היא אמורה לקדם את הסיכויים של אותו עובד למצוא עבודה?

מיקי רוזנטל: מה המוטיבציה?

מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות שם?

<בועז הירש: הסדנאות אמורות להיות ממוקדות בתהליך מציאת העבודה, הכנה לעולם העבודה, היכרות עם מונחים בסיסיים, דימוי יום עבודה, כלים ומיומנויות בתהליך חיפוש העבודה.

<בועז הירש: למעשה יש פה מאמן שיושב באופן אישי, מנסה לנתח את הקשיים ואת החסמים של אותו דורש עבודה.

<בועז הירש: יעשה אבחון שכולל איתור של חסמים, יכולות תעסוקתיות, אבחון של מוטיבציה.

<בועז הירש: המטרה, שהסדנאות, בין היתר, יהיו שיתופיות, ללמוד אחד מהשני, ויהיה ביניהם גם אלמנט אישי.

<בועז הירש: הסדנאות ילמדו גם מיומנויות מחשב בסיסיות, חיפוש עבודה באינטרנט, הכנה לריאיונות עבודה.

<בועז הירש: אתן לך כלי שאנחנו מוצאים אותו, לצערי, שמופעל מאוד בחסר.

<בועז הירש: אנו מפנים לא מעט אנשים למרכזי הערכה.

<בועז הירש: ייתכן שלהיות מנקה, לא צריך מרכז הערכה, אבל בשביל להיות מוקדן במרכז שירות, אתה עובר מרכז הערכה.

<בועז הירש: אנחנו רואים שחלק מהאנשים ללא עבר תעסוקתי וללא כל הכנה, מגיעים למרכז הערכה ונכשלים, כי זו חוויה על כל גווניה שהם עוברים בפעם הראשונה.

<בועז הירש: היינו גם רוצים להכין אותם, למשל, למרכזי הערכה – לעשות להם סימולציות, שכאשר אחרי זה נשלח אותם למוקד שירות של סלקום, של בזק און-ליין, הם יוכלו להיות באותו קו כמו המקבילים להם, באותה קבוצה, שכבר עברו ריאיון תעסוקתי, שהם בעלי עבר תעסוקתי.

יעקב ליצמן: לסדר את זה בסלקום ובמקומות האלה, לא צריך את כל ההכנות האלו.

יעקב ליצמן: אני לבד סידרתי בערד במקומות האלה תעסוקה לאנשים.

יעקב ליצמן: לא צריך שום הכנה.

יעקב ליצמן: חודש ימים החברה מדריכה.

יעקב ליצמן: לאט-לאט הם עולים.

רינה פרנקל: לא תמיד צריכים להיות עם ידע במחשב.

מיקי רוזנטל: ההבחנה כשלעצמה נראית לך ראויה או לא ראויה?

מיקי רוזנטל: אדם בא, מעבר לריאיון הרגיל שעושים לו בלשכת התעסוקה, אומרים: אנחנו רוצים לרדת יותר לעומק, להבין מה החסמים של האדם הזה.

מיקי רוזנטל: למה באמת הוא רוצה למצוא עבודה ולא מצליח?

מיקי רוזנטל: הוא רוצה לעבוד באמת.

יעקב ליצמן: אתה צודק, מיקי.

יעקב ליצמן: השאלה, מה המטרה.

יעקב ליצמן: אם הכוונה כאן רק לבטל לו את דמי האבטלה, לבטל לו את כל הדברים האלו, זה סתם מזימה.

מיקי רוזנטל: עוד לא הגענו לביטול המנגנון.

מיקי רוזנטל: אנחנו מנסים להבין, מה רוצים להשיג באמצעות התוכנית הזו.

מיקי רוזנטל: בינתיים התיאורים הם לא להליכה לכלא, נכון?

מיקי רוזנטל: בינתיים עוד לא.

מיקי רוזנטל: תנסה להסביר לנו מה זה מרכז הערכה לטובת ההדיוטות שלא מכירים את המנגנונים.

<בועז הירש: מרכז הערכה זה כלי שמופעל על-ידי חברות, כאשר הן באות למיין עובדים, ובוחנות כאן למעשה מגוון של יכולות בלראות אם לאותו עובד יש היכולות, בין הכישורים הנדרשים ובין המוטיבציה, המסוגלות התעסוקתית, אם יש לו היכולת השירותית במקרה של מוקד שירות.

<בועז הירש: מרכז הערכה בא לבדוק את ההתאמה של אותו מחפש עבודה לאותו מקום.

<בועז הירש: אנו רואים למעשה, ויש להבין שמרכז הערכה מבוסס על תהליך תחרותי.

<בועז הירש: המטרה של ההכנה היא לשפר את הסיכויים של אותו דורש עבודה לסיים בהצלחה את מרכז ההערכה.

<בועז הירש: בישיבה הקודמת עלתה חזק ההשוואה בין ויסקונסין למעגלי תעסוקה.

<בועז הירש: ברשותך, כמה מילים על זה.

<בועז הירש: אני לא חושב שיש מקום להשוות בין תוכנית שבה כל הפעילות, למעט הסמכות לשלול קצבאות, כפי שיש בהצעת החוק של יוצאים לעבודה, אינה בשירות התעסוקה, לתוכנית שבה כל הסמכויות השלטוניות, הווה אומר שלילת קצבאות ופעילויות הלבה, כלומר הפניה לעבודה, נמצאות בידי עובדי השירות.

<בועז הירש: אין מקום להשוות בין תוכנית שבה כל המידע על דורש העבודה נמצא בידי חברות פרטיות, לתוכנית בה לגורמים חיצוניים אין כל גישה למידע פרטי, למעט חוות הדעת שהמאמן מצרף כקובץ מצורף, וכבר היום קיים בשירות עם פסיכולוגים ורופאים, שהם חיצוניים, ומכניסים את חוות הדעת שלהם.

<בועז הירש: אין כל מקום להשוות בין תוכנית בה החברות הפרטיות מתוגמלות על השמה של דורשי עבודה, לתוכנית בה התשלום למנחים הינו קבוע, והתגמול על השמות ניתן לעובדי השירות במסגרת שכר העידוד.

<בועז הירש: לסיום, שירות התעסוקה מפעיל כבר היום קרוב לעשרה סוגים שונים של סדנאות בהיקף אלפי דורשי עבודה בשנה, למעט מעגלי תעסוקה, שהיא קצת יותר ארוכה, זה בנוי ממש על אותו קונספט.

<בועז הירש: בשירות התעסוקה אין לנו היום היכולות הנדרשות מאותם מאמנים.

<בועז הירש: המאמנים גם עברו מרכזי הערכה, לראות את ההתאמה שלהם לאותן אוכלוסיות.

<בועז הירש: כמחציתם נפסלו.

מיכל בירן: אבל מאיזה סוג הם?

מיקי רוזנטל: הם עובדים סוציאליים?

מיקי רוזנטל: מיהם?

מיקי רוזנטל: אפיון של המאמנים.

<בועז הירש: יש לי האפיון הכללי בלבד, כאשר נדרשו אנשים בעלי ידע בהנחיית סדנאות – אני לא יודע לומר אם נדרש מהם מישהו שהוא עובד סוציאלי, או לקחו גם מהנדס תקשורת שיש לו ותק של עשר שנים בהנחיית סדנאות, אבל הנקודה כאן היתה לשים דגש על מאמנים שיש להם יכולת עבודה עם אוכלוסיות קשות וניסיון רב בהנחיית הדרכות.

מיקי רוזנטל: אנשים מהסוג הזה לא קיימים בשירות, או לא פנויים למשימה הזאת?

מיקי רוזנטל: או אין אנשים כאלה בשירות?

<בועז הירש: אני לא מכיר.

<בועז הירש: ייתכן שאני טועה, אבל אני לא מכיר אנשים שעברו הנחיית סדנאות בשירות, למשל.

<בועז הירש: אם קיימים אנשים שעברו קורסים כאלה ואחרים, זה בטפטוף.

<בועז הירש: יש לנו לא מעט עובדי שירות שעברו קורס פנימי של השירות של ייעוץ תעסוקתי.

<בועז הירש: אני חושב שגם כך ידיהם מלאות בעבודה, ואני לא יודע לומר כרגע אם אפשר לומר שהם מתאימים אחד לאחד לסוג של הנחיית סדנאות, לימוד מיומנויות מחשב בסיסיות וכיוצא בזה.

מיקי רוזנטל: רק כדי לסבר את האוזן ולהבין שהבנתי - השלב הראשון הוא מיון של התאמה לתוכנית.

<בועז הירש: נכון.

מיקי רוזנטל: מי שנמצא לא מתאים הוא מחוץ לתוכנית; מי שנמצא כן מתאים – אגב, כמה שעות שבועיות או כמה מפגשים שבועיים?

<בועז הירש: יהיו שלושה מפגשים, כאשר אחד מהם זה במסגרת חובת ההתייצבות עם מתאם ההשמה, ועוד שניים עם המאמן.

<בועז הירש: למעט בחודש הראשון, שזה טיפה יותר מוגבר, אנחנו חושבים שכל מפגש נוסף למעבר למפגש עם הפקיד יהיה בסדר גודל של שעה וחצי עד שעתיים.

מיקי רוזנטל: כלומר נדרש כחמש-שש שעות שבועיות?

<בועז הירש: נכון, להבדיל מה-30-35 הנדרש ביוצאים לעבודה.

<בועז הירש: זה במהלך שלושת החודשים הראשונים.

<בועז הירש: לאחר מכן יש הפוגה.

<בועז הירש: אם הם עדיין לא מצאו עבודה, חוזרים לזה.

מיקי רוזנטל: נוכל לקבל את כל הניירת, התוכנית?

<בועז הירש: ודאי.

מיקי רוזנטל: עכשיו נעבור לחלק שמטריד את רוב חברי הכנסת – האם למנהל המחוז או למנהל עובד שירות התעסוקה יש אפשרות לדחות המלצה של מאמן, שאומר: האיש לא משתף פעולה, או מסיבות כאלה ואחרות אני חושב שצריך לשלול לו את הקצבה?

מיקי רוזנטל: האם למנהל יש באמת שיקול דעת בעניין הזה, או המנגנון לא מותיר לו הרבה ברירות?

מיקי רוזנטל: נכון שנטרלתם את הזכות של גורם חיצוני לשלול קצבה, אבל לעובד השירות לא נותרו הרבה ברירות בתוך המנגנון הזה, כי הוא יגיד: אני לא אשתף פעולה עם הדבר הזה?

מיקי רוזנטל: אין לי הרבה ברירות.

<בועז הירש: ברשותך, אומר קודם את האני מאמין שלי לנושא שלילת קצבאות, כפי שאתה קורא, ונקרא בשירות סירוב.

<בועז הירש: כשאני הגעתי לשירות לפני שנתיים, היה יעד של סירובים, ותגמול אמנם מינורי, אבל תגמול במודל שכר העידוד לסירובים.

<בועז הירש: במסגרת הרפורמה שביצענו יחד עם יו"ר ועד העובדים בנושא שכר עידוד, אין כל זכר לתגמול לשלילת סירובים, וגם אני כמנהל ביטלתי לחלוטין את הנושא של יעד סירובים בשירות התעסוקה.

<בועז הירש: חשוב לזכור עם זאת, שסירוב הוא כלי לגיטימי בהתנהלות מול דורשי העבודה, ומותר על-פי החוק.

<בועז הירש: לצערנו, אנו רואים אנשים שמסיבות כאלה ואחרות לא רוצים לצאת לעבודה.

<בועז הירש: לכן, כפי שאני הגדרתי, למנהלי הלשכות ולמנהלי המחוזות, אני לא קובע להם יעד לסירובים, והפעלת הסירוב היא בשיקול הדעת שלהם.

<בועז הירש: אנחנו מנסים עד כמה שיותר שהסדנאות, היכן שניתן, היו בתוך הלשכות, כך גם שמנהלי הלשכות או מנהל ההשמה יוכלו להתרשם בזמן אמת מההתנהלות של דורשי העבודה.

<בועז הירש: אני סומך כאן על שיקול הדעת של מנהלי הלשכות.

<בועז הירש: אני חושב שהניסיון כאן בין אותן הכשרות ייעודיות של מנחי הסדנאות לבין הידע והניסיון של מנהלי הלשכות זה שילוב חזק.

<בועז הירש: דיברנו על מדדים.

<בועז הירש: כרגע גם לא קבענו מדדי הצלחה, כי נרצה לראות את היעילות של התוכנית למול קבוצת ביקורת, אבל בשום מקום נושא של היקף שלילת קצבאות הוא לא מדד להצלחה.

<בועז הירש: בהיבט הזה אין פה שום לחץ או שום מנוף שמופעל מנהלי הלשכות – אגב, כפי שכיום לא מופעל עליהם שום לחץ בנושא הזה.

<בועז הירש: להפך, יש מקומות שאני רואה שחוסר מתן כלים למנהל הלשכה בהתמודדות עם אוכלוסיות קשות מוביל למתן סירובים, בגין היעדר היכולת ו/ או רצון מצד האוכלוסייה והיעדר כלים מצד מנהל הלשכה מוביל להתמודדות שתוצאתה היא סירוב.

<בועז הירש: אני מאוד מקווה שפה ניתן למנהל הלשכה יכולת למתן את התופעה הזאת.

מיקי רוזנטל: תוכל לתת לנו נתונים על כמה אנשים שהיום נשללה קצבתם בגין אי-שיתוף פעולה, אי-התייצבות וכו', לפני שהתחילה התוכנית?

מיקי רוזנטל: כלומר לגבי 2012, אם אין לכם 2013?

<בועז הירש: אתן לך את הנתון המדויק, אבל אתן סדרי גודל - אנחנו עומדים היום על כ-500 סירובים בחודש, ארצי.

יעקב ליצמן: זה הרבה לעומת לפני שלוש שנים.

<בועז הירש: לפני שלוש שנים נרשמו בשירות התעסוקה ארצי 20 אלף סירובים ארצי.

<בועז הירש: אממה, בדקתי 6,000 מתוכם, ראיתי שבינם לבין הנוהל לא היה שום קשר.

<בועז הירש: המסר שלי כמנהל לאנשים: גם אם אתה לא עומד ביעד, תעשה את זה באופן אמתי.

<בועז הירש: אני לא יודע לומר אם זה הרבה או לא הרבה.

<בועז הירש: כשהיית בחוץ הסברתי, שאני כמנהל מחקתי כל תגמול על סירוב, וכמנהל מחקתי כל יעד לתת יעד לסירובים.

<בועז הירש: ההפעלה של הסירובים הינה בתחום שיקול הדעת הניהולי של מנהל לשכה.

מיקי רוזנטל: רוצה לומר, יש כ-6,000 שלילות קצבה בשנה לכ-220 אלף מובטלים.

<בועז הירש: לכ-220 אלף מובטלים שמתייצבים 6.5 מיליון פעם בשנה.

<בועז הירש: אלה סדרי הגודל.

<רן מלמד: 6,000 מתוך הבטחת ההכנסה או מכלל המובלים?

מיקי רוזנטל: מכלל.

<בועז הירש: נכון.

מיקי רוזנטל: אז עדיין לא הבנתי מה יעדי ההצלחה של התוכנית.

מיקי רוזנטל: אמרת שיש קבוצת ביקורת, שזה טוב מאוד, אבל איך תוגדר הצלחה מבחינתכם?

מיקי רוזנטל: ומה התקציב של התוכנית כולה?

יעקב ליצמן: והאם יש הגבלה על התוכניות, על הסדנאות שמלמדים?

יעקב ליצמן: יש הגבלה, כמה כסף יש להם ללמד?

יעקב ליצמן: למשל, הוא עושה סדנאות.

יעקב ליצמן: הוא מנסה ללמד מקצועות.

יעקב ליצמן: האם הוא מוגבל, כמה?

יעקב ליצמן: אם יש 20 אלף, הוא אומר: יותר מזה אין כסף?

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: תקציב 8 מיליון שקל שנתי כרגע לשנה אחת.

מיקי רוזנטל: כמה מתאמי עבודה או מאמנים יהיו?

<בועז הירש: אני חושב שבפריסה מלאה זה יהיה כ-30 מאמנים.

מיקי רוזנטל: מתוך ה-8 מיליון האלה 30 מאמנים.

מיקי רוזנטל: מה עוד מתוקצב ב-8 מיליון?

<בועז הירש: התקציב הוא בעיקר הנושא של שכר המאמנים, נושא של רכישת מחשבים, כל מיני עזרים שנדרשים בסדנאות.

<בועז הירש: אוכל להביא לך פירוט מדויק לאחר מכן.

מיקי רוזנטל: נשמח לכמה שיותר מידע.

מיקי רוזנטל: אנחנו באמת מנסים להבין.

<בועז הירש: לגבי הצלחה, אנחנו רוצים לראות בסופו של היום מה ההבדל שהתוכנית מייצרת בין המשתתפים בתוכנית לבין קבוצת הביקורת במצב של מהירות היציאה לעבודה ומניעת גלישה לעומק הבטחת הכנסה; האם העובדה שלקחתי מישהו ובמשך תשעה חודשים, חצי שנה הבאתי אותו שלוש פעמים ללשכה, יש לזה משמעות מובהקת לעומת קבוצת הביקורת שתגיע פעם בשבוע?

<בועז הירש: לגבי נושא מוגבלים, אני רוצה לחדד.

<בועז הירש: ההגדרה שלנו של מוגבלים היא לפי ועדות כושר שמתבצעות בתוך שירות התעסוקה.

<בועז הירש: בראשן עומד רופא חיצוני, שהשירות שוכר את שירותיו.

<בועז הירש: זה להבדיל מאחוזי נכות של ביטוח לאומי וכדומה.

<בועז הירש: הרופא מגדיר את דורש העבודה כמישהו שאין לו מגבלות, ושלוש רמות של מגבלות לעבודה.

יעקב ליצמן: הרופא כפוף אליכם?

<בועז הירש: זה רופא חיצוני, ששירותיו נשכרים, והוא נותן חוות דעת מקצועית, שלי אין עליה כל השפעה.

מיקי רוזנטל: הוא רופא תעסוקתי?

יעקב ליצמן: מה שאתה משלם לו, זה לא עצמאי.

מיקי רוזנטל: יש פה בעיה מסוימת.

מיקי רוזנטל: הוא מקבל את השכר ממך.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שאפשר למצוא לזה פתרון אחר.

<בועז הירש: זה לא קשור למעגלי תעסוקה אלא לאופן הפעילות של השירות.

מיקי רוזנטל: נרשמה ההערה.

<בועז הירש: מה שאנחנו מצפים מחוות הדעת של הרופא זה לייצר לנו מפה של מה מסוגל דורש העבודה לעשות – אם יש לו בעיות שהוא סובל, האם הוא מסוגל לבצע עבודה עם משקלים כבדים, בעמידה, בשמש, לא בשמש.

מיקי רוזנטל: או לא מסוגל בכלל.

מיקי רוזנטל: אדם שמוכרז כבלתי-כשיר לעבודה, וזו לא תוצאת ביניים; וזו מסקנה סופית, למה אתם לא משחררים אותו משירות התעסוקה?

<בועז הירש: יש לזה שני הסברים: אחד, חוקית אין לי אפשרות לשחרר אותו ממבחן התעסוקה.

<בועז הירש: שנית- - -

מיקי רוזנטל: גם מבחינתך זה עומס על העובדים של שירות התעסוקה, שנאלצים לקבל הרבה מאוד אנשים, ואין להם זמן.

מיקי רוזנטל: אדם שהוגדר כבלתי-כשיר לעבוד, למה להמשיך את המנגנון מולו, את שעות העבודה המעטות שיש לך?

מיקי רוזנטל: גם ככה יש לך מעט משאבים.

<בועז הירש: אם אני נכנס לפרקטיקה, מישהו שלא מסוגל כלל לעבוד, סביר להניח, ואני אומר את זה כמי שאינו רופא, שסובל מבעיות נכות מהותיות, המטרה שלנו כאן בכזה מקרה היא להפנות אותו לביטוח לאומי למיצוי זכויות, ואם הוא עולה על מערך הקצבאות של ביטוח לאומי, הוא נגרע מאתנו.

<בועז הירש: אם למישהו יש מגבלות שמאפשרות לו עבודה, המטרה שלנו והניסיון שלנו הינו לשלב אותו באותה עבודה.

<בועז הירש: אגב, אנחנו גם לוקחים כיום תקציב שיש לנו ממשרד הרווחה והקרן למפעלי שיקום, עושים שם בנייה מחדש במטרה לסייע במסגרת אותו תקציב לאנשים בעלי מוגבלויות.

<בועז הירש: מעבר לכך, יש כמובן פעילות עם משרד הכלכלה, שהקימו מרכזים לאנשים בעלי מוגבלויות וכדומה, אבל אנשים שכלל לא יכולים לעבוד, מער לזה שאין לי כרגע האפשרות החוקית לפטור אותם ממבחן התעסוקה, הנקודה הינה להפנות אותם לביטוח לאומי לנושא של מיצוי זכויות.

<בועז הירש: זה גם מהלך שאנחנו מקדמים ביחד עם מנכ"ל ביטוח לאומי מור יוסף.

מיקי רוזנטל: שאלות נוספות לבועז?

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<ניצן תנעמי: ניצן תנעמי, - - - זכויות אדם.

<ניצן תנעמי: קודם כל, לגבי חסמים.

<ניצן תנעמי: מה שכן היה בתוכנית ויסקונסין ואין בשירות התעסוקה זה כלים לשילוב בעבודה כמו טיפול בילדים, כמו עזרה בטיפולי שיניים, הסעה לעבודה.

<ניצן תנעמי: התוכנית הזו, לא ראיתי שכוללת בחינה של מה מונע אנשים מלצאת לעבודה.

<ניצן תנעמי: יכול להיות מאוד שאנשים יישבו עם הקואצ'ר הזה, שאני לא יודעת עדיין מה הוא עושה, אבל אם אין להם איפה לשים את הילד בן השנתיים, הקואצ'ר לא יעזור.

<ניצן תנעמי: השאלה, אם בחנתם את האפשרות לתת כלים לשילוב בעבודה?

מיקי רוזנטל: בועז, תרשום את השאלות של כולם ואז תענה בבקשה.

<ניצן תנעמי: שאלה שנייה, מי אמור לבצע את זה?

<ניצן תנעמי: אם היה מכרז, לא ראיתי.

<ניצן תנעמי: דבר שלישי, אי-שיתוף פעולה, מה זה אומר?

<ניצן תנעמי: מה הקריטריונים של אי-שיתוף פעולה?

<ניצן תנעמי: בזמנו בגלגוליה השונים של תוכנית ויסקונסין זה היה גם לא לשבת יפה ולא לענות יפה.

<ניצן תנעמי: מה זה אומר?

<ניצן תנעמי: הקואצ'רים האלה, לא הבנתי למה הם מאמנים, ולא ברור לי איך הם קובעים אם מישהו חסר מסוגלות תעסוקתית, כי דיברת על רופא, ורופא בודק את הפיזיות.

<ניצן תנעמי: אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד מקבלי הבטחת הכנסה שהם חסרי-מסוגלות תעסוקתית לא כי כואבת להם הרגל אלא מסיבות אחרות.

<ניצן תנעמי: איך הם קובעים את זה?

<ניצן תנעמי: הסיפור של קבוצת ביקורת.

<ניצן תנעמי: האם אתם בוחנים את זה רק מול מי שבא ב- - - של שירות התעסוקה ומעביר אצבע, או תהיה עוד תוכנית אחרת לשילוב בעבודה, שמול זה תבדקו, נניח, הכשרות, הכשרה פנים מפעלית – כל מיני דברים אחרים שאפשר להיעזר בהם?

<ניצן תנעמי: ושאלה אחרונה, מה עם מקבלי השלמת הכנסה?

<ניצן תנעמי: אתה מדבר על הבטחת הכנסה.

<ניצן תנעמי: יש הרבה מאוד מקבלי השלמת הכנסה.

<ניצן תנעמי: האם הם בתוכנית?

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: רן מלמד מידיד.

מיקי רוזנטל: עכשיו אנחנו בשלב השאלות.

מיקי רוזנטל: הצהרות – אחר כך.

<רן מלמד: האם נעשה מיפוי בשירות התעסוקה של הפרויקטים השונים של התעסוקה שקיימים היום בארץ לאותה אוכלוסייה, ומופעלים על-ידי גם גופים פרטיים וגם גופים אנג'ויים, מה שנקרא, במסגרת פרויקטים של משרד הרווחה, משרד הכלכלה, משרד הקליטה וגופים אחרים, בניסיון לראות אם אפשר לעשות שילוב- - -

מיקי רוזנטל: לאט יותר, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אתה משתמש גם בהרבה מונחים מקצועיים.

מיקי רוזנטל: תבהיר אותם.

<רן מלמד: האם נעשתה עבודת מיפוי של שירות התעסוקה, שבדקה ובחנה את כל הפרויקטים של התעסוקה שקיימים היום בארץ ועובדים בפועל לאותה אוכלוסייה שאתה מדבר עליה במשרד הכלכלה, במשרד הקליטה, במשרד הרווחה, במקומות אחרים, כדי לראות אם אפשר אולי לאגם את המשאבים, בלי שצריך להוציא עוד כסף כדי לעשות את זה?

<רן מלמד: זה אחד.

<רן מלמד: האם פורסמו תוצאות הקורסים שאתם עושים במקומות אחרים בארץ, כדי שמהם יהיה אפשר ללמוד אולי בזמן שמתכננים?

<רן מלמד: דבר שלישי, חברת סטרייב מתמחה בעיקר בצעירים מובטלים.

<רן מלמד: תב"ת עושה פרויקט בשביל המדינה.

<רן מלמד: איך הקשר של סטרייב לנושא הזה של מקבלי הבטחת הכנסה, שבדרך כלל זה לא ההארד קור של העשייה שלו?

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: שלום.

יוליה מלינובסקי: אני עו"ד יוליה מלינובסקי, אני מדברת מטעם הסתדרות העובדים הלאומית.

יוליה מלינובסקי: לכאורה אנחנו מייצגים אנשים שכבר עובדים, אבל אנחנו גם רוצים לדאוג לאנשים שהם מחפשי עבודה, ושנמצאים בהליך.

יוליה מלינובסקי: זה הליך לא פשוט.

יוליה מלינובסקי: כמובן, אנחנו לא הגוף שיבטל את התוכנית, אם היא טובה או לא – יש לזה גומי מקצוע, אבל בגלל שאנחנו אמונים על זכויות העובדים יש לנו כמה שאלות.

יוליה מלינובסקי: למשל, נושא החזר נסיעות.

יוליה מלינובסקי: כפי שאתם יודעים, אדם זכאי במסגרת העבודה להחזר נסיעות.

יוליה מלינובסקי: פה דורשים ממנו להתייצב כמה פעמים בשבוע לסדנאות או לפעילות כזו או אחרת.

יוליה מלינובסקי: שאלה נוספת, מנהל לשכת התעסוקה מקבל את ההחלטה שלו על סמך המלצה של חברה פרטית, שתבצע את העבודה.

יוליה מלינובסקי: לאור העובדה שהלשכות עמוסות, האם אין פה חשש שהמנהל יהפוך לחותמת גומי, שאוטומטית יחתום על ההמלצות?

יוליה מלינובסקי: כי זה הכי קל ופשוט.

יוליה מלינובסקי: לא הבנתי גם, איך החברות הפרטיות עבדו?

יוליה מלינובסקי: אתם יוצאים למכרז על סמך קריטריונים, מה אחוזי ההצלחה של אותן חברות?

יוליה מלינובסקי: סביר להניח, כפי שהבנתי, שמדובר באוכלוסיות חלשות יחסית.

יוליה מלינובסקי: מקבלי הבטחת הכנסה זה לא בדיוק ההי טק.

יוליה מלינובסקי: אז מה קורה בשלב שפסלו לו את הקצבה, אבל הוא לא כל כך מודע לכך שיש לו הזכות לערר?

יוליה מלינובסקי: בדואי או עולה חדש או מישהו לא כל כך יודע?

יוליה מלינובסקי: זה הופך קל מאוד.

יוליה מלינובסקי: יש לנו פה הצעה שהוועדה תבחן- - -

מיקי רוזנטל: הצעות לא עכשיו.

מיקי רוזנטל: אנחנו בשלב הבהרות.

מיקי רוזנטל: כל מי שרוצה להעביר לנו נייר או הצעות בעל-פה או בכתב, יקבל הזדמנות לעשות את זה.

יוליה מלינובסקי: יכול להית שהמנכ"ל יקבל את הצעתי.

מיקי רוזנטל: את יכולה להעביר לו את ההצעה.

מיקי רוזנטל: אנחנו עכשיו מנסים לברר מה זו התוכנית – לא מה גרוע בה, מה לא בסדר בה, למה היא טובה או לא טובה.

מיקי רוזנטל: הערות אחר כך.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<קלאודיה כץ: קלאודיה כץ, מנהלת אגף תעסוקה, המשרד לקליטת העלייה.

<קלאודיה כץ: התוכנית חדשה לנו.

<קלאודיה כץ: לא ראינו אותה קודם.

<קלאודיה כץ: אני מניחה שזה לא הדיון הראשון.

מיקי רוזנטל: זה הדיון הראשון.

<קלאודיה כץ: נשמח לקבל אותה כתובה, כי יש שאלות.

<קלאודיה כץ: אחת מהן, מה זה אדם חדש?

<קלאודיה כץ: חדש, שבא מחר בבוקר לבקש אבטלה, או מי שמחר בבוקר בא לבקש הבטחת הכנסה?

<קלאודיה כץ: מי שבא לבקש הבטחת הכנסה, הוא בא קודם לבקש אבטלה, הוא נמצא בטיפול.

<בועז הירש: לא בהכרח.

<קלאודיה כץ: כל מי שנמצא היום בהבטחת הכנסה, 110 אלף איש, לא נוגעים בהם – מדובר רק בחדשים, נכון?

<קלאודיה כץ: ובכלל, כל הקריטריונים על תהליך ההכשרה – סטרייב זו תוכנית מאוד יקרה, שנלקחה מארצות הברית, שמלווה עשרים שנה – במדינת ניו-יורק זה עשרים שנה - ליווי עם שיניים, עם בגדים, אחלה תוכנית.

<קלאודיה כץ: אנחנו כל הזמן מנסים לקבל תקצוב.

<קלאודיה כץ: זה לא הולך.

<קלאודיה כץ: אז אני מניחה שיש שם אלמנטים של חונכות, וזה מה שנלקח.

יעקב ליצמן: גם ביטוח שיניים של ילדים שעשיתי.

<קלאודיה כץ: מאוד חשוב לקבל את זה בכתב, מפורט, ולהבין במה מדובר.

<קלאודיה כץ: אני מבקשת לקבל תוכנית מעגלי תעסוקה כתובה עם קריטריונים, עם מדדי הצלחה, שאפשר להתייחס לזה בצורה מסודרת.

מיקי רוזנטל: גם ביקשנו, אם אין שם סעיפים שנוגעים לפרטיות, רק תוכנית עקרונית – נשמח לקבל את כולה וגם להפיץ אותה.

מיקי רוזנטל: אני חושב שראוי שיהיה דיון ציבורי על סמך תוכנית.

מיקי רוזנטל: זה גם מה שאנחנו מנסים לעשות עכשיו.

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<אוסנת פלד: אוסנת פלד מבנק ישראל.

<אוסנת פלד: שתי שאלות לגבי המחקר שילווה את התוכנית: אחת, האם אתם מסתכלים בכלל על איכות ההשמה?

<אוסנת פלד: אני לא יודעת אם ברמות האלה של התעסוקה בכלל יש הטרוגניות גדולה בזה, אבל האם אתם מסתכלים על איכות ההשמה?

<אוסנת פלד: והשאלה היותר חשובה, האם אתם עושים מעקב קצת יותר ארוך טווח אחרי שאתם מסיימים?

<אוסנת פלד: אתם מתכוונים לעקוב – האם הם מתקדמים בעבודה, האם הם חוזרים אליכם?

מיקי רוזנטל: השאלה הראשונה שאני מבקש שתענה עליה היא זו של חבר הכנסת ליצמן – האם הבחירה בערים שמסתמנות כערים חרדיות, או יש בהן אוכלוסייה חרדית גבוהה, האם התוכנית הזו לא מכבסת מילים בעצם, וכל מטרתה לפגוע בחרדים?

מיקי רוזנטל: אני מקצין את השאלה קצת, אבל זו היתה השאלה.

<בועז הירש: כשבנינו את התוכנית, הסתכלנו על מגוון פרמטרים ומגוון אפשרויות.

<בועז הירש: רצינו ללכת על מענה רחב, כי גם בתוך הבטחת הכנסה, כפי שאמרתי, יש אוכלוסיות שונות, כולל חרדים.

<בועז הירש: נכללו כאן גם לשכות שיש בהן חרדים, גם לשכות שיש בהן ערבים.

יעקב ליצמן: ערבים זה מקום אחד.

<בועז הירש: לא, כי כשאני מסתכל על- - -

מיקי רוזנטל: כמה מקומות יש בתוכנית?

מיקי רוזנטל: 20?

<בועז הירש: יש 15.

<בועז הירש: בנוסף, אם אתה מסתכל למשל- - -

יעקב ליצמן: 15 זה כולל שלב ב'.

<בועז הירש: נכון.

יעקב ליצמן: אני מדבר על שלב א'.

יעקב ליצמן: אום אל-פאחם יש ששה מקומות חרדים וערבי אחד.

יעקב ליצמן: זה שווה?

יעקב ליצמן: לא.

<בועז הירש: יש לנו גם זמינות של צוותים, כי לא רצינו להתפשר על האיכות של מנחי הסדנאות.

<בועז הירש: אבל נתת קודם את הדוגמה של ערד.

יעקב ליצמן: ערד זה שלב ב'.

יעקב ליצמן: אני מדבר כרגע על המקומות שבחרת.

יעקב ליצמן: בחרת רוב ישובים חרדים, ישוב אחד ערבי, והמקומות – שוהם אני לא רואה כאן.

מיקי רוזנטל: אבל יכול להיות שזה לפי שיעור מקבלי הבטחת הכנסה באותם ישובים?

יעקב ליצמן: אני לא באתי לשאול כי אני יודע את התשובות.

יעקב ליצמן: אני רוצה שהוא יגיד.

יעקב ליצמן: אגב, מי בחר אותם?

<בועז הירש: ההחלטה היא שלי.

<בועז הירש: היו הצעות מקצועיות.

<בועז הירש: ההחלטות הן שלי, ונבעו גם מתוך הסתכלות על דורשי עבודה חרדים.

<בועז הירש: אני רוצה לומר לך מילה.

<בועז הירש: יש לי לשכה בבני ברק, שרושמת כל חודש מספר מאוד גבוה של סירובים – 50, 60 סירובים.

<בועז הירש: בין היתר, עיקר הסירובים הולכים לגברים חרדים.

<בועז הירש: יש להם שיעור השמה לא רע בקרב נשים חרדיות.

<בועז הירש: אבל המטרה שלי כאן היא בסופו של היום- - -

יעקב ליצמן: מה הסיבות שאנשים מגישים סירוב – לא רוצה?

יעקב ליצמן: בגלל צניעות?

יעקב ליצמן: בגלל שהעבודה לא מתאימה?

<בועז הירש: אם נרשם סירוב, הווה אומר שפקיד או מנהל הלשכה מצא שדורש העבודה סירב ללכת לעבודה מתאימה.

יעקב ליצמן: אתה מציין את הסיבה?

יעקב ליצמן: הפקיד חייב לומר מה הסיבה?

יעקב ליצמן: הוא אומר: אני לא מסכים, כי אני לא אינסטלטור?

יעקב ליצמן: תיאורטית אני אומר.

יעקב ליצמן: הוא אומר: אני לא מסכים, כי שם אין צניעות, תיאורטית.

יעקב ליצמן: יכול להיות 20 אלף דברים.

יעקב ליצמן: מה רוב הסירובים?

<בועז הירש: אני לא יודע לומר לך ברמת סירוב בודד, אבל אני לא מניח שכל ה-50, 60 סירובים זה רק בגלל- - -

יעקב ליצמן: אם האשה עובדת, יש סירוב על הגבר?

<בועז הירש: כן.

יעקב ליצמן: אתם מחייבים את שניהם לעבוד כלומר.

<בועז הירש: כן.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו רוצים שאנשים יפרנסו את עצמם.

מיקי רוזנטל: זה בסדר גמור.

יעקב ליצמן: אז מי יחנך את הילדים?

יעקב ליצמן: אם שניהם עובדים, הילדים חוזרים הביתה- - -

רינה פרנקל: אם אשה עובדת, גבר לא יכול לעבוד?

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אני רוצה לומר את דעתי, ודעתי בלבד.

מיקי רוזנטל: אני אלחם על הזכות של החרדים לקבל עבודה במקום שלא יפגע באמונה שלהם ובעקרונות שלהם.

מיקי רוזנטל: צניעות זה דבר חשוב, סוג העבודה זה דבר חשוב.

מיקי רוזנטל: ההתאמה צריכה להיות לערכים של אנשים חרדים, אבל מעבר לזה, כל אחד צריך לפרנס את עצמו.

יעקב ליצמן: יש לי ויכוח אתך על עצם הדבר, אם אנחנו יכולים לחייב את שני ההורים לעבוד, כי לדעתי בבית עם ילדים, ואין איסור עדיין - מנסים לעשות את זה, אבל עדיין אין איסור לגדל ילדים.

יעקב ליצמן: לכן אני חושב שזכותי, כמו כל אחד כהורה, כסבא כרגע, לתת אפשרות לחנך את הילדים.

יעקב ליצמן: אם שניהם לא בבית, הילדים מגיעים מהגן, זה הוויכוח בינינו, שאני חושב שצריך לאפשר את זה.

יעקב ליצמן: בד בבד, עד רגע זה לא שמעתי מהם, מה הסיבות ל-50, 60 סירובים בחודש?

יעקב ליצמן: הפילוח הזה נורא חשוב לי.

מיקי רוזנטל: נקבל את זה.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת מיכל בירן רצתה לשאול.

מיכל בירן: גם אני, ונראה לי שגם חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מבלים חלק ניכר בחיינו הפוליטיים בלא להשתתף במסע של יש עתיד בשוויון בנטל ובמסע ההסתה נגד החרדים, ואני חושבת שהעמדות שלנו מאוד קוהרנטיות, ושל רוב מפלגת העבודה, בעניין הזה.

רינה פרנקל: אנחנו לא שם כמו שתיארת.

מיכל בירן: אני רואה את זה אחרת.

מיכל בירן: אבל לא מכריחים שני בני זוג לעבוד; אנשים יכולים לעשות את זה בעצמם, מי שרוצה הבטחת הכנסה, הוא כן צריך לומר שהוא ניסה לעבודה.

מיכל בירן: זו כן ההבחנה.

מיכל בירן: למרות שבדרך כלל אני נמצאת בצד השני, חשוב לי לציין את זה.

<בועז הירש: אני רוצה להשלים את התשובה לחבר הכנסת ליצמן.

<בועז הירש: ההבדל בין הגל הראשון לגל השני הוא חודש.

<בועז הירש: זה גם נקבע מהזמינות של צוותי המאמנים, וברשותך, הייתי רוצה להשלים את הדוגמה לגבי ערד, שיש בה קהילה חרדית הולכת וגדלה.

<בועז הירש: בלשכת ערד יש כ-2,900 דורשי עבודה.

<בועז הירש: 2,100 מתוכם הם מהפזורה הבדואית.

יעקב ליצמן: תקשיב טוב.

יעקב ליצמן: אין 2,100 בדואים בערד.

מיקי רוזנטל: אבל הלשכה היא אזורית.

יעקב ליצמן: כלומר במקום ללכת לעוספייה, לא רוצה לומר לאן, בחרת ערד כי הם נרשמים שם.

יעקב ליצמן: הם לא גרים שם.

<בועז הירש: אבל אני מטפל בהם שם.

<בועז הירש: כנ"ל בבאר שבע- - -

יעקב ליצמן: למה לא תטפל איפה שהם- - -

<בועז הירש: כי אלה המשאבים שיש לי.

<בועז הירש: כנ"ל המשאבים שיש לי בבאר שבע, שיש לי לשכה עם 15 אלף דורשי עבודה.

<בועז הירש: מחציתם בדואים, ולא כולם גרים בבאר שבע.

יעקב ליצמן: שמעת פעם שמישהו איבד יהלום ברחוב דיזנגוף והלך לאלנבי לחפש, כי שם יש יותר אור?

יעקב ליצמן: זה אותו דבר, מה שאתה עושה.

יעקב ליצמן: במקום ללכת איפה שהם גרים, אתה בא לכאן.

מיקי רוזנטל: קיבלת תשובה לשאלתך?

יעקב ליצמן: קיבלתי תשובה לא מספקת.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: תמשיך לענות לשאלות האחרות.

מיקי רוזנטל: נתווכח על זה אחר כך מן הסתם.

יעקב ליצמן: אני מתנצל.

יעקב ליצמן: אני לא אפריע לו.

יעקב ליצמן: בשבוע הבא אני רוצה לבוא.

מיקי רוזנטל: אני חושב שהניסיון שלך והידע שלך בתחום הזה חיוני לדיוני הוועדה.

יעקב ליצמן: לא בטוח שהוא יאהב את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא הולכים פה לפי אהבה.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו מנסים לפתור בעיות.

יעקב ליצמן: אני מתנצל.

מיקי רוזנטל: כל טוב.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך ושבוע טוב.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: לגבי טיפולי שיניים, הסעות לעבודה וכדומה, זה לא כלול בפנים.

<בועז הירש: אני מודה - גם לא חשבתי על זה.

מיקי רוזנטל: האם תשקול את זה עכשיו לאור ההערה?

מיקי רוזנטל: יש פה גם נציג של האוצר.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים בהצלחת התוכנית.

מיקי רוזנטל: בואו נוריד את הדברים הלא רלוונטיים למהות.

מיקי רוזנטל: נסיעות זה עניין מהותי, למשל.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים שהתוכנית תצליח לכם.

<בועז הירש: לגבי נסיעות לעבודה, גם כיום דורש עבודה שמגיע, המדינה או אנחנו לא מחזירים לו דמי נסיעה.

<בועז הירש: גם כיום ביכולת פקיד השירות לזמן דורש עבודה להגיע למספר פעמים בשבוע בהתאם להפניה מתאימה, וגם אז לא ממומנת לו החזר הסעה לעבודה.

<בועז הירש: אני חושב שמה שהתמקדנו, ואני מבין מאיפה השאלה מגיעה, בסופו של יום בסכום הכסף הנתון, למקד את התקציב במה שראינו שהוא בעל ערך מוסף להצלחת הפעילות למול דורש העבודה.

<בועז הירש: לא שאני מזלזל במה שנאמר כאן כרגע, אבל אנחנו מפעילים מספר לא קטן של תכניות, ואין לנו היכולת, ואני חושב שכל אחד, לנושא טיפולי שינים והסעות לעבודה.

<בועז הירש: גם כאן כמדינה בסופו של היום אנחנו באים ומשקיעים בבן אדם אלפי שקלים.

<בועז הירש: בסופו של היום זה גם מתנה של המדינה לאותו דורש עבודה.

מיקי רוזנטל: למשל, סוגיית המעונות.

מיקי רוזנטל: לאדם שיכול להיות שזה ה-go no go שלו לתוכנית – הוא יכול להשתכר במקום העבודה שהרשות תארגן 4,000 שקל, המעון עולה לשלושה ילדים 2,000 שקל או יותר, ואז הוא יגיד: אני לא יכול לצאת לעבודה.

רינה פרנקל: אבל כמות שעות ממש מוגבלת שם.

מיקי רוזנטל: אבל האם מתחשבים, למשל, בשעות של המעון או בשעות שצריך לקחת את הילדים מבית הספר או מהגן?

<בועז הירש: התשובה היא כן.

מיקי רוזנטל: הכול שאלות לא קנטרניות אלא שאלות אמתיות.

מיקי רוזנטל: או הילדים בבית, מה עושים אז?

<בועז הירש: אבל גם מי שצריך להגיע ללשכת העבודה לריאיון מול פקיד עדיין נדרש להגיע, כאשר הילדים בבית.

<רות דיין מדר: אתם יודעים איך זה מתקיים.

<רות דיין מדר: היא מעבירה אצבע.

<בועז הירש: ואם היא לא מעבירה אצבע?

<בועז הירש: כל הנקודה היא שהיא לא תעביר אצבע.

מיקי רוזנטל: כדי להסיר את הנקודה הזאת, נמסר לי שמקבלי הבטחת הכנסה מקבלים מעונות בחינם.

מיקי רוזנטל: זה נכון?

<עופר לוי: לא.

מיקי רוזנטל: ומגיל 3 יש חינוך חינם, כך ש- - -

<עופר לוי: לא.

<עופר לוי: דורש עבודה הבטחת הכנסה לא מקבל מעונות חינם.

<עופר לוי: הוא לא זכאי בכלל גם להגיש, כי הוא לא עובד.

מיקי רוזנטל: אז אני הטעיתי אתכם.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: אני לא יודע.

<בועז הירש: אולי רן יודע, אם במעונות יום זה מעל 24 שעות, מתחילה ההנחה?

<רן רידניק: רן רידניק, רכז התעסוקה, אגף התקציבים, משרד האוצר.

<רן רידניק: לגבי השאלה הפרטנית הזאת, ברגע שאדם משתלב בעבודה בהיקף של 24 שעות שבועיות ומעלה, הוא זכאי לסבסוד מעונות יום לפי מבחן הכנסה ותעסוקה- - - דרגה המקסימלית, שזה דרגה 3.

<רן רידניק: זה בערך סבסוד של כ-70 אחוז מעלות המעון.

<רן רידניק: זה עבור אדם שמשתלב בתעסוקה.

<רן רידניק: לאדם שלא משתלב בעבודה.

<רן רידניק: אין סבסוד מעונות יום.

מיקי רוזנטל: אבל אנחנו עכשיו בשלב הביניים, שאנחנו מנסים לשלב אותו בתעסוקה.

מיקי רוזנטל: זו נקודה קריטית לאם, למשל, שמחזיקה את ילדיה בבית.

מיקי רוזנטל: איך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת?

מיקי רוזנטל: אנחנו פה בניסיון להסיר את החסמים.

מיקי רוזנטל: תתייחס לזה בהמשך.

מיכל בירן: אם אפשר, למיטב הבנתי, כשאנשים הולכים לקורס שמכשיר באמת, בסופו של דבר הרבה אנשים לא רוצים לעשות את זה, כי זה כאילו על חשבונם, הם לא משתכרים על זה.

מיכל בירן: נראה לי שאם מדברים על דרכים לעודד אנשים לצאת מהמעגל שהם נמצאים בו, זה לשלם להם כאילו הם עובדים, כשהם הולכים לקורס שנותן להם כישורים שיאפשרו להם להשתלב בשוק העבודה, ותהיתי אם בחנתם אפשרויות כאלה.

<רן מלמד: הם אמורים לקבל את הבטחת ההכנסה- - - אגב, מי שהולך לקורס ומקבל דמי אבטלה, דמי האבטלה מקוצצים לו בזמן שהוא בקורס.

רינה פרנקל: זה אבטלה ולא הבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: נכון, נושא אחר.

מיקי רוזנטל: אנחנו נקיים את הדיון היום עד 13:00.

מיקי רוזנטל: מי שלא יספיק לדבר היום, חשוב שנעשה את הבירור הזה, כי אם אנחנו רוצים לבוא בלי דעות קדומות ולנסות לראות אם אפשר לקדם את התוכנית בלי לפגוע באיש, והוועדה הזאת כן רוצה לראות את שני הדברים מתקיימים – אחד, שאנחנו מצמצמים את מספר האנשים שמקבלים הבטחת הכנסה ומשתכרים ועובדים בכוחות עצמם, ושתיים, שאנחנו לא פוגעים בזכויות אנשים בגלל הרצון הזה.

מיקי רוזנטל: לכן המסד העובדתי הוא מאוד חשוב לנו, כי אולי יש פה אנשים שימצאו פתרונות, לקדם את שני העקרונות האלה במקביל.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: מי אמור לבצע.

<בועז הירש: יש מכרז ששירות התעסוקה הוציא למעלה משנה לחברה לביצוע סדנאות.

<בועז הירש: זכתה בו חברה בשם יעדים.

<בועז הירש: היא החברה שדרכה נשכרים המאמנים.

<בועז הירש: אני אחזור לאחר מכן לסוגייה של קריטריונים לשיתוף פעולה.

<בועז הירש: למה הם מאמנים.

<בועז הירש: הם לא מגדירים מישהו כחסר מסוגלות תעסוקתית.

<בועז הירש: אין הגדרה כזו היום בשירות תעסוקה.

<בועז הירש: זה לשון שנלקחה מלשון הצעת חוק יוצאים לעבודה.

<בועז הירש: היא לא קיימת בשירות התעסוקה.

<בועז הירש: קבוצת ביקורת נבדקת אל מול אותה אוכלוסייה, אם מגיעים 50 אנשים, 30 ילכו, 20 לא ילכו.

<בועז הירש: חלק ממי שייכנס זה רנדומלי כדי לייצר קבוצת ביקורת אמתית – לא למול שום קבוצה אחרת.

<בועז הירש: לגבי השאלה של מנהל לשכה, האם הוא חותמת גומי לשכות עמוסות.

<בועז הירש: אנחנו במסגרת התוכנית מפנים פקיד ייעודי לטיפול בקבוצות האלה.

<בועז הירש: במסגרת זו גם הורדנו את היעדים הנדרשים מאותו פקיד, כדי שיוכל להתפנות.

<בועז הירש: כאשר אנחנו הולכים לשלול מאדם קצבה לחודש במסגרת התוכנית – אגב, לא לחודשיים, כפי שהחוק מתיר לנו – זה דבר שאנחנו לא רואים אותו- - -

מיקי רוזנטל: המנגנון, רק לצורך הבהרה, יהיה כזה שאם אדם כבר נשללת זכותו, הוא מגיש ערר, או לחילופין, הדברים נבחנים מחדש אחרי חודש?

<בועז הירש: לא.

<בועז הירש: כיום בהבטחת הכנסה שלילת קצבה פירושה שלילת קצבה לחודשיים.

<בועז הירש: כאן שלילת קצבה, הגדרנו אותה בגין אי-שיתוף פעולה, תהיה רק לחודש.

<בועז הירש: זה דבר ראשון.

<בועז הירש: דבר שני, מהיכרותנו ומהבנתנו את הרגישות שכרוכה בנושא הזה, אני לא רואה שמישהו יהיה כאן חותמת גומי, ולו רק למול העובדה שכל שלילת קצבה נתונה לוועדת ערר.

<בועז הירש: כל דורש עבודה שייכנס לתוכנית, יקבל הסבר מלא הן על התוכנית והן על הזכויות שלו.

<בועז הירש: לגבי הנושא של אחוז הצלחה של חברות פרטיות בקורסים, כרגע, אם הפעלנו קורסים של עברית תעסוקתית, הם זה עתה מתחילים להסתיים.

מיקי רוזנטל: למה אתם לא עושים את זה עם משרד הקליטה, ולמה משרד הקליטה לא ידע עד עכשיו מהתוכנית?

מיקי רוזנטל: זה קצת מטריד.

<בועז הירש: שירות התעסוקה מפעיל כלים של עברית תעסוקתית לאוכלוסייה הערבית.

<בועז הירש: אם זה במסגרת המנדט של משרד הקליטה, כנראה טעיתי ואני מתנצל.

מיקי רוזנטל: הסוגייה עלתה.

מיקי רוזנטל: למה אתם לא עובדים בשיתוף פעולה ביניכם?

מיקי רוזנטל: חלק מהמובטלים, אני מניח, הם גם עולים.

מיקי רוזנטל: זה רק מתבקש.

<בועז הירש: חלק מהמובטלים הם גם עולים.

<בועז הירש: הם נמצאים, כמדומני, עד שנה מזמן העלייה בטיפול משרד הקליטה.

<בועז הירש: אנחנו לא מעורבים בשלב הזה.

<בועז הירש: ישבנו כמה פעמים עם משרד הקליטה, כולל עם קלאודיה, בניסיון לבנות שיתוף פעולה, אבל בסופו של היום זו אוכלוסייה שיושבת בתוך משרד הקליטה בשנה הראשונה מרגע העלייה אין לנו אליהם נגיעה, ואני עדיין צריך כמנכ"ל שירות התעסוקה לתת עכשיו קורסים לעברית תעסוקתית לבדואית בכסייפה את העצמאות התפעולית שלי לשם.

<בועז הירש: הקורסים של העברית תעסוקתית, למשל, רק עכשיו מסתיימים.

<בועז הירש: הם ייבדקו.

<בועז הירש: אנחנו כרגע, למשל, עושים סקר על כל השוברים ששירות התעסוקה אי פעם חילק כדי לבדוק אותם.

<בועז הירש: אלה הליכים שהם תוצאה של בניית תשתיות שהושלמה ממש בזמן האחרון.

<בועז הירש: לגבי מיפוי פרויקטים שונים – כלכלה, רווחה, קליטה.

<בועז הירש: לא שמתי בן אדם.

<בועז הירש: אין לי משאבים לזה כרגע, למפות.

<בועז הירש: אני יודע מה קורה, אני יודע איפה זה חופף, איפה זה לא חופף.

<בועז הירש: אני רוצה להבהיר: אחד היתרונות, ואני מתייחס לזה כיתרון, של שירות התעסוקה, להבדיל מכל יתר אותן תוכניות, בין אם זה בכלכלה, בין אם זה ברווחה, בין אם זה בקליטה, שלשירות התעסוקה מכוח חוק שירות התעסוקה, יש היכולת לפעול באופן מנדטורי ולא וולנרי.

<בועז הירש: זו תוכנית מנדטורית.

<בועז הירש: היא לא מתנגשת באף תוכנית אחרת.

<בועז הירש: יש לנו שיתוף פעולה עם משרד הרווחה.

<בועז הירש: למיטב ידיעתי, זה לא מתנגש.

<בועז הירש: אנחנו יודעים היטב מה עושה משרד הכלכלה, משרד האם שלנו.

<בועז הירש: לפי דעתי, זה לא מתנגש גם אתם.

<בועז הירש: לגבי נושא סטרייב, אמרתי – אנחנו נסמכים בין היתר על בסיס הידע של סטרייב.

<בועז הירש: ברור לי שאני לא יכול לקחת תוכנית שיש לה בסיס ידע מסוים ונלמד, אבל אני לא יכול להתאים את הפעילות באום אל- פאחם לניו-יורק או להארלם.

<בועז הירש: אנחנו לוקחים את בסיס הידע שנצבר, עושים לו התאמות, גם בין היתר שיתאים להיקף התקציב שעומד לרשותנו.

מיקי רוזנטל: אתם ביקשתם תקציב גדול יותר?

<בועז הירש: לא.

<בועז הירש: זה התקציב שביקשנו, וקיבלתי אותו מתוך הכוונה להפעיל פילוט בהיקף מסוים.

<בועז הירש: לגבי השאלות של המחקר, גדול עליי.

<בועז הירש: אקריא מה אנחנו בודקים: הסתברות להשמה, זמן השמה, האם חוזרים ללשכה, אחרי כמה זמן חוזרים, שכר, שיפור בשכר לעומת עבודה קודמת, שיפור באיכות חומרית ביחס – זה לא ברור לי, ובדיקה כל רבעון ועד 24 חודשים.

מיקי רוזנטל: אם אתה לא הבנת, גם אנחנו לא הבנו.

<בועז הירש: לא הבנתי פה איזו מילה שנרשמה לי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה שלך ואת פירוט התשובות שאתה נותן.

מיקי רוזנטל: זה חשוב מאוד, אבל התשובה הזאת לא מתקבלת, כי גם אתה - המדדים להצלחת התוכנית הם- - -

<בועז הירש: לא, לא הבנתי משהו בכתב.

<בועז הירש: אמרתי: מבחינתי, יש המון פרמטרים שאתה בודק.

<בועז הירש: אני אומר לך כמנכ"ל, בסופו של היום אני רוצה לראות, האם זה מנע לי מעבר של אנשים בעלי פוטנציאל זליגה לעומק הבטחת הכנסה, והאם גם הצלחתי לייצר אצל אנשים פרואקטיביות.

<בועז הירש: מעבר לכאן גם חשובה לי איכות ההשמה וכדומה, אבל מה שאמרתי בהתחלה אלה שני הפרמטרים שאותי מעניינים – למנוע מאנשים את התלות בקצבאות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: בשלב הזה נשאל את עופר לוי, נציג העובדים בלשכת התעסוקה, מה דעתכם על התוכנית הזו?

מיקי רוזנטל: והאם הדברים שמסר המנכ"ל מקובלים עליכם, או יש לכם הסתייגויות?

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<עופר לוי: תוכנית מעגלי תעסוקה, כפי שנוכחתם מכל האמירות פה, היא לא תוכנית תעסוקתית.

<עופר לוי: היא תוכנית, למנוע מאנשים לקבל קצבאות.

<עופר לוי: בין התוכנית ליעדים שהציגו ומדדי ההצלחה שהעמידו אין קשר.

<עופר לוי: אין קשר בין מדדי ההצלחה לתוכנית.

<עופר לוי: התוכנית הזו, אם באמת רוצים לגעת באנשים, בואו נראה כמה אנשים מצטרפים חדשים הבטחת הכנסה לשירות התעסוקה, כמה נשארים.

<עופר לוי: הלא גם חייל משוחרר שמסיים את שירותו הצבאי יגיע לשירות התעסוקה כתובע הבטחת הכנסה.

<עופר לוי: אתם באמת חושבים שהוא זקוק לאותה סדנה כדי להשתלב בעבודה?

<עופר לוי: הלא החוק מנע ממנו לקבל את קצבת דמי האבטלה שהיתה מגיעה לו, אז הוא מגיע לקבל את קצבת הבטחת הכנסה, ואנחנו משלבים אותו בעבודה באופן מיידי.

<עופר לוי: לכן אין צורך.

<עופר לוי: זו תוכנית אוצרית.

<עופר לוי: זו לא תוכנית של שירות התעסוקה.

<עופר לוי: כל האמירות הללו לא יעזרו.

<עופר לוי: יש פה מישהו שסמן קהל יעד, ולא סתם נבחרו הישובים כפי שנבחרו.

<עופר לוי: הדבר היחיד בכל התוכנית הזו, זה למנוע מאנשים לקבל קצבאות.

<עופר לוי: יחד עם זאת, אני האחרון שאתכחש לכך שאנחנו בשירות התעסוקה, יש לנו בעיה.

<עופר לוי: קיימים בשירות התעסוקה 76 אלף תובעי הבטחת הכנסה בעומק אבטלה שאנחנו לא יודעים לתת להם מענה.

מיקי רוזנטל: מה זאת אומרת?

מיקי רוזנטל: הרמתם ידיים לגביהם.

<עופר לוי: לא הרמנו ידיים.

<עופר לוי: אסביר.

<עופר לוי: כדי לטפל באותם אנשים אנחנו זקוקים, אל"ף, להכפלה ולהשלשה של כוח האדם בשירות התעסוקה, אנחנו זקוקים לתקציבים ולליווי?

<עופר לוי: את זה אין לנו היום בשירות התעסוקה, ואני אשמח אם מישהו יוכל להביא את זה לתוך שירות התעסוקה.

<עופר לוי: אני בטוח שגם המנכ"ל.

<עופר לוי: לאנשים האלה אין לנו מענה.

<עופר לוי: אלה האנשים שנמצאים בשירות התעסוקה לאורך תקופה ארוכה, ואנחנו לא יודעים לטפל בהם.

<עופר לוי: הלא מה אומרים לנו.

<עופר לוי: שם אני אשמח אם תבוא תוכנית ותטפל בהם.

<עופר לוי: הלא מה אומרים לנו – בגלל שאני לא יודע לעשות חוק א', אטפל במה שאתה כבר יודע לעשות.

<עופר לוי: אנחנו עושים את זה מדי יום.

<עופר לוי: לא סתם נתתי נתון בישיבה שעברה, שמרבית ההשמות של שירות התעסוקה מתבססות על אותה אוכלוסייה, שהם כרגע רוצים לבנות את תוכנית מעגלי תעסוקה.

<עופר לוי: התוכנית הזאת היא לא תוכנית תעסוקתית.

<עופר לוי: לא סתם לא שמעתם פה על שום מקום עבודה.

<עופר לוי: לא סתם לא שמעתם פה על הכשרות מקצועיות.

<עופר לוי: מה יש פה?

<עופר לוי: לומר לאדם: תבוא ותשב בסדנה שאתה לא זקוק לה?

<עופר לוי: הלא אנחנו מאוד בעד סדנאות.

<עופר לוי: אנחנו הכנסנו סדנאות לתוך שירות התעסוקה, ו-וועד העובדים לא התנגד, כל עוד הסדנאות האלה התבצעו באופן וולנטרי, וסייעו לדורשי עבודה, אבל כאשר מביאים את הסדנאות האלה, להושיב בהן את אותה אם חד-הורית שתצטרך להגיע לסדנה, שליש מהקצבה שלה יגיע על הוצאות תחבורה, השליש השני של הקצבה על אפשרות למישהו שישמור לה על הילד, למי סייעה הסדנה הזאת?

<עופר לוי: לכן אם באמת רוצים לעזור ולחזק את שירות התעסוקה, תראו איפה אנחנו לא יודעים לטפל, ושם תנו את המענה.

<עופר לוי: בואו תנו לנו מענה ותעזרו לנו כשירות התעסוקה לטפל באותם דורשי הבטחת הכנסה שנמצאים אצלנו 4, 5 ו-6 שנים.

<עופר לוי: באלה אנחנו זקוקים לעזרה.

<עופר לוי: שם הבעיה של שירות התעסוקה, הבעיה הקשה.

<עופר לוי: בואו נדבר רגע על כל מה שהם מדברים.

רינה פרנקל: אני רוצה לומר שהתרבות של קצבאות צריך להיפסק.

רינה פרנקל: זה אחת.

רינה פרנקל: שתיים, אם לא נכשיר את האנשים האלה, ולא נוציא אותם למעגל העבודה, הם יצטרפו ל-75 האלה שאתה אומר שאין לכם מה לעשות אתם.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת פרנקל, אני מנסה קודם להבין את העובדות.

מיקי רוזנטל: אני יודע שלכולם יש דעות, אבל אני רוצה שיציגו את העובדות בפנינו, ואחר כך נתייחס.

רינה פרנקל: אני מבינה שכל העניין ייבחן לגופו, ולא יהיה שם שום דבר באופן כזה או אחר שלילי.

רינה פרנקל: אני חושבת שצריך לתת צ'אנס לאנשים האלה לצאת ממעגל העוני למעגל העבודה.

רינה פרנקל: זו המטרה.

<עופר לוי: יש לך עבודה?

<עופר לוי: בבקשה, תציגי.

<עופר לוי: אני רואה ששנה בשירות התעסוקה לא גרמו לך להבין את הבעיה.

<עופר לוי: בואי ננסה להסביר לך- - -

רינה פרנקל: לא צריך להסביר לי כלום.

מיקי רוזנטל: אני מבקש.

מיקי רוזנטל: פה ידברו בכבוד לחברי כנסת.

<עופר לוי: אני מדבר בכבוד.

<עופר לוי: אני רק אומר את הדבר הבא: אם מתוך עשרה דורשי עבודה שנכנסים לשירות התעסוקה, שמונה מוצאים עצמם חוזרים למעגל העבודה בלי שום סדנה ובלי שום הכשרה, אני לא חושב שזו הבעיה שבה צריך לגעת, ואם אותם שניים לא ישתלבו באותו מקום עבודה, אז באמת בואו תסייעו לנו, וזה מה שאני תמיד אומר.

<עופר לוי: אין לנו המשאבים לטפל ב-220 אלף דורשי עבודה בשירות התעסוקה.

<עופר לוי: אני מודה.

<עופר לוי: אני לא אומר: הכול טוב, תשאירו אותנו כפי שאנחנו היום.

<עופר לוי: לא אמרתי את זה.

<עופר לוי: אני אומר: אנחנו זקוקים לעזרה, ואם יש אפשרות לקנות מיקור חוץ אחראי ובצורה ששלילת הקצבאות תישאר בידי שירות התעסוקה, אני הראשון שאשמח, כי אני לא מסוגל לתת מענה לדורשי עבודה.

<עופר לוי: כאשר אנחנו נמצאים במצב שבו פקיד בשירות התעסוקה מטפל במחלקות של למעלה מ-800 דורשי עבודה, אנחנו לא יודעים לתת מענה.

מיקי רוזנטל: אם אני מבין נכון את מה שהצגת עד עכשיו, אתה אומר:

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מתנגדים למיקור חוץ – מפתיע אותי, אבל בסדר; שתיים, התוכנית אינה מטפלת בבעיה המרכזית של התעסוקה במדינת ישראל אלא בסוגיות שדווקא בזה אנחנו כן יודעים לטפל בכוחות העצמיים שלנו.

מיקי רוזנטל: אז לא תשתפו פעולה או כן תשתפו פעולה עם התוכנית?

מיקי רוזנטל: למרות שאתם חושבים שהיא בלתי-יעילה.

<עופר לוי: אני ממש לא בקטע הזה.

<עופר לוי: אנחנו באים ומציפים את הבעיות.

<עופר לוי: אנחנו אומרים: אנחנו לא זקוקים לתוכנית הזאת, כי אין בה שום דבר שקשור לשילוב במעגל עבודה.

<עופר לוי: אם מחר יגידו שבאותם 8 מיליון ש"ח בונים הכשרות מקצועיות שמתאימות לדורשי עבודה או להכשרות מקצועיות למקצועות שנדרשים ביום בשוק העבודה, האמן לי שאנחנו לא מבקשים שום תמורה על זה – נעשה את זה.

<עופר לוי: כאשר אומרים לנו: קחו תקציב, תגדילו את העומס שאתם נמצאים בו ותשללו קצבאות – אנחנו לא שם.

מיקי רוזנטל: נשאל פה המנכ"ל קודם, האם יכולתו של מנכ"ל אזורי לסרב להמלצה לשלול קצבה, היא לא רק עלה תאנה.

מיקי רוזנטל: מה עמדתך בעניין?

<עופר לוי: אני לא רואה את המנהל שיסרב לאותו מאמן אישי שנשכר על-ידי ההנהלה, כי אחר כך יהיה לו עסק עם ההנהלה.

<עופר לוי: אבל שוב - אני בעניין מעגלי תעסוקה.

<עופר לוי: אני רוצה לקחת את הדברים הטובים.

<עופר לוי: אני לא בא להתנגח.

<עופר לוי: אני גם בטוח שמנכ"ל שירות התעסוקה ישמח לקבל תוכנית לאנשים שנמצאים בעומק אבטלה.

רינה פרנקל: יש לי שאלה.

רינה פרנקל: כמה אנשים חדשים נשארים ונגררים לעומק אבטלה, וכמה אנשים אתם מצליחים בהבטחת הכנסה לסדר בעבודה בישובים האלה?

<עופר לוי: המספר 76 אלף דורשי עבודה שנמצאים בעומק אבטלה לא השתנה בארבע השנים האחרונות.

מיקי רוזנטל: כלומר כל הזמן מגיעים חדשים, יש השמה של 80 אחוז- - -

<עופר לוי: - - משתלבים בשוק העבודה, וגם ניקח את הנתון הבא:

<עופר לוי: אותם 76 אלף דורשי עבודה נכפו עלינו עקב חוק ההסדרים שהחזיר את כל הבנ"לים – בלתי-ניתנים להשמה.

<עופר לוי: בזמנו בשירות התעסוקה היתה סמכות לוועדות הרפואיות שבו, לוועדות המקצועיות שבו להגדיר שהאדם לא יוכל להשתלב בשוק העבודה מסיבות כאלה ואחרות.

<עופר לוי: בחוק ההסדרים של שנת 2004 החליטה כנסת ישראל שהיא מחזירה את כל אלה ששירות התעסוקה קבע שהם לא מסוגלים לעבוד או שהם לא מסוגלים לטפל בו לתוך שירות התעסוקה.

מיקי רוזנטל: זו החלטה של האוצר.

<רן מלמד: החלטה של הכנסת.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<עופר לוי: עד היום מאותם 50 אלף נותרו בשירות התעסוקה כ-20 אלף, אבל הבעיה היא שיש לנו אנשים נוספים כאלה, שאחוזי הנכות שלהם הם בגובה שלא מאפשר להם לקבל קצבת נכות.

<עופר לוי: מצד שני, הכישורים שלהם והגיל שלהם לא מאפשרים לשלב אותם בעבודה אחרת, ואז הם נשארים אצלנו כאנשים בלתי-מטופלים, והם מהווים את המאגר של ה-76 אלף.

מיקי רוזנטל: שאלתה של חברת הכנסת פרנקל – בישובים הקונקרטיים שבהם נקבעה התוכנית, האם שם גם המספרים זהים לשאר הממוצעים בארץ?

<עופר לוי: הם לא שונים משאר הישובים בארץ, אלא שמישהו צופה ששם, בעקבות הנחיות כאלה ואחרות, יירשמו אנשים נוספים לאותן לשכות, ואז נוצרה התוכנית הזו, כפי שאמרתי, לעצור את האנשים מלקבל קצבה.

מיקי רוזנטל: נוכל לקבל נתונים מסודרים על אותן לשכות?

<עופר לוי: זה ההנהלה.

רינה פרנקל: כרגע זה פילוט.

רינה פרנקל: אנחנו מדברים על ישובים מסוימים.

רינה פרנקל: אני רוצה לדעת מה אחוז אלה שבכל זאת מצטרפים להבטחת הכנסה, ולא משתלבים בשוק העבודה בישובים האלה?

מיקי רוזנטל: נקבל את זה?

<עופר לוי: זה ההנהלה.

מיקי רוזנטל: ההנהלה, אפשר יהיה לקבל את זה?

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: בבקשה, ואם יש שאלות לעופר, זה הזמן לשאול.

מיכל בירן: אם אנחנו רוצים לתת כלים לשירות התעסוקה, כדי שתוכלו לשכור אנשים מוכשרים ושעומדים בקריטריונים, שיוכלו ללוות אתכם, להיות מנטורים, כל דבר שנגיע למסקנה שהוא מועיל וצריך אותו, מה יש לשנות בנהלים, שאני בטוחה שמשרד האוצר ישמח לשנות אותם כדי לייעל את המערכת; מה צריך לשנות בהתנהלות של המערכת כדי לאפשר את הקליטה של אנשים מוכשרים, חוץ מעוד תקנים, שעל זה הם מתים?

<עופר לוי: שני הדברים העיקריים שאתם שירות התעסוקה מתמודד – הדבר הראשון הוא מבחן התעסוקה.

<עופר לוי: מבחן התעסוקה זה אומר, אם אתה עומד בכללים ועמדת בכללים שלאחר מכן, יזכו אותך בקצבה.

<עופר לוי: את החלק הזה של מבחן התעסוקה חובה שיעשה עובד מדינה, עובד שירות התעסוקה.

<עופר לוי: יש החלק הנוסף, והוא שילוב בעבודה, שזה הכשרות מקצועיות, זה סדנאות במידת הצורך לאנשים מסוימים, אם זה סדנה לכתיבת קורות חיים לאנשים מסוימים.

<עופר לוי: את הכלי שאומר מי זקוק למה יש לנו בשירות התעסוקה.

<עופר לוי: הכלי הזה נקרא ריאיון תעסוקתי, שבו נקלטים דורשי עבודה ועוברים ריאיון תעסוקתי, שבו למעשה התוכנית התעסוקתית שלהם נקבעת.

<עופר לוי: אלא מה - העומסים הבלתי-אפשריים גורמים לכך שאנחנו מתמקדים רק כמעט ב-90 אחוז מהזמן בנושא מבחן תעסוקה, ואנחנו אומרים: אם תסייעו לנו במבחן התעסוקה מול אותן אוכלוסיות שבכלים הנוכחיים אנחנו לא יודעים לטפל בהם, נוכל לפנות את הזמן ולטפל באנשים שאנחנו כן, ונוכל לעשות הרבה יותר.

מיכל בירן: קיבלתי את התשובה שאני יכולה לקבל.

מיקי רוזנטל: נעבור לנציג האוצר.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: קודם כל, אם תוכל להוסיף לנו למה החלטתם לתמוך בתוכנית הזאת, מה המטרות שאתם רואים לנגד עיניכם, תשיב להאשמות שהושמעו פה, שהתוכנית הזו, מטרתה לשלול קצבאות ותו לא?

מיקי רוזנטל: ואם יש לך נקודות להוסיף, בעיקר למה החלטתם להתמקד באוכלוסייה שהיא לכאורה הכי קלה למצוא לה עבודה, ולא לאנשים שהאבטלה שלהם היא כרונית?

<רן רידניק: ננסה לעשות סדר, כי אני לפחות טיפה התבלבלתי מכל הנתונים האחרונים.

<רן רידניק: נתחיל מהסוף, לגבי יוצאים לעבודה.

<רן רידניק: ממשלת ישראל אישרה את תוכנית יוצאים לעבודה.

<רן רידניק: היא כרגע נמצאת בהכנה לקריאה שנייה בכנסת, בפני הוועדה הזאת.

<רן רידניק: הממשלה ודאי לא נסוגה.

<רן רידניק: עדיין כל גורמי המקצוע בממשלה, כל שרי הממשלה תומכים בתוכנית.

<רן רידניק: אנחנו חושבים שכל רגע שבו לא דנים באופן רציני ומאשרים בוועדה, זה רגע שבו אנחנו מפסידים כמדינה, מקבלי הבטחת הכנסה מפסידים.

<רן רידניק: זו תוכנית עם מבחן תעסוקה אפקטיבי מצד אחד; מצד שני, הרבה מאוד כלים, הרבה פה דיברו על הכלים הטובים שהיו בתוכנית.

<רן רידניק: אני שמח שכך.

<רן רידניק: התוכנית היא מבחן תעסוקה אפקטיבי ועם גזרים משמעותיים.

<רן רידניק: אני חושב שנכון לדון באופן רציני בוועדה או בתת-הוועדה ולאשר אותה.

<רן רידניק: אני חושב גם שזה נותן מוחלט אפילו למה שיושב-ראש הוועד דיבר קודם על כך שהוא צריך התערבות חיצונית אמתית שתאפשר להתמקד באותה מסה עיקרית של כשלושת-רבעי ממקבלי הבטחת הכנסה, שבה השירות יכול להתמודד.

<רן רידניק: זה בדיוק המענה – אנשים בעומק הבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: אתה מדבר על יוצאים לעבודה ולא על התוכנית הזו.

<רן רידניק: כן, התחלתי.

<רן רידניק: ללא ספק, זה הפתרון המערכתי הגדול להבטחת הכנסה.

<רן רידניק: אני חושב שזה הפתרון הכי נכון גם לשירות התעסוקה.

<רן רידניק: אני חושב שהיום אפילו מנהלי ועובדי השירות מסכימים אתי, מה שפעם לא היה.

<רן רידניק: זה התוכנית העיקרית והגדולה.

<רן רידניק: לגבי מעגלי תעסוקה – קצת מבלבלים בין הדברים – אני מתבלבל – לגבי מעגלי תעסוקה, זה אחת מתוך כמה תוכניות שסוכמו במאי 2013 כחלק מהסיכום התקציבי עם משרד הכלכלה בנוגע למתן כלים לשירות התעסוקה, להתעסק עם אוכלוסייה שהיא לא אוכלוסייה של יוצאים לעבודה.

<רן רידניק: כבר אז היתה הבחנה.

<רן רידניק: עוד כלים שהוחלט אז שעוברי הכשרה מקצועית, תוכנית סטרייב, הרשות מקדמת תעסוקה ומעגלי תעסוקה בכמה צירים, שמטרתם היתה להיענות לקריאה שהיתה הרבה מאוד שנים, בעיקר מהכנסת, שאמרה: אתם לא נותנים להם תקציב וכלים; תנו להם כלים שיוכיחו את עצמם.

<רן רידניק: זו היתה קריאה שהייתי לפחות כאן ב-15-10 דיונים שבהם נאמרה האמירה הזאת.

<רן רידניק: נאמרה אמירה: למה אתם מפעילים כלים דרך מרכזי הכוון או דרך הג'וינט לגופים אחרים?

<רן רידניק: בואו תראו שגם שירות התעסוקה יודע להפעיל כלים.

<רן רידניק: במאי 2013, לפני שמונה חודשים, בסיכום התקציבי כן הוחלט לפעול בכמה אפיקים ובכמה תוכנית בנושא הזה.

<רן רידניק: אנחנו דנים כרגע באחת התוכנית האלה, שזה לא תחליף, היא לא מתקרבת, היא לא אותה אוכלוסייה, היא לא קשורה ליוצאים לעבודה; זה אחד מתוך כמה נדבכים שמטרתם להראות ששירות התעסוקה- - - ביצוע אמתית גם עקב אוכלוסייה שתישאר שלו לאחר שתאושר יוצאים לעבודה.

<רן רידניק: אני חושב שזה הפתרון המערכתי הנכון.

<רן רידניק: אני חושב שזה גם משתקף בדברים של אחרים.

<רן רידניק: היא תוכנית קטנה, לא דורשת חקיקה, לא דורשת שום שינוי מבני, היא במסגרת הכלים הסמכותיים של שירות התעסוקה עצמו.

<רן רידניק: בתקציב מכובד אך במסגרת המגבלות הפיסקליות, זה סביר – הוא עומד במגבלות הפיסקליות.

מיקי רוזנטל: אין כסף לכל דבר שחולמים עליו.

מיקי רוזנטל: אני דובר האוצר...

<רן רידניק: זה אחת מתוך כמה תוכניות.

<רן רידניק: אנחנו חושבים שנכון להפעיל אותה.

<רן רידניק: היא לא פתרון מערכתי.

<רן רידניק: מטרתה, להראות ששירות התעסוקה יודע להתמודד גם עם הבטחת הכנסה קצרה, מתוך תפישה – יש גם תוכניות לחד-הוריות, יש גם תוכניות שעוברי הכשרה מקצועית באופן כללי, יש תוכנית של רשות מקדמת תעסוקה, שנעה על שיתופי פעולה עם רשויות.

<רן רידניק: כלומר יש כמה צירי התקדמות.

<רן רידניק: כרגע דנים בנדבך אחד, ולא בהכרח רואים את כל התמונה.

<רן רידניק: בעולם הזה גם לגבי הבטחת הכנסה חדשה, שגם בזה חשוב להתמקד, לסייע, לשלב אותם מהר בתעסוקה ולמנוע התבססות והגעה לאותם- - - , יש מקום גם למעורבות ממשלתית בנושא.

<רן רידניק: זה אחד המקומות האלה.

<רן רידניק: לגבי בחירת מקומות, לא ארחיב.

<רן רידניק: חבר הכנסת ליצמן גם לא כאן, אבל חשוב לציין שהאוכלוסייה החרדית בהבטחת הכנסה היא אוכלוסייה מינורית.

<רן רידניק: הם כמעט לא קיימים שם.

<רן רידניק: לדעתי, הם פחות מאחוז ממקבלי הבטחת הכנסה.

<רן רידניק: זה נובע בעיקר מכך שתלמידי ישיבה אינם זכאים לקבל הבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: לא רציתי להגיד את זה למרות שאני יודע את זה, אבל אז לכאורה זה עומד בסתירה לישובים שבחרתם.

<רן רידניק: ככל שחבר הכנסת ליצמן חושב שתהיה נטישה המונית של ישיבות, אולי זו בעיה שעלולה לעלות - לא רציתי לסבך אותו.

<רן רידניק: אני מניח שלא לזה הוא התכוון.

<רן רידניק: לא נגיע לשם, כמובן.

<רן רידניק: בחירת הישובים – מגיעים ל-16 ישובים, אום אל-פאחם, טייבה, יש גם ערבים, יש גם יהודים, יש גם יהודים חילוניים, יש גם יהודים דתיים, מסורתיים.

<רן רידניק: היא נבעה גם משיקולים תפעוליים כמו איפה יש להם סדנאות זמינות ואיפה יש להם מנחי צוות.

<רן רידניק: בועז אמר שבגלל זה גם הפריסה בדיליי.

<רן רידניק: בסוף זה אמור להגיע לכ-16-15 ישובים, שזו פריסה די רחבה.

<רן רידניק: המיקוד בוודאי רחב מספיק כדי שאף אחד לא יגיד שזה רלוונטי לאוכלוסייה שכמעט לא נמצאת בתוך המערך הזה.

<רן רידניק: שאלת על בנ"לים - למה לא עושים יותר אנשים שבלתי-ניתנים להשמה.

<רן רידניק: כאן אני מוכרח לומר שהתיקון שבוצע ב-2004 על-ידי הממשלה והכנסת היה תיקון הכרחי.

<רן רידניק: המצב שבהתחלה, היסטורית, בתחילת שנות ה-80, נוסדה - - - מתוך מחשבה סוציאלית מתקדמת שהמדינה תספק רשת רווחה בסיסית לאזרחיה, שתהווה משען אחרון, שבה לא ניתן לאף אחד להידרדר מתחת לסף קיום מינימלי.

<רן רידניק: בבסיס זה גם תפישה ערכית אמרה שכל אדם יבצע ניסיון כדי למצות את פוטנציאל ההשתכרות שלו ולהשתלב בתעסוקה.

<רן רידניק: עם הזמן מסיבות מבניות, מוסדיות וכאלה הרבה מאוד אנשים שהגיעו לעולם הזה, הגדירו אותם כבלתי-ניתנים להשמה.

<רן רידניק: זה התחיל מטפטוף, עד שהגיע למצב שב-2004 למעלה ממחצית האנשים הוגדרו כבלתי-ניתנים להשמה, כלומר זה הפך להיות לא ברירת המחדל ולא הפתרון לזרזיף.

מיכל בירן: זו הסיבה או- - - שר האוצר?

<רן רידניק: ברשותך, אני פוליטיקאי קטן, בטח לא אדון בפוליטיקה.

<רן רידניק: אני חושב שהסיבה המקצועית נכונה.

<רן רידניק: זה הפך להיות שהמדינה הפסיקה להתמודד עם מרבית האוכלוסייה – מה שוודאי לא מתאים.

<רן רידניק: אני חושב שגם לא נכון עכשיו.

<רן רידניק: ככל שזה יבוא, נתנגד לזה.

<רן רידניק: אנחנו חושבים שנכון להתמקד בכלל האו האוכלוסייה, צריך לשלבה, ורק במקרים קיצוניים להשתמש באותה הברירה הפינתית.

<רן רידניק: בהמשך לזה חשוב לציין שביוצאים לעבודה, בדיוק בגלל הסוגיות האלה – בהתחלה היתה התנגדות עזה מצד כל מיני גורמים, כולל משרד האוצר, לעשות אופציה של יציאה מהמסלול לחלוטין, אבל לאחר לחצים גדולים ותהליך הפנמה פנימי שחל, נוצר מסלול שכונה חסר-מסוגלות תעסוקתית, שבמצבים מסוימים, זו לא ברירת המחדל לכולם, אבל אפשר להחריג מהתוכנית באופן מלא, שלא שיהיה בכלל מבחן תעסוקה לאוכלוסייה מסוימים, שלא חלים עליה הדגשים האלה.

<רן רידניק: זה מסלול של חסר מסוגלות תעסוקתית, אבל בטח לא יכול להיות דרך המלך.

<רן רידניק: אחזור לנקודה שבה התחלתי – לא מעגלי תעסוקה ולא סטרייב ולא שוברים הם לא תחליפים לתוכנית הגדולה.

<רן רידניק: אני חושב שנכון מצד הוועדה לדון בתוכנית ברצינות, לקדם אותה.

<רן רידניק: אנחנו חוזרים על ההצהרות וההבטחות שאמרנו בדיון הראשון בנושא הזה, גם בנוגע למוכנות שלנו לערב את שירות התעסוקה, למנגנון, גם לגבי קיום תהליך הידברות.

<רן רידניק: זו דרך המלך ופתרון אמתי בהבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: אנחנו צועדים על קרקע חרושה, כפי שאתה יודע.

מיקי רוזנטל: אני אדם ריאלי, אבל יכול להיות שאם ייקבע מנגנון לגבי התוכנית הזו, הוא יהיה ישים אחר כך גם לתוכנית הגדולה.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע.

מיקי רוזנטל: אבל יש רצון כן, אמתי, לנסות למצוא פתרון לבעיה.

מיקי רוזנטל: לכן גם קשה לי להפריד – אמרת: יש לנו תוכניות למגוון נושאים, אבל התוכנית הזו הגיעה לשולחן הזה.

מיקי רוזנטל: הרי עובד בשירות התעסוקה, לפי מה ששמענו פה לא מזמן, מתמודד מול 800-700 מבקשי תעסוקה.

מיקי רוזנטל: זה מספר שגם לדעתכם הופך את העובד ללא אפקטיבי.

מיקי רוזנטל: או הוא מוותר על מספרים גדולים מאוד של אנשים, שאומר: הם מונחים פה, אני יודע שאני אחראי עליהם, אבל אין לי יכולת פיזית אפילו להגיע לתיק שלהם.

מיקי רוזנטל: השאלה, למה לא לגרוע אותם מעובדי השירות - לא-לא להתמודד אתם, אלא לגרוע אותם מעובדי השירות, שאומרים: תגרעו את אלה מאתנו – אנחנו מבטיחים לכם שנעשה לכם לא רק אורות תעסוקה; נעשה לכם פרוז'קטורים.

<רן רידניק: בנ"לים?

<רן רידניק: אתה חותר למטרה ההפוכה.

<רן רידניק: אם אתה רוצה להתמודד באמת, אתה אומר:

<רן רידניק: אוותר מראש- - -

מיקי רוזנטל: לא, אני לא מוותר על כלום.

מיקי רוזנטל: משאבים מוגבלים – זה שירות התעסוקה.

מיקי רוזנטל: גם לשיטתך, אם אני מבין נכון, המשימות רבות, יש להם הרבה נדבכים - יש כרוניים ויש חדשים, יש השמות ויש דתיים, יש כאלה ויש כאלה.

מיקי רוזנטל: כל מיני דברים.

מיקי רוזנטל: בגלל שעובד שירות התעסוקה לא מסוגל להתמודד עם זה, אנחנו מבקשים לעשות מיקור חוץ בנושאים מסוימים כאלה ואחרים.

מיקי רוזנטל: באים עובדי שירות התעסוקה, אם הבנתי נכון את מה שאמר פה מר עופר לוי, ואומרים אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יודעים להתמודד עם עשרות-אלפי אנשים שמבחינתנו, הרמנו ידיים לגביהם.

רינה פרנקל: אז תוכנת יוצאים לעבודה היא מוצדקת.

מיכל בירן: אין לנו בעיה עם התוכנית אלא עם מי שעושה אותה.

מיקי רוזנטל: אני עוד מנסה להבין את הרציו.

מיקי רוזנטל: הם אומרים: אנחנו לא יודעים להתמודד עם זה, אנחנו לא מטפלים בהם בפועל.

מיקי רוזנטל: אנחנו כן יודעים לטפל עם עובדים, למנוע מאנשים אחרים מלהידרדר למצב של אבטלה כרונית.

מיקי רוזנטל: תנו לנו לטפל בזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו יודעים לעשות את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו עושים את זה מצוין.

<עופר לוי: בין 80 ל-100 אלף מצטרפים חדשים, והמספר 76 כל שנה, והמספר 76 אלף לא עלה.

מיקי רוזנטל: כשאתה רואה את התמונה הגדולה, אתה אומר: איך אני עכשיו מטפל בזה?

מיקי רוזנטל: האם לקחת את זה למיקור חוץ, את המובטלים הכרוניים, ולתת לשירות התעסוקה, לומר: אתם תטפלו רק בחלק שאתם יודעים לטפל?

<רן מלמד: אבל השאלה בכלל לא קשורה לעובדים של שירות התעסוקה או להנהלה של שירות התעסוקה.

<רן מלמד: סליחה שאני מתפרץ.

<רן מלמד: אולי צריך להתחיל לדבר על האנשים שמחפשים עבודה, אותם מקבלי הבטחת הכנסה, אותם אלה שאתה קורא מובטלים קשים?

מיקי רוזנטל: אתה תדבר על זה בפתח הישיבה הבאה.

מיקי רוזנטל: נעבור שלב-שלב.

מיקי רוזנטל: עוד לא דיברנו עליהם; אנחנו מדברים עכשיו רק על הראייה הממסדית של העניין.

מיקי רוזנטל: אני יודע שהשאלה שלי היתה טיפה יומרנית, על המדינות.

מיקי רוזנטל: אני יודע שאנחנו מסתכלים פה דרך החור הקטן.

<רן רידניק: מדיניות נכונה תינתן גם במגבלות משאבים, ותינתן גם בסדר העדיפות הנכון מבחינת עידוד תעסוקה, שתיתן מטרה מוצהרת של הממשלה.

<רן רידניק: אני חושב שזה הכלי העיקרי.

<רן רידניק: אני חושבת שכשמדברים על מדיניות, כן יש אמירה ברורה של הממשלה, ואני חושב שהיא מגובה במציאות אמפירית, שעידוד תעסוקה הוא הכלי היחיד בר-קיימא לצמצום פערים ועוני בין דורי.

<רן רידניק: למשל, עידוד תעסוקת שני בני הזוג במשרה מלאה יוריד את תחולת העוני – הוא מתואם לפחות עם תחולת העוני של פחות מאחוז.

<רן רידניק: לכן אנחנו חושבים שבטח בעולם בר-קיימא זה כנראה הכלי הכי אפקטיבי לעידוד תעסוקה.

<רן רידניק: אני חושב שלא תחלקי עליי כאן.

<רן רידניק: לגבי מדיניות, אני חושב שנכון להתמודד עם הבטחת הכנסה.

<רן רידניק: לגבי הסגמנטים, השלושת-רבעי הקשים יותר, נכון שתהיה תוכנית מרוכזת ארצית של יוצאים לעבודה שעומדת לפתחכם.

<רן רידניק: זה נדבך מרכזי אחד.

<רן רידניק: לגבי הנדבך, שגם זה הוסכם שיופעל באמצעות מינהלת שתוקם בשירות התעסוקה – לכן זה בשירות; אף אחד לא גורע ולו סמכות אחת משירות התעסוקה.

<רן רידניק: לגבי הסגמנט הראשון, אמרנו – יש שלושת-רבעי שם ועוד רבע בשירות התעסוקה.

<רן רידניק: גם שם בהחלט יש מקום להמשיך להשתמש בכלים שמופעלים כבר היום בשירות התעסוקה לשם העצמת הפעילות.

<רן רידניק: אם אני מסתכל רק על נדבך של מקבלי הבטחת הכנסה רכה, נגיד, של תשעה חודשים, מאוד יכול להיות שתתמקד, כפי שהוחלט בתקציב, באוכלוסיות ספציפיות כמו חדשים וחד-הוריות מאשר בכלל האוכלוסיות באופן רחב.

<רן רידניק: לכן דווקא בעולם של ניצול משאבים ושימוש בכלים קיימים, אני חושב שיש היגיון בשני הסגמנטים האלה שתראו כאן לפניכם.

<רן רידניק: בעולם של סמכויות אין פה גריעה ולו של סמכות אחת מעובד שירות התעסוקה.

<רן רידניק: זה אפילו לא מכרז חדש; זה שימוש במכרז שקיים בשירות ומופעל כבר במשך שנה.

<רן רידניק: אין פה חדש תחת השמש חוץ מהעצמת תקציב מסוימת נוכח המדיניות שתוארה.

מיקי רוזנטל: מה מבחינת

מיקי רוזנטל: כם ייחשב הצלחה?

מיקי רוזנטל: לכמה זמן אתם מייעדים את הפילוט?

מיקי רוזנטל: לשנה?

<רן רידניק: כן, לשנה.

<רן רידניק: מדדי הצלחה לתוכנית – שילוב בתעסוקה של מרביתם המכרעת של המתייצבים בתוכנית.

מיקי רוזנטל: זה כמה באחוזים?

<רן רידניק: אני חייב להודות שיעדי ההצלחה הסופיים לא סוכמו בינינו לשירות.

מיקי רוזנטל: איך זה יכול להיות?

מיקי רוזנטל: אתה מתקצב משהו ואין לך מדד?

<רן רידניק: רציתי לשים את עצמי במקומי הראוי.

<רן רידניק: אני לא מנהל שירות התעסוקה.

מיקי רוזנטל: אני מכיר את האוצר.

מיקי רוזנטל: אתה לא מתקצב משהו בלי שאתה אומר: אני רוצה להשיג משהו, וזה גם הגיוני.

מיקי רוזנטל: הייתי כועס עליך אם לא היית פועל כך.

<רן רידניק: פעמים רבות אתה אומר שעקרונות התוכנית עצמה יגובשו בהסכמה בין הצדדים.

<רן רידניק: זה קורה גם בתוכניות לשילוב בתעסוקה של גברים חרדים, למשל, גם מרכזי הכוון.

<רן רידניק: הרבה פעמים זה תהליך שנע מלמידה.

<רן רידניק: אני באופן אישי לא קבעתי את יעדי ההצלחה הסופיים, אבל זה משהו שבסמכות ובאחריות מנהל השירות.

<רן רידניק: אני לא רוצה להתיימר להיות במקום שאני לא.

מיכל בירן: היתה תשובה, אם התוכנית כתובה ואפשר לקבל אותה?

מיקי רוזנטל: הובטח לנו שנקבל את התוכנית הכתובה.

מיקי רוזנטל: מתי נקבל אותה?

<בועז הירש: היום.

מיקי רוזנטל: מצוין.

מיקי רוזנטל: האם לאוצר יש ניירות שבעקבותיו תוקצבה התוכנית, שאתם יכולים לחלוק אתנו?

מיכל בירן: הם היו שמחים, פשוט אין אותם בוורד, ב-PDF...

מיקי רוזנטל: אל תהיי כזאת.

מיקי רוזנטל: אני מנסה לייצר אווירה חיובית.

מיקי רוזנטל: אני מנסה להיות קונסטרוקטיבי עד כדי כך שאני שואל אתכם: יש לכם נייר כזה?

<רן רידניק: יש סיכום תקציבי.

מיקי רוזנטל: אפשר לקבל אותו, או זה נייר פנימי?

<רן רידניק: אבדוק אצלנו.

<רן רידניק: אין לי בעיה להעביר לכם את הסעיף הספציפי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להפליג אתך שנה קדימה.

מיקי רוזנטל: נאמר שהתוכנית פעלה, עבדה מצוין, ההישגים מעולים.

מיקי רוזנטל: מה קורה אז מבחינתכם?

<רן רידניק: אני מנחש ששירות תעסוקה ירצה להמשיך להפעיל אותה באופן תמידי.

<רן רידניק: אני מניח שזה יבוא לידי ביטוי בדיוני התקציב הבאים.

מיקי רוזנטל: כלומר אתם רואים הרחבה תקציבית של התוכנית?

<רן רידניק: קודם כל שימור.

<רן רידניק: יש תקציב זמני לשנה.

<רן רידניק: זה פילוט כמו כל פילוט.

<רן רידניק: אם הוא יוכח ככישלון- - -

מיקי רוזנטל: אז נגרע אותו מהעניין.

מיקי רוזנטל: מה קורה במקרה של הצלחה?

<רן רידניק: אם שירות התעסוקה יטען שיש הצלחה, זה יבוא לידי ביטוי בתקציב הבא – יגיד: הוכחנו הצלחה, נמשיך לתקצב את זה.

<רן רידניק: תבוצע בחינה בהתאם לסדרי עדיפות, ויחליטו אם להמשיך לתקצב את זה או לא.

מיקי רוזנטל: האם יש אפשרות שהדבר הזה כולו ייקלט בתוך שירות התעסוקה בבסיס התקציב, דהיינו שהעובדים יהיו עובדי השירות?

<רן רידניק: נפריד בין השני הדברים.

<רן רידניק: מאוד יכול להיות ששירות התעסוקה יגיד: אופן ההפעלה הקיים הוכח כמוצלח, הוא נכון, נמשיך להפעיל את זה, אולי אפילו יבקש לתקצב בבסיס – יהיה דיון מסודר.

<רן רידניק: אתה בוחן אופן הפעלה מסוים עם מנגנון מסוים.

<רן רידניק: אתה לא בוחן אופן הפעלה על-ידי עובדי השירות.

מיקי רוזנטל: אבל נאמר שאותם מאמנים שהצליחו מאוד, ועכשיו נגיד: הם כל כך מוכשרים, שכדאי לקלוט אותם בשירות המדינה, והם יפעילו את התוכנית הזו משירות המדינה.

מיקי רוזנטל: האם יש אפשרות כזו מבחינתכם?

<רן רידניק: אופן התוכנית מבטא את היתרונות היחסיים של עובדי השירות, מצד אחד, של חברות מיקור חוץ, שקל מאוד להרחיב ולצמצם בהתאם לצורך המקצועי מצד שני.

<רן רידניק: אם אנחנו בוחנים אופן הפעלה מסוים, אם הוא ייכשל, הוא ייכשל, ואם הוא יצליח, נרצה להמשיך לשמר את אופן ההפעלה הקיים ולא לשנות לגמרי.

מיקי רוזנטל: כלומר בשום מקרה, גם אם זה מאוד יצליח, העובדים האלה לא ייקלטו בשירות התעסוקה.

<רן רידניק: אם זה מאוד יצליח, שירות התעסוקה ירצה להמשיך להפעיל את זה.

<רן רידניק: זו דרישה לגיטימית.

מיקי רוזנטל: אני לא מתווכח אתך.

מיקי רוזנטל: רק רציתי לדעת את עמדתכם.

מיקי רוזנטל: אנחנו מסיימים.

מיקי רוזנטל: רק אמירות סיום.

מיקי רוזנטל: נודיע לכם על הישיבות הבאות בהמשך.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<בועז הירש: ברשותך, שתיים-שלוש הערות קצרות.

<בועז הירש: אחת, אני שמח לשמוע את מה שאמר יו"ר ועד שירות התעסוקה על מיקור חוץ ויוצאים לעבודה.

<בועז הירש: דבר שני, רוב ההשמות של השירות הן מאבטלה ולא מהבטחת הכנסה, בניגוד למה שאמר יו"ר הוועד, אבל גם אם זה היה נכון, ואם על כל עשרה אנשים בהבטחת הכנסה חדשים אנחנו שמים ששה בעבודה, זה עדיין פררוגטיבה של ההנהלה ולא של הוועד, להחליט איפה היא מתמקדת.

<בועז הירש: שמעתי בקשב רב את דברי עופר על אספקים ניהוליים.

<בועז הירש: לא שמעתי אותו מדבר על אספקטים של השפעות על עובדים.

<בועז הירש: זה דבר שנמצא בתחום הפררוגטיבה הניהולית.

<בועז הירש: לגבי זה שמנהל לא יעיז לסרב כי יהיה לו עסק עם ההנהלה, צר לי.

<בועז הירש: כמו שאני לא שם מדדים לסירובים; אני מודד מנהל לפי ההצלחה שלו בתוכנית, ובין היתר, הפעלת שיקול הדעת שלו.

<בועז הירש: אנחנו כרגע שכרנו עובדים.

<בועז הירש: התשתיות של התוכנית מוכנות.

<בועז הירש: קשה לי להמתין עם התוכנית הזו תלויה באוויר.

<בועז הירש: היינו מאוד רוצים לצאת להפעלה שלה במהלך השבוע הבא.

<בועז הירש: אשמח מאוד אם תיקבענה ישיבות עד כמה שיותר מהר, כי אנחנו ממתינים ותלויים באוויר, ואם לא, זה יתמוסס לנו.

מיקי רוזנטל: ככל שזה תלוי בי, מלבד הנסיעה לאושוויץ, שאני מחויב לה, מצדי זה יכול להתקיים יום-יום.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע מבחינת לוח הזמנים של הוועדה, אבל ההערה שלך נרשמה.

מיקי רוזנטל: יש צורך בדיונים דחופים.

מיקי רוזנטל: אנשים, נחתמו אתם חוזים.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבינים את זה, ונתחשב בזה.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<רן מלמד: אם אפשר לבקש לקראת הדיונים הבאים בקשה שעלתה באחד הדיונים הקודמים, אם אפשר להביא לוועדה מיפוי של כל תוכניות התעסוקה שקיימות היום ברמה הממשלתית – מה מופעל על-ידי גופים פרטיים, מה מופעל על-ידי גופים ציבוריים, כמה כסף זה עולה, מה תוצאות הדבר הזה, כדי שאפשר יהיה להשוות ולקבל תמונת מצב.

<רן מלמד: דבר נוסף, אני מברך את מנכ"ל שירות התעסוקה על שהפסיק את הנוהג של מתן בונוסים על שלילת גמלה לאנשים.

מיקי רוזנטל: זו בקשה שמופנית לאוצר או של שירות התעסוקה, אני לא יודע.

מיקי רוזנטל: נכון שהמנדט של הוועדה הוא רק סביב התוכנית הזו, אבל כפי שאמר נציג האוצר, האספקלריה היא רחבה, ולכן היינו שמחים לקבל מידע נוסף.

<עופר לוי: זה נמצא במשרד הכלכלה.

מיקי רוזנטל: אז אני מבקש לפנות למשרד הכלכלה ולקבל את כל התמונה המלאה של כל תוכנית התעסוקה שנמצאות היום מבחינת המדינה, שהמדינה מפעילה.

מיקי רוזנטל: יש שורה שלמה של תוכניות.

מיקי רוזנטל: גם נציג האוצר דיבר על כמה וכמה תוכניות שיש.

<בועז הירש: זו התוכנית המנדטורית היחידה.

<בועז הירש: לכן השירות הוא היחיד שמפעיל, למיטב ידיעתי.

<בועז הירש: במשרד הכלכלה אין תוכניות מנדטוריות, לכן אפשר להשוות, אבל זה תפוחים ואגסים.

<רן מלמד: להפך.

<רן מלמד: זה מראה שאפשר להשוות את התוכנית האלה בלי השוט של שלילת הגמלה.

מיקי רוזנטל: כדי שהדבר יהיה שקוף, אני מבקש שנפנה לממ"מ, שירכזו לנו את הדבר הזה, ויעבירו אותו לפתחה של הוועדה.

מיקי רוזנטל: זה לא אמור להיות מידע סודי.

מיקי רוזנטל: הייתי יכול להציע הצעת פשרה, אבל היא מוקדמת מדי.

מיקי רוזנטל: אבל הייתי אומר לך כך, נציג האוצר: אשלח אותך עם הצעה.

מיקי רוזנטל: היא תסייע גם מאוד לשירות התעסוקה, וגם תהיה מקובלת על כל הצדדים, והיא כדלקמן: לא סוד שאנחנו חוששים שרוצים להעביר את הסמכויות באופן כללי, לאו דווקא לגבי התוכנית הזאת, משירות התעסוקה למיקור חוץ.

מיקי רוזנטל: אנחנו חושבים ששירות התעסוקה יכול להתמודד עם בעיות האבטלה הכרונית של מדינת ישראל וגם הבעיות בכלל, וצריך לחזק אותו.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך כך: אם נדע שהפילוט יצליח, רק בתנאי שהוא יצליח, חלק מהעובדים האלה ייקלטו בשירות התעסוקה, אני חושב שהוועדה תברך על כך, אני חושב ששירות התעסוקה יברך על כך, וגם העובדים, נדמה לי, יברכו על כך.

מיקי רוזנטל: ואם כוונתכם באמת רק להתמודד עם בעיית האבטלה הכרונית ולא עם השאלות האידיאולוגיות, היכן עובדים האנשים האלה – האם בשירות המדינה או בגופים פרטיים - יש לך גם פתרון, שיכול להיות שיהווה פתרון לכל התוכניות של התעסוקה ולא רק לגבי התוכנית המצומצמת הזו.

מיקי רוזנטל: אם אתם תשקלו את זה בחיוב, יכול להיות שכולנו נצא נשכרים, וגם התוכנית הגדולה תצא נשכרת.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע אם אתה רוצה להשיב על זה עכשיו או אתה רוצה לחזור עם זה לישיבה הבאה.

מיקי רוזנטל: אני חושב שזה מה שעומד כרגע על הפרק.

<רן רידניק: חשוב להיות גלוי לוועדה.

<רן רידניק: לגבי תוכנית יוצאים לעבודה, אני חושב ששיקפתי שהיא תוכנית מערכתית, גדולה, הממשלה תומכת בה.

<רן רידניק: אני חושב שהיא חשובה, ואני חושב שנכון שנכון לקיים דיונים מסודרים עם הצבעות מסודרות בהצעת החוק הזו, שצריכה להיות הסדרה כוללת של כל המערך וכל שירות התעסוקה.

<רן רידניק: לגבי מעגלי תעסוקה, שהיא אחת מתוך ארבע תוכניות קטנות ממוקדות, זו לא תוכנית שבה אמור להתקיים משא ומתן תקציבי או כוח אדם.

<רן רידניק: זו תוכנית שסוכם על הפעלתה לפני שנה.

<רן רידניק: אני חושב שנכון להפעיל אותה.

<רן רידניק: אם יחליטו לא להפעיל אותה, לא יפעילו אותה.

<רן רידניק: לא דורש הסדרה תקציבית מבחינתי, זה לא דורש דיון נוסף אתי, לא דורש חקיקה.

<רן רידניק: זה לא המקום הנכון לקיים דיונים תקציביים או דיוני כוח אדם סביב הדבר הזה, שסוכם על הפעלתו לפני כמעט שנה.

מיכל בירן: ולהגדרה של דת בוויקיפדיה צריך להוסיף את הנאום האחרון שלך – ההתעקשות על משהו בלי לראות האם הוא מועיל, האם הוא קשור למציאות.

מיכל בירן: ניתנה לך כזו הצעה טובה מיו"ר ועדת המשנה, שתמנע את רוב ההתנגדויות של חברי הכנסת ותסיר התנגדויות גם מתוכניות אחרות.

מיכל בירן: כולנו מסכימים על חלק מהמטרות, אבל ההתעקשות הדתית הזו לומר שלא יתוספו תקנים לשירות המדינה, גם אם זה יעיל – אנחנו אומרים לך: אתה רוצה לראות שנה אם זה עובד, לא רוצה להעסיק אותם סתם- - -

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לשכנע אותך יותר.

מיקי רוזנטל: אני חושב שראוי שתשקלו את זה, כי אתה מבין שזה לא נוגע רק לדבר הזה.

מיקי רוזנטל: זה נוגע לגזרה כולה.

מיקי רוזנטל: ואם זה יהיה המבוא לספר, אפשר יהיה לכתוב ספר נהדר בשיתוף פעולה עם הכנסת, ולעזור לכל הצדדים.

מיקי רוזנטל: לכן ראוי שלפני שאתה דוחה את זה על הסף, לפחות תתייעץ עם הממונים עליך.

<רן רידניק: בסדר.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, הישיבה נעולה.