ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 277, 2014-01-29 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם דממה, כפי שמקובל בוועדה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, אנחנו מאוד מקפידים שאחד לא ייכנס בדברי השני, גם אם זה נורא מרגיז וזה נורא מתבקש.

ניסן סלומינסקי: שכל אחד ירשום, וכשיגיע תורו לדבר, הוא ידבר.

ניסן סלומינסקי: אני כבר מודיע שהישיבה הזאת היא רק ישיבת הפתיחה לנושא, ולא נספיק למצות את הנושא בשעה.

ניסן סלומינסקי: זו רק התחלה, כדי לתמרץ את כל מי שקשור לעניין שיתנהל טיפה יותר בזריזות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה ישיבה נוספת בעוד לא הרבה זמן, ואז אנחנו ננסה כן להגיע להכרעות יותר ברורות.

ניסן סלומינסקי: הנושא שלנו הוא המרפסות שנפלו, אבל זה לא רק המרפסות שנפלו, כי אני לא יודע מה קורה בבתים עצמם, אני לא יודע מה קורה עם האנשים – אנחנו ננסה לשמוע את כל זה, ויכול להיות שמתוך כל זה גם נצא לדברים קצת יותר רחבים בנושא של המחויבויות שחלות על מי שחתם חוזה, כולל קבלן משנה, מהנדסים וכולי.

ניסן סלומינסקי: לאט-לאט הדברים האלה יתבהרו במהלך הדיון, אם לא היום אז בפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ננסה למצות את הדברים, כי אם כבר התחלנו עם זה, אז לא נדון רק במקרה הפרטני הזה אלא גם נראה אם יש צורך לעשות תיקונים בחוק עצמו, אם בפן של - - -

ראובן ריבלין: בפרשת "חפציבה" עשינו תיקונים בחוק, ולא רק התמקדנו - - -

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיהיה צורך בתיקונים לגבי אחריות של קבלן ומהנדס או דברים מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: כשנגיע לחלק הזה נתייחס גם לדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני חוזר ואומר: גם אם ייאמרו דברים על ידי אדם אחד שירגיזו את האדם השני, אז לרשום את זה, ואנחנו נשתדל לתת לאנשים לדבר, ומי שלא ידבר הפעם יוכל לדבר בפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן נציגים של הדיירים?

ניסן סלומינסקי: אני אתחיל בכם, ואחר כך נעבור לצדדים האחרים.

ניסן סלומינסקי: אני רק מבקש שלצורך הפרוטוקול כל אחד יאמר את שמו ותפקידו, כי זה נכנס ישירות לפרוטוקול הממוחשב.

ניסן סלומינסקי: תשתדלו לתמצת ולדבר קצר.

<אסף אשכנזי: אני אסף אשכנזי, אחד מנציגי הדיירים בבניין 3 א', שפונה, ברחוב נחל פרת.

<אסף אשכנזי: קודם כול, תודה רבה על הוועדה הזאת ועל הבמה.

<אסף אשכנזי: אני מקווה שברור לכולנו שמדובר פה על אירוע רב-נפגעים ועל מחדל אדיר.

<אסף אשכנזי: אנחנו נמצאים אחרי קצת יותר מחודש של משבר, שהשלכותיו הן גם כלכליות, גם נפשיות, גם זוגיות וגם משפחתיות ובריאותיות.

<אסף אשכנזי: חוסר הוודאות שמלווה אותנו מ-23 בחודש, עקב התנהלותה של "גינדי" בכל הקשור להשבת כספנו, לא מאפשר לנו להגיע לשום סוג של שגרת חיים עד שהאירוע הזה יסתיים.

<אסף אשכנזי: מכרו לנו חלום, וקיבלו סיוט.

<אסף אשכנזי: כתוצאה מהבנייה הרשלנית של גינדי למעשה אנחנו נאלצים ביום-יום לנהל קרב הישרדות על גורלנו.

<אסף אשכנזי: יש אטימות כלשהי, חוסר הבנה למצב שלנו, לצרכים שלנו, לאירוע שאנחנו עוברים: נזרקנו מהבתים שלנו.

<אסף אשכנזי: אנחנו כולנו ממעמד הביניים, וכל האירוע הזה גורר אותנו לקצה.

<אסף אשכנזי: מדובר ביותר מ-90% של משפחות, זוגות צעירים, שבמקום להתמקד בהרחבת התא המשפחתי, בהרחבת הקריירה, אנחנו פשוט נמצאים פה במלחמה על הבתים שלנו.

<אסף אשכנזי: אנחנו רוצים להתגרש מידית מחברת גינדי ולהתחיל בחיים חדשים, לפני שהמשפחות שלנו יתפרקו.

<אסף אשכנזי: אנחנו לא מסוגלים לחזור לשם, הפחד משתק אותנו.

<אסף אשכנזי: זאת מלכודת מוות, פשוט מלכודת מוות.

<אסף אשכנזי: אנחנו עומדים מול גינדי, חברה גדולה, בקנה מידה עצום, בעלת קשרים ישירים לשלטון.

<אסף אשכנזי: אין שום מנגנון ממשלתי שלמעשה בא להגן עלינו במקרי קיצון שכאלה.

<אסף אשכנזי: מדובר פה באזרחים בודדים שלא מובן להם איך הם יכולים להתמודד מול סוללות עורכי דין.

<אסף אשכנזי: בשורה התחתונה, המדינה חייבת למצות את הדין עם גינדי, שאחראית למחדל הזה, וחד-משמעית לשחרר אותנו מהעסקה הזו, שבה נותרנו עם מוצר פגום.

<אסף אשכנזי: שילמנו את מיטב כספנו.

<אסף אשכנזי: אנחנו משלמים משכנתאות על מוצר שלא בידנו.

<אסף אשכנזי: משלמים על מוצרי חשמל שנעולים בבניין מסוכן.

<אסף אשכנזי: ההשלכות הכלכליות פה זה סוג של כדור שלג שרק הולך וגובר.

<אסף אשכנזי: אף אחד לא מרים את הכפפה, לא קם, עוצר את זה, לוקח אחריות, ופשוט מחזיר לנו את כספנו ונותן לנו להתקדם הלאה.

<אסף אשכנזי: אנחנו עומדים על הזכויות שלנו פה לקבל את כספנו בחזרה, את הפיצויים שמגיעים לנו.

<אסף אשכנזי: אנחנו מבקשים את התמיכה שלכם, של כולכם, ליצירת מנגנון שבו לא נמשיך להיות בני ערובה של גינדי.

<אסף אשכנזי: ביטלנו את העסקאות, אנחנו משלמים פה מחירים, ולא יודעים עוד מה המחירים שנמשיך לשלם לאורך כל תקופת האי-ודאות הזו.

<אסף אשכנזי: מדובר פה באמת בכדור שלג, משפחות פה קורסות, כולנו קורסים.

<אסף אשכנזי: אין לנו אמונה בגינדי, שמלכתחילה היו אמורים לספק לנו מוצר נהדר במחיר מכובד.

<אסף אשכנזי: בשורה התחתונה לא קיבלנו דירה ראויה למגורים.

<אסף אשכנזי: הפשלות פה ממשיכות לאורך כל התקופה.

<אסף אשכנזי: גינדי מפשלת בפעם הראשונה, אחרי זה היא בודקת את הבניין.

<אסף אשכנזי: .. למעשה זה כמו גנב שחוקר את הפריצה.

<אסף אשכנזי: היא צריכה להיות זאת שתגיד לנו שהבניין ראוי למגורים?

<אסף אשכנזי: זה משהו שקצת לא מתקבל על הדעת, לא נתפס, זה אבסורד.

<אסף אשכנזי: מדובר פה בחברת שיווק מעולה, באמת מעולה.

<אסף אשכנזי: מה שאנחנו בסך הכול מבקשים זה שייקחו את הדירות שלהם בחזרה, יתקנו את הבניין, וימכרו אותו הלאה, לא לנו.

<אסף אשכנזי: רכשנו דירה חדשה בבניין חדש, לא בבניין מחוזק, לא בבניין שמרפסות בו קורסות, לא בבניין שאין אמון לדיירים בטיב היסודות, בטיב הבנייה, וביזם ובקבלן עצמו.

<אסף אשכנזי: נחשפנו בתקשורת לאורך כל התקופה האחרונה לכמה מקרי "גינדי סטייל": הקריסה של המרפסות, הזכוכיות שנפלו, חיפויי אבן, מעקות שלא מחוזקים.

<אסף אשכנזי: עושה רושם שסטנדרט הבנייה בארץ באמת לא מבטיח את הביטחון והבטיחות של אזרחי המדינה, ואף אחד לא יודע כמה מקרים כאלה עוד יש ואיך מונעים את האסון הבא.

<אסף אשכנזי: שוב פעם, אנחנו פשוט קורסים.

<אסף אשכנזי: מדובר פה במלחמת התשה, אם זה מול החברות, אם זה מול הנציגים.

<אסף אשכנזי: אנחנו לא יודעים עוד כמה זמן נוכל להמשיך באופן כזה.

<אסף אשכנזי: לאנשים אין כסף לדלק, מפטרים אנשים ממקום עבודתם.

<אסף אשכנזי: חוסר הוודאות פשוט לא מאפשר לנו להמשיך את החיים שלנו כמו שתכננו.

<אסף אשכנזי: רובנו זוגות צעירים, משפחות בנות ילד או שניים, ויש פה גם מספר נציגים עם שלושה או ארבעה ילדים.

<אסף אשכנזי: התכנון שלנו היה פיתוח הקריירה, הרחבת התא המשפחתי, ילדים נוספים – אבל אנחנו לא יכולים לעשות את הצעדים האלה מחדר במלון או מדירה שכורה בלי חימום, ובטח ובטח לא בחוסר הוודאות הזה שלא מאפשר לנו להמשיך הלאה בחיים שלנו, לא מאפשר לנו לקחת את הכסף, לקנות דירה אחרת ולהמשיך עם החיים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: יש לי שתי שאלות: למעשה אתם מבקשים נתק מוחלט מגינדי?

ניסן סלומינסקי: שיחזירו לכם את הכסף ששילמתם?

ניסן סלומינסקי: תביעות פיצויים זה כבר סיפור נפרד.

<אסף אשכנזי: נכון.

<איציק שמואל: יש גם תביעות לטווח הקצר.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר קודם על מה הם מבקשים.

<איציק שמואל: אני מדבר על תביעות במובן של דרישות, לא תביעות בבית משפט.

<ירון רייס: הוגשה בקשה על ידי כלל הדיירים בבניין - - -

ניסן סלומינסקי: לא, סליחה, אנחנו לא נוהגים שכל אחד מדבר כשהוא מרגיש שיש לו מה לומר, אחרת תוך דקה אף אחד לא ישמע את השני.

ניסן סלומינסקי: אם תרצה, תצביע.

ניסן סלומינסקי: כדי להבין: זו הבקשה שלכם, והיא על דעת כל הדיירים.

ניסן סלומינסקי: נתק.

ניסן סלומינסקי: אתם לא רוצים שיפוץ דירה ולא בדיקה, אתם רוצים נתק.

ניסן סלומינסקי: לקבל את הכסף.

<אסף אשכנזי: למעשה מדובר פה בנציגות של 36 מתוך 38 הדיירים בבניין.

<אסף אשכנזי: כולנו בקו מנחה אחד - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה מה שאתם רוצים.

<אסף אשכנזי: כן.

ניסן סלומינסקי: השאלה השנייה מתייתרת, כי כבר אמרתם לי שזה 36 משפחות ואתם מייצגים את כולם.

ניסן סלומינסקי: טוב, אנחנו עוד ניתן לכם לדבר, אבל אני רוצה לשמוע קודם אחד מכל צד.

ניסן סלומינסקי: אחר כך, בסיבוב השני, נשמע גם את האחרים, כמה שהזמן יאפשר.

ניסן סלומינסקי: בכל מקרה, אני מבטיח שזה רק הדיון הראשון.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לומר שזה שלא היו שם אבדות בנפש, צריכים לברך על זה בכל יום "הגומל" לקדוש-ברוך-הוא.

ניסן סלומינסקי: אבל אסור שזה יגרום לכך שאנחנו נקל ראש.

ניסן סלומינסקי: הרי אם הייתה פגיעה בנפש אז כבר היו חקירות, משטרה, וכל המדינה הייתה עומדת על הרגליים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים להסתכל על זה כאילו זה מה שהיה יכול לקרות, ולבחון את זה באותה חומרה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך אסף.

ניסן סלומינסקי: בסבב הראשון נשמע את כל הצדדים, ואחר כך אני אתן למי שרוצה.

ניסן סלומינסקי: נשמע עכשיו את הצד השני, את חברת גינדי.

<אורי לוי: שלום לכולם, אני אורי לוי, מנכ"ל משותף ובעלים בחברת גינדי השקעות.

ניסן סלומינסקי: כמו שאמרתי לאחרים, תנסה לקצר.

<אורי לוי: אני מודה על ההזדמנות שנתתם לי להגיע לכאן ולהגיד את דברנו.

<אורי לוי: אנחנו כמובן לוקחים לתשומת לבנו את האירוע, את כל מה שנאמר פה בדיון.

<אורי לוי: לפני מספר שבועות קרה אירוע חריג ומצער מאוד.

<אורי לוי: אנחנו עוסקים מאז בתחקור האירוע ובניסיון לפתור את המשבר, מסביב לשעון.

<אורי לוי: אנחנו מחויבים ללקוחות שלנו בצורה מלאה.

<אורי לוי: אין לנו כוונה לגלגל אחריות ואין לנו כוונה להתחמק מאחריות.

<אורי לוי: הדיירים שנמצאים פה קנו דירה מגינדי.

<אורי לוי: הם לא קנו את זה מ"מליבו", הם לא קנו את זה מאמיר נחום, הם לא קנו את זה מאורי דורי – הם קנו את זה מגינדי, ואנחנו מבינים את זה.

<אורי לוי: האחריות שלנו היא ברורה כלפיהם.

<אורי לוי: קודם כול, מדובר פה בבני אדם, במשפחות, ואנחנו מכירים כל אחד מהם.

<אורי לוי: רק אחר כך מדובר בדירות, בנדל"ן, בתעשייה שלמה.

<אורי לוי: מבחינתנו, מגיע להם שקט וביטחון.

<אורי לוי: אנחנו רואים שאנשים סובלים, ולבנו איתם.

<אורי לוי: שלא ישתמע אחרת: לבנו איתכם, לבנו איתכם.

<אורי לוי: ואנחנו משתדלים ב-40 הימים האחרונים לצמצם ככל הניתן את הסבל שלכם.

<אורי לוי: מאז קרות האירוע חברת גינדי משקיעה מכספה הפרטי, ללא שיפוי ועזרה של אף גורם, מיליוני שקלים – מילוני שקלים – במטרה לנסות להקל על סבלם של הדיירים, ואם תרצו אני אפרט בשמחה מה אנחנו עושים.

<אורי לוי: בארבע מילים: מלון חמישה כוכבים מהיום הראשון, עוד לפני שהעירייה ביקשה; הסעות; חוגים; שירותי כביסה.

<אורי לוי: אחרי כמה ימים, כשראינו שהסיפור ייקח יותר זמן, הצענו בשיתוף איתם את הרעיון לשכן אותם בדירות זמניות בחדרה.

<אורי לוי: בשבועיים האחרונים שכרנו כ-30 דירות בחדרה, וברגע זה כבר 26 משפחות מתוך 36 ישנות בדירות שכורות חדשות שאנחנו שכרנו עבורן, ריהטנו עבורן בריהוט מלא, במכשירי חשמל מלאים.

<אורי לוי: עשרות משאיות פרקו ציוד בשבוע האחרון עבור הדיירים האלה.

<סער דר: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא.

<אורי לוי: כל בקשה שהתבקשנו, נענינו לה.

<אורי לוי: לא הייתה בקשה שסירבנו לה, מרדיאטור ועד מדף.

<אורי לוי: חדרי שינה, חדרי ילדים, סלונים, מקרר, מכונת כביסה, מייבש כביסה, טלוויזיות – הכול הכול חדש.

<אורי לוי: ואני מוכרח להגיד שאחר כך הכול ייתרם לנזקקים.

<אורי לוי: כל התשלומים שהתחייבנו לדיירים שולמו והועברו אליהם, או שנמצאים בדרכם.

<אורי לוי: אין אף תשלום שהובטח ולא יצא מאיתנו.

<אורי לוי: עד כה שילמנו לדיירים על הוצאות הדיור, על הוצאות המחיה שלהם, מעל 2.5 מיליון שקל, ואנחנו כבר פתוחים במעל 5 מיליון שקל בתקופה הזאת, הכול עבור הדיירים.

<אורי לוי: אני מבין ואני רואה שהדיירים סובלים ואין לי בלבי טענות אליהם.

<אורי לוי: אנחנו רואים את הסבל שלהם ומנסים לעזור כמה שניתן.

<אורי לוי: זה לא קל.

<אורי לוי: לקחנו אחריות מלאה.

<אורי לוי: כל בקשה כספית שקיבלנו נענתה מיד, ללא שיקולי עלות.

<אורי לוי: אנחנו לוקחים אחריות מולם.

<אורי לוי: אני רוצה להגיב בכמה מילים על מה שאמר פה מר אסף אשכנזי, נציג הדיירים.

<אורי לוי: קודם כול, לגבי הדיירים שמייצגים פה 36 דיירים מתוך 38, אני רוצה לחדד: מדובר על שני בניינים – בניין אחד שבו קרה האירוע המצער במרפסת, והבניין השני, שבו למזלנו לא קרה שום אירוע.

<אורי לוי: הם הדיירים שגרים בבניין השני, שבו – ברוך השם, מזל – לא נפלה אפילו קרמיקה.

<אורי לוי: בבניין השני יש עוד 38 דיירים, שלא נמצאים פה.

<אורי לוי: הם מייצגים את הבניין הראשון.

<אורי לוי: אנחנו חברה יזמית, אנחנו לא החברה הקבלנית.

<אורי לוי: שכרנו את בעלי המקצוע הטובים ביותר שקיימים בשוק.

<אורי לוי: שכרנו חברת ביצוע מצוינת, את חברת הביצוע הטובה ביותר שיכולנו למצוא, "אורתם מליבו", שבעליה יושבים פה מימיני.

<אורי לוי: שכרנו יועצים מצוינים, מתכננים, אדריכלים, מהנדסי שלד.

<אורי לוי: כולם נשכרו על ידינו לביצוע הפרויקט.

<אורי לוי: אנחנו לא הקבלנים.

<אורי לוי: אבל אנחנו עדיין לוקחים אחריות – ושלא ישתמע אחרת – מול הדיירים.

<אורי לוי: אבל חשוב לציין שאנחנו לא הקבלן שבנה את הבניין, אנחנו יזם ששכר קבלן.

<אורי לוי: אבל זה לא מוריד מאחריותנו כלפי הדיירים.

<אורי לוי: לא אנחנו נגיד שהבניין שלכם ראוי למגורים והכי בטוח שאפשר.

<אורי לוי: מי שיגיד את זה זה הגורמים המוסמכים במדינת ישראל, מכון התקנים, שנשכר על ידינו לצורך ביצוע הבדיקות המקיפות והרציניות ביותר שקיימות במדינת ישראל, על סמך פרוטוקול שאושר על ידי מהנדס שהוא מבכירי המהנדסים בישראל, מר ישראל דוד, ממלא מקום יושב-ראש איגוד המהנדסים, בשיתוף מהנדס מטעם עיריית חדרה ובשיתוף עם מהנדס מטעם הדיירים, שהחליטו יחד על פרוטוקול שיבוצע, שיבדוק את הבניין עצמו.

<אורי לוי: אנחנו לא חוסכים בבדיקות, אנחנו הולכים לבדוק בדיקות מקיפות בכל חדר, כל דירה, כל מטר בבניין, בצורה הטובה ביותר.

<אורי לוי: את האישור לא אנחנו ניתן, את האישור ייתן מכון התקנים ומי שצריך לחתום על זה, ועיריית חדרה כמובן.

<אורי לוי: אנחנו לא חסכנו בהוצאות.

<אורי לוי: יש לי פה רשימות הוצאות, החל מדלק, שוברים, רהיטים, הוצאות, הסעות, מוניות, בתי מלון, דירות – הכול כולל הכול, כולל הוצאות דלק שדיברתם עליהן.

<אורי לוי: הכול אנחנו שילמנו, וכל בקשה שקיבלנו הסכמנו לה מיד.

<אורי לוי: אנחנו מבינים את מצוקת הדיירים ואין בלבי על כעסם, אני מבין ואני מזדהה איתם, אלה משפחות, ואנחנו דואגים להן.

<אורי לוי: אחר כך נטפל בנדל"ן.

<אורי לוי: זה הכול.

ניסן סלומינסקי: אורי, תודה.

<אסף אשכנזי: רק, ברשותך, אם אפשר - - -

ניסן סלומינסקי: לא, תרשמו.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, עוד יהיו לכם הרבה הזדמנויות.

יעקב ליצמן: יש פה דיון גם על כסף?

יעקב ליצמן: אני שואל ברצינות.

ניסן סלומינסקי: לא היום, בישיבה הבאה.

ניסן סלומינסקי: היום זה רק ההתחלה של הדיון.

יעקב ליצמן: על סמך מה זה מגיע לוועדת כספים?

ניסן סלומינסקי: לאט-לאט נגיע גם לנושאים כספיים.

ראובן ריבלין: יש לי שאלה לגינדי: האם הפרויקט הזה התנהל בשיתוף עם בנק מלווה, בהתאם לחוק המכר?

ראובן ריבלין: אתם קיבלתם ישירות את הכסף, או הבנק קיבל עבורכם?

<אורי לוי: כמובן שהפרויקט הזה, כמו כל פרויקט אחר - - -

ראובן ריבלין: זו לא ביקורת, זה רק בירור עובדה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת, יכול להיות שיש פה גורם נוסף.

ראובן ריבלין: האם הכסף של הרוכשים שולם באמצעות בנק מלווה, בהתאם לחוק המכר?

<אורי לוי: כמובן.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: נציג הבנק נמצא פה?

ניסן סלומינסקי: מי זה הבנק?

<אורי לוי: הבנק המלווה הוא בנק הפועלים.

<אורי לוי: אני רוצה לחדד: הפרויקט הזה נמצא בליווי בנקאי.

<אורי לוי: כמו שאמרתי, לפרויקט יש שני בניינים; הבניין שנמצא פה מימיני, שאוכלס לפני כחצי שנה - -

<אסף אשכנזי: שלושה חודשים.

<אורי לוי: - - הליווי הבנקאי בו הסתיים.

ראובן ריבלין: הרלוונטיות של השאלה הזאת תתברר על ידי טופורובסקי מאוחר יותר.

ניסן סלומינסקי: חברת מליבו, הקבלן, בבקשה.

<אמיר נחום: בוקר טוב.

<אמיר נחום: שמי אמיר נחום, ואני הבעלים והמנכ"ל של חברת אורתם סהר, שהיא האימא של מליבו.

<אמיר נחום: אנחנו הקבלן שביצע שם את העבודה.

<אמיר נחום: אני לא אספר על החברה שלי, כי זה לא המקום, אבל אנחנו חברה גדולה, שבונה כרגע כמעט 5,000 יחידות דיור, ומאחורינו כ-15,000 יחידות דיור.

<אמיר נחום: ומה שקרה בחדרה זה כשל גם שלנו, זה כשל רב-מערכתי, שהוא באמת-באמת חריג, וגם חריג לחדרה.

<אמיר נחום: ופה אני רוצה לעזור לדיירים להפיג את החשש שלהם מהמבנים.

<אמיר נחום: הכשל הזה שקרה בחדרה, הסיבה שלא היה ברזל בקורות – אני רוצה להוריד את הטענה הזו שמליבו ניסו לחסוך ברזל.

<אמיר נחום: זה שטויות, עלות הברזל שם שווה 300 שקל.

<אמיר נחום: אז בואו נוריד את זה מסדר היום.

<אמיר נחום: אבל היה שם כשל שכנראה גם נבע מבקרה לא נכונה שלנו, מתכנון לא נכון, מביצוע לא נכון, אלף ואחד כשלים שהובילו למה שקרה.

<אמיר נחום: אבל, המרפסת שקרסה בבניינים האלה זה פרט מאוד-מאוד ייחודי, גם לבניינים האלה.

<אמיר נחום: לא מדובר במרפסת שיש לרובכם בבית, מרפסת של 9 או 10 או 12 מ"ר, אלא מדובר על 84 מ"ר, שזה כמו דירת שלושה חדרים תלויה באוויר.

<אמיר נחום: המרפסת שקרסה היא 12 על 7 מטר.

<אמיר נחום: רק כדי שנבין שזה אלמנט מיוחד.

<אמיר נחום: אני מדגיש שהייתה צריכה להיות פה תשומת לב שבעתיים, אבל זה אלמנט ספציפי שאין להסיק ממנו על הבניין.

<אמיר נחום: אני אומר לדיירים: אני גם אבא לארבעה ילדים.

<אמיר נחום: אל לכם לחשוש ולו לרגע.

<אמיר נחום: אם הבניין הזה לא יעבור כל בדיקה שאתם רק חושבים שאפשר להעביר, כולל בדיקות העמסה, שיעברו חדר-חדר ויעמיסו – שזו הבדיקה הכי נכונה בסופו של דבר לעומת כל מיני אנליזות של כל מיני מומחים – אני לא אתן שאתם תיכנסו לבניין.

<אמיר נחום: יש לנו את האחריות - - -

יעקב ליצמן: איפה הייתה העירייה?

<איציק שמואל: עם כל הכבוד, בדקתם את זה כבר פעם אחת - - -

ניסן סלומינסקי: לא, רבותיי, לא ככה.

יעקב ליצמן: איפה העירייה - - - ?

ניסן סלומינסקי: רגע, דקה, נגיע גם אליהם.

<אמיר נחום: אני רוצה להגיד לדיירים: אני לא נכנס לצד הכספי שביניכם לבין היזם.

<אמיר נחום: אתם נמצאים בידיים טובות, כי גינדי לקחו את ישראל דוד, שהוא קונסטרוקטור שאם אני הייתי צריך לבחור קונסטרוקטור לבית שלי, הייתי בוחר בו.

<אמיר נחום: כשמליבו בונה בתי חולים, גשרים או בנייני משרדים מסובכים, אנחנו לוקחים את ישראל דוד.

<אמיר נחום: כלומר, אתם בידיים מאוד-מאוד מקצועיות.

<אמיר נחום: מה שישראל דוד יגיד לתקן – ואני לא מדבר כמובן על המרפסות, שזה ברור לכולם...

<אמיר נחום: הבניין האחרון שיעמוד כשתהיה רעידת אדמה בישראל יהיה הבניין שלכם בחדרה.

<אמיר נחום: כמובן שנחזק.

<אמיר נחום: אנחנו לא ניתן לכם להיכנס לפני שנהיה בטוחים.

<אמיר נחום: אני רוצה להגיד לוועדה: צר לי על הלקוח שלי, על גינדי.

<אמיר נחום: גינדי לא אשמים.

<אמיר נחום: אני בונה לכולם, אני בונה ל"אזורים" ל"גב-ים" ל"נווה גד", לבנקים, למדינה אני בונה אין-סוף, גם בתי חולים.

<אמיר נחום: כשיש כשל בביצוע, זה לא בגלל היזם.

<אמיר נחום: היזם בחר מתכננים, בחר קבלן, ויש לו עוד כל מיני יועצים.

<אמיר נחום: כשהיועצים מתרשלים זה בעיה של היועצים, כשהקבלן מתרשל זה בעיה של הקבלן.

<אמיר נחום: היזם, העליהום עליו כואב לי, כי אלה לקוחות שלנו, זה אין-סוף, אלפי לקוחות של גינדי בארץ, ועושים סלט עם כל ה"גינדים".

<אמיר נחום: זה סתם עליהום.

<אמיר נחום: אני אומר גם לכם, הדיירים: גינדי לא אשמים.

<אמיר נחום: אם יש פה אשם, זה מי שעסק בביצוע, בתכנון של הביצוע ובבקרה על הביצוע – וזה לא היזם.

יעקב ליצמן: אני חוזר על השאלה עוד פעם: האם קיבלתם אישורים של העירייה?

<אמיר נחום: בוודאי.

יעקב ליצמן: אז איפה הם?

יעקב ליצמן: למה אף אחד לא - - - ?

ניסן סלומינסקי: ליצמן, גם העירייה תגיע.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, ראש העיר היה צריך להגיע - - -

יעקב ליצמן: לא, זה יפה מאוד שהוא לוקח אחריות, אבל יש לו שותפים לדבר העברה.

ראובן ריבלין: הוא לא לוקח אחריות, שלא תטעה.

ראובן ריבלין: הוא אמר שגינדי לא אשמים.

ראובן ריבלין: הוא לא לקח אחריות, הוא אמר שאולי הדיירים אשמים.

יעקב ליצמן: אני רוצה ש - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, ליצמן - - -

ראובן ריבלין: הוא הסביר שגינדי לא אחראי, הוא לא לקח אחריות, שלא תהיה לך אי-הבנה, הוא לא לקח אחריות.

יעקב ליצמן: יש לי עוד גורם - - -

ניסן סלומינסקי: ליצמן, יש לנו עוד הרבה גורמים, אבל אנחנו רוצים בסבב הראשון לשמוע כל גורם.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נעבור לשלב השני.

<איציק שמואל: אפשר שאלת הבהרה?

ניסן סלומינסקי: זו ממש שאלת הבהרה, או שזו כבר התחלת הדיון?

<איציק שמואל: לא, שאלה.

<איציק שמואל: אמיר, דיברת על כשל רב-מערכתי.

<איציק שמואל: אתה יודע היום להגיד לנו מה מקור הכשל?

<אמיר נחום: אני יודע להגיד, אבל הואיל וזה נמצא תחת שתי ועדות חקירה ותחת חקירה משטרתית, אז אני לא יכול להגיד, כי אני מנוע מלדבר על זה.

<אמיר נחום: אבל כשאני אומר "רב-מערכתי", אז הכוונה לכל מי שעוסק בביצוע – זה מתחיל בתכנון, עובר לביצוע, ומסתיים בבקרה.

<אמיר נחום: וכשאני אומר רב-מערכתי, אז תבין לבד שכנראה שלושת הגורמים לא עשו את מה שהם צריכים לעשות.

<אסף אשכנזי: הכוונה היא שאחד זורק על השני ואנחנו באמצע.

<אמיר נחום: לא, אסף, זו לא הנקודה.

<אמיר נחום: אני אומר מראש שאנחנו גם התרשלנו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת אם יש כאן מישהו שמייצג את העירייה?

<טמיר כהן: היא הוזמנה.

ניסן סלומינסקי: הוזמנה, אבל ראש העיר התנצל.

ניסן סלומינסקי: אבל יש מהנדס העיר או מישהו מהעירייה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: צביקה האוזר, אתה רוצה לומר כמה מילים לפני שאני אעבור לאחרים?

<צביקה האוזר: לא, תעבור, אולי אני אתייחס אחרי.

<צביקה האוזר: אולי אני רק אתייחס בהערה אחת לנושא של העירייה.

<איציק שמואל: צביקה, אם אתה יכול, תגיד לנו מה בדיוק תפקידך: חלק אומרים שאתה מגשר וחלק אומרים שאתה מטעם היזם.

<איציק שמואל: זה לא כל כך ברור לפי התקשורת.

<צביקה האוזר: האירוע הקשה קרה ב-23 בדצמבר.

<צביקה האוזר: ב-2 או ב-3 בינואר חברת גינדי פנתה אליי בבקשה לנסות לגשר או למצוא נוסחאות מוסכמות בינה לבין הדיירים לאור הסיטואציה החריגה והקשה.

<צביקה האוזר: אני הסכמתי לקבל את התפקיד, והתניתי את זה מול גינדי בכך שאני מבקש להפעיל את שיקול דעתי הבלעדי והעצמאי, ואינני מתחייב לתוצאות ואינני מתחייב להציע הצעות שיהיו במלואן לרוחה של חברת גינדי, אלא אני מבטיח להביא דבר אחד לשולחן: שכל ישר ורוח טובה.

<צביקה האוזר: ובתנאים האלה אמרתי שאני מוכן לקחת לעצמי את התפקיד.

<צביקה האוזר: גינדי משלמת את שכרי במלואו, אך ורק גינדי, ובאתי לכאן אמנם, אפשר להגיד, מטעם גינדי, במימון גינדי, אבל אינני מייצג את גינדי במתכונת הרגילה שעורכי דין מייצגים את גינדי – יש פה עורכי דין שמייצגים את גינדי – אלא אני מנסה למצוא פתרונות של אירוע מאוד קשה.

<צביקה האוזר: אם כבר התחלתי לדבר, אז אני ארחיב.

<צביקה האוזר: נכנסתי לעניין, נדמה לי, ביום שישי, וביום ראשון כבר נפגשתי פגישה ראשונה עם נציגות הדיירים ועורכת הדין שמייצגת אותם.

<צביקה האוזר: כמו שנאמר כאן, מדובר פה בשני בניינים.

<צביקה האוזר: בבניין אחד יש 38 ומתוכן 37 מאוכלסות.

<צביקה האוזר: זה הבניין שלא נפגע.

<צביקה האוזר: הבניין שנפגע – יש בו 38 דירות, מתוכן שתיים מאוכלסות.

<צביקה האוזר: כשנכנסתי גיליתי מיד משבר אמון מאוד גדול בין הצדדים.

<צביקה האוזר: האירוע הוא קשה ביותר.

<צביקה האוזר: מנקודת המבט של הדיירים, יש פה שני סוגי דיירים: דיירים שבשל האירוע מתעכבת הכניסה שלהם לבניין, ודיירים שאכלסו את הבניין הקודם ובשל סימן השאלה לגבי המצב של הבניין נאלצו לפנות את הבניין במידית.

<צביקה האוזר: אותם דיירים שפונו, פונו קודם כול לבית מלון.

<צביקה האוזר: ממה שאני מצאתי, כ-21 משפחות שוכנו במלון "העונות" בנתניה; כ-19 משפחות – ויכול להיות שהמספרים השתנו לאורך הזמן, כי חלק יצאו ובאו – מצאו פתרונות עצמאיים זמניים: בתי קרובים ומשפחה; וכ-36 משפחות נכנסו באותו רגע לסטטוס של איחור במסירה.

<צביקה האוזר: אני הצלחתי לעשות שני דברים עד השלב הזה.

<צביקה האוזר: דבר אחד, לנסות לצמצם את הפגיעה ההמשכית בדיירים עד כמה שאפשר, בעיקר הדיירים שפונו מהבניין השני, כאשר ההנחה הייתה ששהות ומגורים במלון לאורך זמן היא בלתי סבירה ובלתי הגיונית.

<צביקה האוזר: בשיח עם הדיירים והחברה, הגענו בסביבות 7 בינואר להסכמה עקרונית להעברה לדיור זמני, כאשר ההסדר שהתגבש נעשה כפעולה מתגלגלת.

<צביקה האוזר: קיבלנו הסדר שמקובל על שני הצדדים, שאומר כדלקמן:

<צביקה האוזר: דייר שלא מממש את הזכות לדירה זמנית שגינדי שוכרת בעבורו, יקבל בכל חודש פיצוי של 7,500 שקל, מדי חודש בחודשו.

<צביקה האוזר: דייר שיממש את אותה הצעה, אותה זכות לדירה זמנית, יקבל סכום של 7,500 בניכוי עלות השכירות החודשית.

<צביקה האוזר: במקביל, יש הסכמה מאוד חשובה, שגם רלוונטית להערה שהייתה כאן, שעל דעת הגורמים המקצועיים, הקונסטרוקטור ועורכת הדין שמייצגת את הדיירים בבניין שפונה, ועל דעת עיריית חדרה, מהנדס העיר, מנהלת מחלקת רישוי ובנייה, מנהל אגף מבני ציבור ומבנים מסוכנים, ועל דעת מהנדס מטעם גינדי – הגענו להבנה באשר לפרוטוקול הבדיקות שאמור להתבצע בבניינים האלה; ולפחות בשלב הזה, אני חושב, מנעתי את המחלוקת לגבי איך בכלל צריך לבדוק באיזו מציאות אנחנו נמצאים.

<צביקה האוזר: הוועידה הזאת, שהתכנסה בלשכת מהנדס העיר, קבעה – על דעת כולם, שאני מייחס לזה חשיבות רבה – איך יבדקו את הבניין.

<צביקה האוזר: את הבניין הזה יבדקו קודם כול בבדיקה היחידה שיש לה תקן ישראל, בדיקה שמכונה "בדיקת העמסה", כאשר אני התעקשתי, והתקבלה דעתי, שבדיקת ההעמסה לבניינים לא תיעשה כבדיקה סטטיסטית, כמו שעושים ברוב המקרים הדומים, אלא תיעשה בכל דירה ודירה, בכל חדר וחדר.

<צביקה האוזר: זאת אומרת, לא יהיה פה "כזה כאילו", לא יהיה פה עיגול פינות.

<צביקה האוזר: בנושא של הבטיחות אני סומך על חברת גינדי שברור שהיא דואגת לכך.

<צביקה האוזר: אבל לא צריך לסמוך פה רק על חברת גינדי ורק על בדיקות של חברת גינדי, ולכן צריכות להיות בדיקות אובייקטיביות מקובלות, שמי שמבצע אותן זה מכון התקנים.

<צביקה האוזר: בסוף, כל דירה ודירה תקבל את מפרט הבדיקה הספציפי שלה, שמפרט כל חדר וחדר.

<צביקה האוזר: הפעולה הזאת, לצד עוד כ-20 בדיקות מוסכמות נוספות בכל בניין, ייתנו לנו את התמונה החיונית להמשך הדיון.

<צביקה האוזר: יש פה סימן שאלה לגבי איפה אנחנו נמצאים.

<צביקה האוזר: ולמרות האמירה של אמיר נחום ממליבו ושל גינדי ושל כל אחד מהם – אף אחד לא באמת יודע.

<צביקה האוזר: אנחנו צריכים לדעת האם הבעיה היא במבנים או רק במרפסות.

<צביקה האוזר: זו שאלה שהיא חשובה ומהותית.

<צביקה האוזר: יכול להיות שיהיו כאלה שיהיו להם מסקנות אחידות, בין כך ובין כך, אבל בשביל הסדר הטוב והפעולה הסבירה והרציונלית באירוע המאוד קשה הזה.

<צביקה האוזר: .. וההיבטים האמוציונליים הקשים כאן מובנים מאליהם, קודם כול מבחינת הדיירים כמובן.

<צביקה האוזר: אבל גם לגבי גינדי, מבחינת ההתרשמות שלי, לא מדובר פה באירוע שהוא חלק ממהלך העסקים הרגיל של החברה הזאת, אלא זה אירוע חסר תקדים, והחברה מעולם לא התמודדה עם דבר כזה, לא נתקלה בדבר כזה, וגם היא עומדת נכוחה אל מול אותה מציאות.

<צביקה האוזר: כך שהיה חשוב לקבל את הסכמת הקונסטרוקטור של הדיירים, הקונסטרוקטור של גינדי, העירייה, לבצע את אותן בדיקות ולדעת איפה אנחנו עומדים; ולאחר מכן להתווכח.

<צביקה האוזר: המשך הדרך: בין 7 בינואר ל-21 היו 14 ימי התארגנות להעברת דיירים לדיור זמני, שזו תקופה לא קלה, עם הרבה מאוד חוסר הבנה, הרבה מאוד קשיים בתקשורת.

<צביקה האוזר: באותם ימים, אחרי אותה הסכמה עקרונית, אני דיברתי עם אסף - - -

<ישראל גודוביץ: זה לא סביר, הוא מדבר כבר חצי שעה רצוף.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יהיה זמן לכולם, ואמרתי: אם לא בישיבה הזאת, בישיבה הבאה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מנסים ללבן את הדברים, אז בבקשה.

<צביקה האוזר: לאחר שאמרתי, על דעת הדיירים, שהמתכונת היא של איתור והעברה לפתרונות דיור זמניים, הזמן הוקדש קודם כול ל: איתור דירות זמינות; קבלת הסכמה פרטנית של כל משפחה לכל דירה – אני עמדתי על כך שלפני שחותמים חוזים תהיה הסכמה פרטנית של כל דירה; הסכמה על פרוטוקול אכלוס מוסכם; חתימת החוזים על ידי גינדי; התאמת דירות לכניסה למגורים וטיפול בליקויים בחלק מהדירות.

<צביקה האוזר: למרות שרובן ככולן חדשות, יש בהן ליקויי בנייה.

<צביקה האוזר: למדתי על הנושא הזה דברים חדשים, מהמרפסת ראיתי – הדירות הן לא של גינדי – שבלא מעט פרויקטים יש ליקויי בנייה; רכישת ריהוט; אבזור הדירות; מסירת מפתח; והובלה.

<צביקה האוזר: ואני יכול להגיד לכם שמה-21 בחודש התחילו לאכלס את הדירות, כאשר הדירות רוהטו בריהוט בסיס: כורסאות סלון, שולחנות, שטיחים, מיטות - - -

ניסן סלומינסקי: עזוב, זה לא - - -

<צביקה האוזר: אני לא אעבור על זה, אני אשמח לעדכן את מי שרוצה.

<ישראל גודוביץ: - -- הם אומרים שזה לא נכון - - -

<צביקה האוזר: תראו, רבותיי, מה שלא נכון - - -

<ישראל גודוביץ: ככה הם אומרים.

<איציק שמואל: אני עדיין במלון - - -

ניסן סלומינסקי: אדוני, תסלח לי.

ניסן סלומינסקי: אדוני - - -

<ישראל גודוביץ: הם אומרים שמה שאתה אומר זה לא נכון.

<צביקה האוזר: אני - - -

ניסן סלומינסקי: לא, צביקה, אתה לא עונה לאף אחד.

ניסן סלומינסקי: אדוני, אתה רוצה שאני אבקש שיוציאו אותך?

<ישראל גודוביץ: לא אכפת לי, אני יכול גם לצאת לבד.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה לא צריך לצאת לבד.

ניסן סלומינסקי: אני גם לא יודע עדיין את מי אתה מייצג - - -

<ישראל גודוביץ: אף אחד.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אנחנו רוצים לנהל דיון מסודר, למרות שהנושא כואב לכולנו.

ניסן סלומינסקי: צביקה, מה לוח הזמנים לבדיקה עצמה?

<צביקה האוזר: אני רק אגיב להערה הזאת: כל הדברים הם בהתאם לפרוטוקולים כתובים, חתומים, מוסכמים.

<צביקה האוזר: כמו שאמרתי, בנושא הזה יש בראש ובראשונה אנשים ולא רק ניירות, ולכן יש הערות באופן רציף והדברים נעשים תוך כדי תנועה, כאשר אני מבקש כל דבר שנשמע לי הגיוני.

<צביקה האוזר: אני פניתי לחברת גינדי ועד עכשיו קיבלתי היענות לכל דבר ועניין.

<צביקה האוזר: בשורה התחתונה, מעבר לריהוט ניתן מענק חד-פעמי של כ-5,000 שקל.

<אסף אשכנזי: מענק שהתקבל רק אתמול בערב.

<צביקה האוזר: שהתקבל באמת אתמול בערב.

<אסף אשכנזי: ובצורה מאוד חלקית.

<אסף אשכנזי: תחדדו את הדברים, אל תציגו חלקי אמיתות, אני מבקש מכם.

<אסף אשכנזי: אנחנו מתאפקים, אבל יש גבול.

<צביקה האוזר: אסף, אתה מכיר את ה...

<צביקה האוזר: יש לנו לא מעט תכתובות, וכל דבר שהוא לא ראוי, לא תקין, בעייתי – טופל.

<צביקה האוזר: אני מראש אומר שהדברים האלה.

<צביקה האוזר: .. המענק התקבל אתמול בערב.

<איציק שמואל: אבל אני עדיין במלון, ככה שזה לא נכון להגיד את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יהיה לכם עוד הרבה זמן לדבר.

ניסן סלומינסקי: תרשמו את זה.

ניסן סלומינסקי: אם לא בישיבה הזאת אז בישיבה הבאה.

סתיו שפיר: לא, אבל זה חשוב שזה לא ייגרר לישיבה הבאה - - -

ניסן סלומינסקי: זה ייגרר לישיבה הבאה, כי יש לנו כאן הרבה - - -

סתיו שפיר: אני רוצה לוודא ש - - -

ניסן סלומינסקי: לא, סתיו, זה ייגרר לישיבה הבאה, כי אנחנו לא נספיק.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שכל אחד קודם יגיד את הסיבוב שלו.

<קריאות: אבל הם דיברו חצי שעה.

ניסן סלומינסקי: הדיירים, עשו לי טובה, אם אתם רוצים ש...

ניסן סלומינסקי: קצת סבלנות, אחרת אתם תריבו ביניכם, והמצב יישאר כך, וזה דבר שאני לא רוצה שיקרה.

ניסן סלומינסקי: צביקה, מה לוח הזמנים?

<צביקה האוזר: זה לוח הזמנים והסטטוס נכון לאתמול, ממה שנמסר לי: כ-26 דירות אוכלסו - - -

ניסן סלומינסקי: לא, עזוב את זה רגע, תאמר לי לגבי הבדיקה.

<צביקה האוזר: אני כבר אומר לגבי הבדיקה.

<צביקה האוזר: 10 משפחות בהסדר של דירה זמנית, כלומר, עשר משפחות בחרו לקבל את הסכום ולא להסתייע בהסדר של שכירת דירה; משפחה אחת, אם אני מבין, תאכלס דירה זמנית שמתפנה רק ב-1 בפברואר, וזאת על פי בחירתה; ודירה אחרונה תאוכלס עד סוף השבוע, שאני מבין שזה האדון שנמצא כאן.

<איציק שמואל: לא, יש שלושה שעדיין במלון.

<אסף אשכנזי: שלושה עדיין במלון, כל אחד עם ארבעה ילדים.

<אסף אשכנזי: את אשתו פיטרו מהעבודה, אין לו כסף - - -

<איציק שמואל: אין לי את הכסף לדלק כדי למשוך את זה לישיבה הבאה.

ניסן סלומינסקי: צביקה, מה לוח הזמנים של הבדיקות של הבתים?

ניסן סלומינסקי: ישראל, אתה מוזמן לשבת, אחרת לא תוכל להביע את עמדתך.

<ישראל גודוביץ: הוא כבר חצי שעה מדבר, אני לא מאמין.

<קריאה: והוא התחיל ממשפט.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<ישראל גודוביץ: הם אומרים ש - - -

ניסן סלומינסקי: לא, ישראל, אתה לא - - -

<צביקה האוזר: אני יכול לא לדבר.

ניסן סלומינסקי: ישראל, אם אתה לא רוצה, עמדתך לא תישמע.

ניסן סלומינסקי: צביקה, מה לוח הזמנים לבדיקות עצמן?

<צביקה האוזר: לוח הזמנים לבדיקות עצמן, כפי שנמסר לי באותה ישיבה שמהנדס העיר השתתף בה, כפי שאני הבנתי, מדובר בבדיקה שתיארך כחודש, אולי חודש ושבוע.

<צביקה האוזר: כמו שאמרתי, אני ביקשתי ש - - -

ניסן סלומינסקי: מתי היא מתחילה?

<צביקה האוזר: הבדיקות צריכות להתחיל בימים אלה; אני מבין שצריך אישור לכך.

<צביקה האוזר: יש לנו שני בניינים – בבניין הלא מאוכלס קל יותר לבצע בדיקות, ובבניין המאוכלס צריך שיתוף פעולה מלא עם הדיירים.

ניסן סלומינסקי: מתי תתחיל הבדיקה?

<צביקה האוזר: להערכתי הבדיקות בבניין הלא מאוכלס כבר החלו, והן יימשכו, אני מעריך, כחודש.

<צביקה האוזר: כמו שאמרתי, בגלל הבקשה לבדוק כל דירה ודירה וכל חדר וחדר ולא להסתפק בבדיקות סטטיסטיות, זה ייקח קצת יותר זמן, זה יעלה קצת יותר כסף, אבל זה הדבר הנכון לעשות בנושא הזה.

<צביקה האוזר: אסור להתפשר כאן בנושא הבטיחות, ולו כחוט השערה.

<איציק שמואל: ובינתיים, הדירות החלופיות הן באותו הסטנדרט?

<אסף אשכנזי: ממש לא.

<צביקה האוזר: אם השאלה מופנית אליי, אני אענה.

<איציק שמואל: אני יכול להפנות אותה גם - - -

<צביקה האוזר: אני יכול לענות, מכיוון שאני הייתי מעורב במנגנון הזה, שהוא מנגנון הביניים של מתן מענה מידי לסיטואציה שבה אנשים נשארו בבתי מלון.

<צביקה האוזר: קודם כול, צריך להבהיר חד-משמעית: הדירות הזמניות רחוקות מלהיות הדירות שאנשים עזבו.

<צביקה האוזר: אין דירה זמנית כדין הדירה שלך, שבה השקעת את מיטב כספך ואהבתך ואת העיצוב שלך - -

ניסן סלומינסקי: צביקה, לקצר.

<צביקה האוזר: - - אבל מדובר בשיפור משמעותי לעומת הסיטואציה של בית המלון.

<צביקה האוזר: אני הבאתי ביום הראשון חוברת לאסף שבה היצע, ואני ביקשתי שכל דירה תאושר על ידי כל משפחה, שלא יהיה מצב של אירוע רנדומלי או אקראיות.

<צביקה האוזר: הבקשה הייתה לדירות חדשות.

<צביקה האוזר: ממה שאני הבנתי, היו שם בהתחלה גם דירות שאינן חדשות, אבל הייתה העדפה לדירות חדשות.

<צביקה האוזר: במהלך האכלוס גילינו שבדירות החדשות יש ליקויים של דירות חדשות – יש בהן את הניקיון ואולי את הרווחה של דירות אחרות – אבל גם הליקויים האלה, ככל האפשר, מתוקנים.

<אסף אשכנזי: זה כבר חצי שעה.

<אסף אשכנזי: חצי שעה.

ניסן סלומינסקי: די, צביקה.

סתיו שפיר: יש לי שאלה קצרה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, אני לא רוצה ש - - -

סתיו שפיר: מי היו המהנדסים ש - - -

<אסף אשכנזי: הוא לא ענה לשאלה מתי יסיימו את הבדיקות, עד מתי אנחנו נישאר בבתים זמניים.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מבקש שקט.

ניסן סלומינסקי: צביקה, מה שאני רוצה זה שברגע שיתחילו לקבל תוצאות של הדירה הראשונה והשנייה, אז תנו לנו את התוצאות, ולא לחכות עד שכל הבניין.

ניסן סלומינסקי: ..

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכבר מהדירות הראשונות תעבירו את זה אלינו לישיבה הבאה, ואל תחכו שיגמרו את כל המבנה כולו.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתעבירו לנו כבר מהדירות הראשונות, בעיקר מהמבנה שבו נפלו המרפסות, ששם אתם יכולים הרי להתחיל, כי אתה אומר שזה מבנה ריק.

<צביקה האוזר: אני מבין שהמהנדס לא כאן, אבל אני אעביר את הבקשה.

<צביקה האוזר: בכל מקרה, מה שסוכם זה שכל המידע...

<צביקה האוזר: הבדיקה היא על דעת אינג'ינר יואל בן-עזרא, נציג הדיירים, והוא מקבל באופן רציף את כל המידע.

<אסף אשכנזי: יש היעדר שקיפות לאורך כל הדרך.

ניסן סלומינסקי: שקט.

ניסן סלומינסקי: משרד השיכון נמצא פה?

אמנון כהן: כן.

ניסן סלומינסקי: יש לכם דברים ספציפיים לנושא?

ניסן סלומינסקי: בקצרה, אם אפשר.

אמנון כהן: אני עורך דין אמנון כהן, רשם הקבלנים במשרד השיכון, ונמצאת פה גם ליאורה זיידמן, שהיא ראש מינהל הנדסה במשרד.

אמנון כהן: אני שומע על תחושה של פער בין הציפיות לבין המצב – ואני לא שופט אף אחד – אבל אני גם שמח לשמוע שיש נטילת אחריות בקטע הזה.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי את זה.

אמנון כהן: לי כרגולטור אין שום קשר לחברה היזמית.

אמנון כהן: אם רוצים מחר שתהיה רגולציה גם על חברות יזמיות, צריך להוביל מהלך של חקיקה.

אמנון כהן: לי יש היום קשר – או אמור להיות קשר, בסוף התהליך – אך ורק עם החברה הקבלנית.

אמנון כהן: אנחנו מחכים לממצאים של חקירת המשטרה.

אמנון כהן: המשרד שלנו פועל בנדון, מנכ"ל המשרד כינס צוות מקצועי, ואנחנו עושים פעולות כאלה ואחרות.

אמנון כהן: אנחנו גם נקבל את הממצאים מעיריית חדרה וממשטרת ישראל, ונשמע את כל - - -

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין, משטרת ישראל עושה בדיקות מקצועיות?

ראובן ריבלין: היא קובעת אם יש רשלנות או אין.

אמנון כהן: אני שלחתי צוות למקום בבוקר האירוע, אבל המשטרה הקדימה אותנו.

אמנון כהן: היא אספה את יומני העבודה, היא אספה - - -

ראובן ריבלין: תספר לנו יותר טוב מה הסמכויות שלך לגבי מקרה כזה, שהוא יוצא דופן.

אמנון כהן: הצוות שיצא מטעמנו לשטח - - -

ראובן ריבלין: אני יודע, אני יודע, אני מכיר את חוק ה - - -

<ישראל גודוביץ: החוק פה.

<ישראל גודוביץ: אנחנו מדברים, מדברים, מדברים, אבל זה החוק.

אמנון כהן: המשרד שלנו יצא לאסוף את כל הממצאים האפשריים בשטח.

אמנון כהן: המשטרה עשתה את כל מה שהיא צריכה לעשות, לקחה את כל החומר.

אמנון כהן: פנינו אליהם והם אמרו שהם ייתנו לנו, אבל זה לא יקרה מחר בבוקר.

אמנון כהן: לגבי שאלתו של חבר הכנסת ריבלין: לרשם הקבלנים, כרגולטור של חברות קבלניות בישראל, יש אמצעים קבועים בחוק, הוא יכול לנקוט באמצעי משמעת נגד קבלן במידה שיימצא שהוא פעל בניגוד לחוק או מבחינה לא מקצועית.

אמנון כהן: זה מוגדר בחוק כערעור מהימנות.

אמנון כהן: אבל אנחנו לא עושים את זה עד שאנחנו לא יודעים בוודאות מה היה המקור לכשל ומה בדיוק קרה שם.

אמנון כהן: כשיהיו ממצאים, כשיהיו תוצאות עובדתיות, נצטרך לנקוט את כל האמצעים שהחוק מאפשר.

ניסן סלומינסקי: החברה נתנה לוח זמנים סביר ל - - - ?

אמנון כהן: לא.

אראל מרגלית: איזו פעולה כן נקטתם?

אראל מרגלית: הרי קרה פה מקרה חמור.

<איציק שמואל: כלום.

אראל מרגלית: איזה פעולה מידית נקטתם כדי ש - - - ?

ראובן ריבלין: אראל, אני אעזור לך ברמה המשפטית.

ראובן ריבלין: בתורת הרשלנות יש איזשהן הנחות.

ראובן ריבלין: הנחות שהדבר מדבר בעד עצמו.

ראובן ריבלין: נפלה מרפסות – מה סמכותך.

ראובן ריבלין: ..

ראובן ריבלין: ההוא אומר שהם לא אשמים, זה אומר "אנחנו ודאי לא אשמים, הקבלן אשם", והקבלן לא לוקח אחריות, הוא רק אומר שהם לא אשמים, והוא צודק באמירתו.

ראובן ריבלין: מכל זה אני מוצא בסוף שהדיירים אשמים.

אמנון כהן: מי שהבין מדבריי שלדיירים יש אשמה - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: יש לך סמכות ביניים, האם הדבר לא מדבר בעד עצמו?

אמנון כהן: אני אענה לאדוני.

אמנון כהן: מי שנתן את היתר הבנייה זו עיריית חדרה - - -

<ישראל גודוביץ: אז איפה הם?

אמנון כהן: אני לא אענה בשמם, אני אענה רק בשמי.

<ישראל גודוביץ: יש סיבה שהם לא הגיעו.

אמנון כהן: אבל אני לא הכתובת, אדוני.

אמנון כהן: אני אומר לך כך: מי שנתן את היתר הבנייה ואפשר לחברה לבנות כפי שבנתה, זו עיריית חדרה.

אמנון כהן: מי שאמור לפקח במידה שיש כשלים של בנייה בשטח זו אותה רשות שנתנה את היתר הבנייה.

אמנון כהן: אפשר לקיים דיון אחר לגבי הסמכויות של הרשויות המקומיות והכלים שיש להם לשים בכל אתר בנייה מפקח שיבדוק האם בוצעה העבודה לפי התכנית.

ניסן סלומינסקי: מה הכלים שלך כרשם, כרגולטור?

ניסן סלומינסקי: מה הסמכויות שיש לך במקרה הספציפי הזה?

אמנון כהן: במקרה הספציפי הזה תקנות ערעור מהימנות אומרות – יש כמה מקרים, ואחד מהם רלוונטי לדיון הזה – שאם קבלן פעל בניגוד לתפקידו, הווה אומר: פעל בצורה הנדסית רשלנית, יכול הרשם לנקוט נגדו אמצעים אחרי שישמע אותו ויתכלל את כל השיקולים וישמע את כל הצדדים.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבין שאתם מחכים לתוצאות של בדיקת המשנה.

אמנון כהן: כן, אנחנו מחכים לתוצאות, מחכים לראות את יומני העבודה - - -

ניסן סלומינסקי: אמנון, תודה.

אמנון כהן: אני רוצה עוד מילה אחת.

אמנון כהן: אם ביומן העבודה כתוב שקונסטרוקטור אישר לצקת את מרפסת 17 כשהוא היה בשטח וראה את קשירת הברזל וראה את המבנה ההנדסי שמוכן ליציקה על פי חוק – זה מצב אחד.

אמנון כהן: אבל אם הוא לא היה שם, אלא הוא אישר טלפונית או אישר במייל או שלא אישר בכלל או שאישר קדימה עשר מרפסות – אז זה כבר מצב אחר.

אמנון כהן: כשזה יהיה מולנו, נהיה יותר חכמים.

<ערן רושו: אבל הקבלן ענה לך: זה כשל רב-מערכתי.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, עשו לי טובה.

ניסן סלומינסקי: ליאורה, יש לך משהו להוסיף?

<איציק שמואל: ניסן - - -

ניסן סלומינסקי: דקה.

<איציק שמואל: אבל לפני רגע הוא אמר שיש כשל רב-מערכתי אצלו.

<איציק שמואל: אז לכל הפחות הוא יכול לזמן את הבן אדם למשרד ולהתנות על הרישיון שלו או להשהות את הרישיון שלו.

<איציק שמואל: אבל הוא בינתיים בונה בכל הארץ.

אמנון כהן: מה לעשות?

אמנון כהן: לקחת את רישיון העבודה שלו לפני שהוכח שהוא אשם?

<איציק שמואל: הוא בעצמו אומר שיש לו כשל רב-מערכתי.

<אמיר נחום: שמולי, אתה כבר מכריע, אתה כבר פוסל - - -

<איציק שמואל: אתה אמרת בעצמך שיש כשל רב-מערכתי.

<אמיר נחום: אני אמרתי ש - - -

ניסן סלומינסקי: שמולי, תאמין לי שלא משנה מה הוא אמר פה או לא אמר – כשהוא יגיע לחקירה במשטרה הדברים ייאמרו אחרת.

ניסן סלומינסקי: מה שנאמר פה לא תמיד ייאמר אותו דבר גם שם.

ניסן סלומינסקי: מי ששם לב לדברים, מי שיש לו אוזן רגישה, כמו לרובי ולי, שם לב שהוא לא אמר "אני אשם", הוא אמר קצת אחרת.

אראל מרגלית: אבל יש לו אחריות כוללת - - -

ראובן ריבלין: צריך להתחיל מזה שנפלה מרפסת, אחר כך הולכים אחורה.

ראובן ריבלין: קודם כול נפלה מרפסת, ושלא תיפול עוד מרפסת חלילה.

אראל מרגלית: נכון.

ניסן סלומינסקי: רגע, ליאורה, את מתכננת - - -

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה זה "אין לי סמכות".

ראובן ריבלין: נפלה מרפסת.

אמנון כהן: לא - - -

ניסן סלומינסקי: חברים, רובי, שנייה.

ניסן סלומינסקי: ליאורה, את מנהלת מינהל תכנון והנדסה במשרד השיכון.

ניסן סלומינסקי: יש לך קשר לנושא הזה?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אני רק אוסיף לדבריו של רשם הקבלנים, שמשרד השיכון לא היה מעורב בשום דרך בנושא של התכנון והביצוע של הבניינים.

ניסן סלומינסקי: זה ברור.

ניסן סלומינסקי: אני שואל מה עכשיו.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אנחנו חשבנו שמאחריותנו לשכור מומחה מטעמנו כדי שיבדוק באופן אובייקטיבי את הנושא של השתלשלות העניינים, ולצורך זה אנחנו משתפים פעולה עם המשטרה, שבידיה מצויים כל החומרים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש מישהו שלקחתם מטעמכם?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: לקחנו מישהו מטעמנו שבעצם מסתמך על אותם חומרים שנתפסו על ידי המשטרה.

ניסן סלומינסקי: יש לו גישה ישירה אליהם?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אנחנו בשיתוף פעולה איתם.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אני לא רוצה להרחיב.

אראל מרגלית: אתם כל הזמן מדברים כאילו זה רק מקרה פרטי.

אראל מרגלית: אז נכון שצריך לדבר על המקרה הפרטי ולהבין אותו, אבל אני רוצה להבין, משרד השיכון, המקרה הספציפי הזה והכשל המערכתי שקרה – מה זה גורם לכם, איפה יש לכם חוסר נוחות לגבי מקרים פוטנציאליים אחרים, איפה יש ליזמים חוסר נוחות, איפה יש לקבלנים.

אראל מרגלית: איפה זה מעורר חוסר נוחות?

אראל מרגלית: מה שאתם עושים במקרה הזה זה בסדר גמור, אבל נורא מעניין אותנו גם - - -

בועז טופורובסקי: אם היו מתים אנשים אז - - -

אראל מרגלית: בדיוק.

אראל מרגלית: אז איפה אתם משנים את הנוהל?

ראובן ריבלין: - - - רגולטור כדי שלא ייפלו מרפסות.

ראובן ריבלין: שלא תהיה אי-הבנה - - -

בועז טופורובסקי: היחידים שמענישים אותם זה אלה שקנו את הדירות.

בועז טופורובסקי: זו השורה התחתונה.

ראובן ריבלין: היינו בין מחוקקי חוק הקבלנים.

ראובן ריבלין: הרגולטור נמצא קודם כול כדי שלא תיפול מרפסת, ואם נפלה מרפסת הוא צריך לבוא מיד ולבדוק איפה הכשל המערכתי, לא לחכות למשטרה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, רובי, רק שנייה - - -

<ישראל גודוביץ: - - -

ניסן סלומינסקי: ישראל, אני אתן לך עוד דקה - - -

<ישראל גודוביץ: 23 מתים.

<ישראל גודוביץ: עד היום - - -

ניסן סלומינסקי: ישראל, עוד דקה אני אתן.

<ישראל גודוביץ: אני מדבר על "ורסאי".

ניסן סלומינסקי: ישראל, עוד דקה אני אגיע אליך, אבל אתה כל הזמן מתפרץ, אז בסוף אני לא אגיע אליך.

<אסנת קרמר רוזן: אני ממינהל התכנון של משרד הפנים.

<אסנת קרמר רוזן: אני לא יכולה להתייחס למקרה הפרטי הזה.

<אסנת קרמר רוזן: למעשה, מאסון "ורסאי" מינהל התכנון של משרד הפנים פועל למען הקמת מכוני בקרה פרטיים שיבקרו את תכן וביצוע הבנייה בישראל.

<אסנת קרמר רוזן: כרגע יש בדיונים של ועדת הפנים של הכנסת תיקון 102 לחוק התכנון והבנייה, ומכוני הבקרה הם חלק בלתי נפרד מהדבר הזה.

<אסנת קרמר רוזן: המכונים האלה הם כבר חלק ממסקנות ועדת זיילר, לאחר אסון "ורסאי" – גם ועדת יישום שבדקה את דוח זיילר וגם לאור שרשרת של החלטות ממשלה להקים את אותם מכוני בקרה.

<אסנת קרמר רוזן: מדובר על בקרה תהליכית ובקרה מבנית, גם בשלב הבקשה להיתר הבנייה וגם לאורך ביצוע הבנייה.

<אסנת קרמר רוזן: הוזכר כאן מהנדס העיר - - -

ראובן ריבלין: תרשי לי להעיר לך הערה.

ראובן ריבלין: קודם כול, קיבלת החלטת ביניים ששיטת הבנייה הוצאה מחוץ לאישור.

ראובן ריבלין: קודם כול קבעתם שאתם מורידים את השיטה הזו מסדר היום, כלומר, אי אפשר לבנות יותר כך.

ראובן ריבלין: כרגולטור פסקתם ששיטת פל-קל - - -

בועז טופורובסקי: אבל 11 שנה עברו, ועוד לא הוקם מכון אחד.

<קריאות: - - -

<אסנת קרמר רוזן: לגבי חדרה, אני לא נכנסת - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותיי, אנחנו בקוצר זמן.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו בקוצר זמן, אנחנו רוצים בפעם הראשונה לשמוע את כל הרגולטורים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לשמוע - - -

אראל מרגלית: אתם צריכים להיות נמרצים ויותר ברורים ולומר איזה פעולות אתם הולכים לנקוט.

בועז טופורובסקי: 11 שנה מאז "ורסאי" ועוד לא הוקם מכון.

בועז טופורובסקי: 11 שנה.

אראל מרגלית: אתם מדברים בשפה שמנקה אתכם מאחריות.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לשמוע לקיחת אחריות, לא בגלל שאתם אשמים אלא בגלל שאתם הרגולטורים ואנחנו רוצים להבטיח שלמרפסות אחרות לא יקרה אותו דבר.

אראל מרגלית: אז תדברו ברור.

אראל מרגלית: דברו ברור.

<אסנת קרמר רוזן: אז תנו לי לדבר בבקשה.

<אסנת קרמר רוזן: מה שאנחנו מנסים – אם תיתנו לי לסיים את דבריי – זה קודם כול להקים את אותם מכוני בקרה על הבנייה.

<אסנת קרמר רוזן: מכוני הבקרה משלימים את מה שקיים היום.

<אסנת קרמר רוזן: מה שהוסבר פה זה שיש מהנדס עיר ואגף הנדסה.

<אסנת קרמר רוזן: כולנו יודעים מי יושב באגף הנדסה, ואנחנו יודעים שהם עושים את עבודתם לפי החוק.

<אסנת קרמר רוזן: מה שהחוק בעצם מקנה להם זה לבדוק קודם כול בקרה מרחבית: שהיתרי הבנייה לא חורגים מתב"ע מבחינת קווי בניין, גובה בניין וכולי.

<אסנת קרמר רוזן: מהנדס עיר, לצערנו, הוא אדריכל לפעמים - -

<ישראל גודוביץ: למה לצערך?

ניסן סלומינסקי: אויש, חבר'ה, נו.

<אסנת קרמר רוזן: - - אבל אנחנו לא יכולים להטיל עליו להבין בהנדסה.

<אסנת קרמר רוזן: מכוני הבקרה באים פה לעשות את אותה בקרה תהליכית ובקרה מבנית שעליהן שמענו פה.

<אסנת קרמר רוזן: זה בדיוק הכשל הרב-מערכתי.

אראל מרגלית: עשו את זה פה?

<אסנת קרמר רוזן: אנחנו עושים עכשיו פיילוט, לצערי - - -

אראל מרגלית: אבל עשו את זה פה?

<אסנת קרמר רוזן: לא, כי זה עוד לא קיים.

<אסנת קרמר רוזן: תנו לנו לאשר את תיקון 102, וזה יהיה.

<אסנת קרמר רוזן: אנחנו כבר כמה שנים מקימים את המקצוע.

<אסנת קרמר רוזן: .. יושב פה רשם המהנדסים והאדריכלים.

<אסנת קרמר רוזן: אנחנו רוצים שיהיה מקצוע מוכר של בקרה במדינת ישראל.

<אסנת קרמר רוזן: התחלנו כבר לעשות קורסים, בעזרת RICS, שזה מוסד אנגלי מוכר.

<אסנת קרמר רוזן: יש לנו כבר 50 בוגרים שהם מבכירי המשק, מהנדסים ואדריכלים.

<אסנת קרמר רוזן: אנחנו עושים פיילוט של בקרות תהליכיות ומבניות במספר רשויות מקומיות בישראל.

<אסנת קרמר רוזן: כבר בוועדת הפנים האחרונה היה נציג שהציג את רשמיו מפרויקט שעובר כזו בקרה – צריך לקרוא את הפרוטוקול כדי לראות את התרשמותו.

<אסנת קרמר רוזן: מכוני הבקרה, מה שהם ייתנו זה רשת ביטחון לכל המעורבים.

<אסנת קרמר רוזן: החתול לא יכול לשמור על השמנת – מכוני הבקרה אמורים להיות רשת ביטחון, עין שלישית שחסרה פה.

<אסנת קרמר רוזן: ואני לא מדברת על העלמות עין בזדון, אלא דברים שנעלמים מהעין.

ראובן ריבלין: אלה כבר דברים שאנחנו לא יכולים לטפל בהם.

ניסן סלומינסקי: לא, כן יכולים.

ראובן ריבלין: אדם יכול לרמות.

ניסן סלומינסקי: בזה המשטרה תטפל.

ניסן סלומינסקי: מה שהיא מדברת זה על הצלע השלישית שחסרה.

<קריאות: - - -

<איציק שמואל: אנחנו מחכים ומחכים ומחכים.

<איציק שמואל: היום אין לי את זה.

<איציק שמואל: היום.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים בכם, אבל אנחנו גם דנים בזה שמחר זה לא יקרה במקום נוסף.

<ערן רושו: אבל זה יקרה, זה יקרה.

<ערן רושו: אותה מרפסת שקרסה – יש פה דייר עם ארבעה ילדים קטנים - - -

<ישראל גודוביץ: בשביל מה אתם יושבים פה בכנסת?

ראובן ריבלין: אתה באת לוועדת הכספים.

<ישראל גודוביץ: למה זה קורה, למה?

ראובן ריבלין: זה צריך להיות בוועדת - - -

<קריאות: - - -

ראובן ריבלין: הטענות שלך נכונות, אבל אל תשים אותנו בבית דין.

ראובן ריבלין: אנחנו לא - - -

ניסן סלומינסקי: רובי.

ניסן סלומינסקי: ישראל, פעם אחרונה, ישראל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אם אדם בגילך לא מסוגל להתגבר על עצמו - - -

<ישראל גודוביץ: במשך שנים - - -

ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא בית משפט, אנחנו לא בית משפט.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לשאול את רשם הקבלנים, את משרד הפנים וכל שאר המקומות, מדוע אין רגולציה.

ניסן סלומינסקי: רובי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אסנת.

<אסנת קרמר רוזן: היות שהדבר הזה הוא על שולחן ועדת הפנים, כאן זה לא השולחן הנכון.

<אסנת קרמר רוזן: דבר שני שאנחנו עושים, ביחד עם משרד השיכון, לאור המלצות ועדת זיילר: משרד השיכון כותב את קוד הבנייה.

<אסנת קרמר רוזן: ביום ראשון הקרוב אנחנו מביאים לאישור המועצה הארצית, אצלנו, את ארבעת החלקים הראשונים של הקוד, שמתחיל בהגדרה של מושגים; חלק ב' זה שלד הבניין; חלק ג' בטיחות האש; וחלק ד' זה בטיחות המשתמש.

<אסנת קרמר רוזן: הדבר הזה הוא למען טיוב איכות הבנייה בישראל.

ניסן סלומינסקי: אחרי שזה יאושר ביום ראשון, מה השלבים הבאים עד שזה יוכל להתממש?

ראובן ריבלין: כמה זמן אתם עובדים על זה?

ראובן ריבלין: 11 שנה?

ניסן סלומינסקי: רובי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת מתי זה יסתיים.

<ישראל גודוביץ: זה יגרום להעלאת מחירים, את זה היא לא אומרת.

<ישראל גודוביץ: זה מכביד על מחיר הדירה.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אפשר לענות?

ניסן סלומינסקי: דברי, בבקשה.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: בעצם מדובר במערכת - - -

<ישראל גודוביץ: סידרתם את מחירי הדירות.

<ישראל גודוביץ: בראבו.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: מדובר במערכת משלימה שאמורה לטפל בכמה נושאים.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: קוד הבנייה אמור לטפל באיכות הבנייה מבחינת התכנון.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: יש גם מערכת שמבקרת את איכות התכנון בזמן התכנון ובזמן הביצוע, שזה אותם מכוני בקרה שמשרד הפנים דיבר עליהם.

ניסן סלומינסקי: מתי הם יוקמו?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: רגע, דקה.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: והמערכת המשלימה היא המערכת שמדברת על בעלי המקצוע, שזה הנושא של איחוד הפעולות.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: לגבי הנושא של קוד הבנייה: קוד בנייה מראש נועד להיעשות מודולרי.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: החלטת הממשלה שאימצה את המלצות ועדת זיילר הייתה בדצמבר 2006, והיא קבעה את חלוקת הסמכויות בין המשרדים השונים.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: התקצוב הגיע ב-2007.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: הקוד נועד מראש להיות מודולרי.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אנחנו מכינים את הקוד, והעיגון בתקנות התכנון והבנייה על ידי שר הפנים - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, אני לא הבנתי, באיזה שנה אנחנו עכשיו?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אנחנו בתחילת 2014 - - -

ניסן סלומינסקי: ואת אומרת ב-2006.

ניסן סלומינסקי: שמונה שנים?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אני רוצה להסביר.

<קריאה: ב-2013 קרסו המרפסות.

ראובן ריבלין: הם התחילו לפני 11 שנה מהיום.

ראובן ריבלין: 2003.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: אני יכולה להסביר?

ניסן סלומינסקי: לא, רק תסבירי מתי זה יסתיים?

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: ההכנה של פרקי הקוד בעצם הסתיימה.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: עכשיו אנחנו מדברים על הנושא של העיגון שלהם בתקנות התכנון והבנייה, שנמצאות בסמכות שר הפנים.

<ליאורה לבקוביץ זיידמן: במהלך 2014 כל הקוד על כל פרקיו יאושר, יושלם ויעוגן בתקנות.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: איגוד הקבלנים, ניסים, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: רק תעשה את זה קצר.

<ניסים בובליל: קודם כול אני מבין מאוד את הדיירים ואני חושב שהמקרה הזה הוא מקרה חמור מאוד שלא היה צריך לקרות.

<ניסים בובליל: במדינת ישראל נבנו יותר מ-2 מיליון מרפסות, וזה מקרה שמהיום שאני זוכר את עצמי לא קרה מקרה כזה.

<ניסים בובליל: זה מקרה חריג וקיצון.

<קריאה: - - - שקרסו.

<ניסים בובליל: לא בזמן שאנשים גרו, ולא בדירות חדשות.

<ניסים בובליל: אני לא מכיר מקרה כזה.

<ניסים בובליל: דבר שני, מדברים פה על דוח זיילר ועל דברים שרואים את פני העתיד.

<ניסים בובליל: אנחנו נמצאים בוועדות האלה, ואנחנו כבר למעלה מעשר שנים ממתינים שיקימו את מכוני הבקרה וכל מיני הליכים אחרים.

<ניסים בובליל: בעיניי המקרה הזה הוא מקרה מאוד פשוט.

<ניסים בובליל: החוק קובע כיצד לפעול וכיצד להתנהג.

<ניסים בובליל: כשאתה הולך להוציא היתר בנייה, בגוף ההיתר צריך להיות אחראי לביצוע השלד, הוא חותם, לאחר מכן צריך להיות אחראי לביקורת, שגם חותם, מצהיר.

<ניסים בובליל: כפי שאני יודע, בפרויקט שאני בדקתי אתמול בלילה, פרויקט של 100 יחידות דיור, אמורים להגיע כ-500 פעם לביקורת, על פי החוק היום.

<ניסים בובליל: אם הדברים האלה היו נעשים, זה לא היה קורה.

אראל מרגלית: זה נעשה?

אראל מרגלית: באופן כללי זה נעשה?

<ניסים בובליל: באופן כללי בענף הבנייה והתשתית זה נעשה.

<ניסים בובליל: אני הבאתי פה תיק של בניין שלא קשור - - -

ניסן סלומינסקי: לא, ומה במקרה הזה?

<ישראל גודוביץ: - - - הנה, יש איתי במקרה - - - תראה לי איפה זה חתום.

<ישראל גודוביץ: זה הכול, זה כל מה שאני שואל.

ניסן סלומינסקי: ישראל, שקט בבקשה.

<ישראל גודוביץ: 100 איש יושבים ומבזבזים זמן.

<ישראל גודוביץ: ועוד מיזוג אוויר.

ניסן סלומינסקי: תמשיך ניסים.

<ניסים בובליל: אני אומר שמקרה כזה לא יכול היה לקרות, כי על פי החוק, המהנדס צריך לאשר - - -

ניסן סלומינסקי: מה במקרה הספציפי הזה?

<ניסים בובליל: אני לא מכיר.

<ניסים בובליל: ביקשתי לקבל את יומני העבודה.

<ניסים בובליל: הגיע אליי יומן העבודה של הבניין שבו הם גרים, ושם מופיע שהמהנדס היה, בדק את התקרה ואישר את היציקה שלה.

<ישראל גודוביץ: המהנדס או המפקח?

<ניסים בובליל: המהנדס, הקונסטרוקטור.

<קריאה: אין מפקח.

<ערן רושו: בפרויקט הזה הם לא מכירים את המושג הזה.

<ישראל גודוביץ: שני מפקחים צריכים להיות.

ניסן סלומינסקי: ניסים, בבקשה.

<ניסים בובליל: קצת קשה לי להתמודד עם האמירות - - -

<ישראל גודוביץ: עשר שנים אחרי אסון "ורסאי", ואני פשוט לא מאמין שאני פה.

אראל מרגלית: ישראל, אנחנו רוצים לשמוע אותך.

אראל מרגלית: חכה עוד רגע, ונרצה לשמוע גם אותך.

ניסן סלומינסקי: ניסים, בבקשה.

<ניסים בובליל: המקרה הזה הוא מקרה מאוד חשוב, וצריך להבהיר אותו.

<ניסים בובליל: ולכן התכוננתי לקראת הישיבה ובדקתי את המקרה הספציפי של חדרה, אבל לא יכולתי לקבל מסמכים למעט יומן עבודה של המרפסת המקבילה של הבניין שגרים בו.

<ניסים בובליל: במקרה הזה - - -

ראובן ריבלין: אני לא הבנתי דבר אחד: האם כתוב אצלך שהדיירים אחראים לפקח על העניין ש - - - ?

<ניסים בובליל: לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: רובי - - -

ראובן ריבלין: אז מה האחריות כלפי הדיירים?

אראל מרגלית: הוא אומר שיש נוהל מסודר.

ראובן ריבלין: מה זה נוהל מסודר?

ראובן ריבלין: אבל הם לא יכולים - - -

ניסן סלומינסקי: אבל אין, המשטרה לקחה הכול.

ניסן סלומינסקי: זה מה שהוא מנסה להגיד.

בועז טופורובסקי: הקבלנים תמיד צדיקים.

בועז טופורובסקי: תמיד צדיקים.

בועז טופורובסקי: הדיירים אשמים.

<ניסים בובליל: מה שאני אומר זה שעיריית חדרה נתנה היתר בנייה - - -

בועז טופורובסקי: אה, אז העירייה עכשיו אשמה?

<ניסים בובליל: רגע, רגע - - -

ראובן ריבלין: בליליפוט נגיד שאפשר ל - - -

ניסן סלומינסקי: רובי, די, רובי.

בועז טופורובסקי: הקבלנים תמיד צדיקים, נכון?

ניסן סלומינסקי: תנו לו לסיים, כי אנחנו בקוצר זמן.

בועז טופורובסקי: אבל הוא רק מאשים אחרים.

בועז טופורובסקי: אני מחר עובר דירה, ומה שאני עובר עם "דניה סיבוס", הקבלן, ועם "אפריקה ישראל", היזם.

בועז טופורובסקי: ..

בועז טופורובסקי: איך שהקבלנים לא סופרים בכלל דיירים.

בועז טופורובסקי: הדיירים חושבים שהם יקבלו כסף?

בועז טופורובסקי: בחיים הם לא יקבלו כסף אם אנחנו לא נעשה מעשה.

בועז טופורובסקי: הקבלנים לא סופרים את הדיירים.

בועז טופורובסקי: זה היחס שאני קיבלתי.

בועז טופורובסקי: אשתי, נתנו לה לבכות כל פעם כשהיא באה לבקש איזשהו משהו.

בועז טופורובסקי: הקירות מתפוררים אבל אף אחד לא לוקח שום אחריות, רוצים שנשלם אלפי שקלים, עשרות אלפי שקלים, על תיקונים.

בועז טופורובסקי: "על זה חתמתם, על זה לא חתמתם – תקרא בחוזה".

בועז טופורובסקי: היחס שמקבלים הדיירים, שמקבלים האזרחים במדינת ישראל מהקבלנים, הוא יחס ביזיוני, יחס איום ונורא, אתם לא סופרים אותנו, אתם ממשיכים לא לספור אותנו, ומה שאתה אומר כאן זה גם ביזיון, אתה אומר "אני לא אחראי".

בועז טופורובסקי: ההנדסאי, הקונסטרוקטור, המהנדס, העירייה – אבל הקבלנים?

בועז טופורובסקי: אתם צדיקים, אתם מפסידים כסף, אתם עושים את זה למען המדינה, ואין עליכם שום אשמה.

בועז טופורובסקי: כל הזמן זה מה שאני שומע, מהיום הראשון שאני כאן.

בועז טופורובסקי: אבל מה שאני חווה באופן אישי כמישהו שקנה דירה – אף אחד לא יכול להגיד לי שאני לא חווה את זה, את ההשפלות שאני ואשתי מקבלים יום-יום בכל פעם שאנחנו מבקשים משהו שחתמנו עליו.

בועז טופורובסקי: שחתמנו עליו.

בועז טופורובסקי: אני אומר לך, ניסן, בוא נעשה על זה דיון, בוא נביא אותם, נביא אנשים, ואני אספר מהניסיון האישי שלי איזה יחס אנחנו מקבלים, איזה תשובות, איזה מיילים, איזה אס-אם-אסים, תשובות בסגנון "תעשה כאילו אתה מתייחס לחופר הזה", כל מיני מיילים שהגיעו אליי בטעות כי אנשים לא שמו לב שאני מכותב אליהם.

בועז טופורובסקי: היחס של קבלנים שהם כביכול ברמה, ההתנהגות, הביזוי, הביזיון – אם אנחנו עכשיו לא נעשה משהו בשביל הדיירים האלה, אף אחד לא יעשה בשבילם כלום.

בועז טופורובסקי: לא הקבלנים, לא גינדי ולא אף אחד.

בועז טופורובסקי: מה נותנים להם?

בועז טופורובסקי: 7,500 בחודש - -

<אסף אשכנזי: רק אתמול בערב, בגלל הדיון הזה.

<אסף אשכנזי: רק בגלל הדיון הזה.

בועז טופורובסקי: - - על 1.5 מיליון שקל שהם משלמים על הדירה?

בועז טופורובסקי: כולם מבלפים, לכולם אין אחריות, אבל כשהדיירים ממנפים את עצמם במשכנתאות, אף אחד לא - - -

<אסף אשכנזי: כל הכספים שלנו אצלם, כל הכספים.

<ישראל גודוביץ: תחזירו להם את הדירות.

ניסן סלומינסקי: ניסים, תנסה לסיים.

<ניסים בובליל: אני לא חושב שלקבלן אין אחריות, ואני לא חושב שליזם אין אחריות.

בועז טופורובסקי: אבל אתה לא לוקח אחריות.

<ניסים בובליל: קודם כול, לא אני בניתי את הבניין הזה.

<ניסים בובליל: אני נציג הקבלנים, ואני לא מכיר את המקרה הספציפי הזה, הגיע אליי רק יומן עבודה אחד.

<ניסים בובליל: לגבי האחריות, האחריות היא ברורה בחוק: מי שאחראי לפרויקט הזה ומי שאחראי לנפילת המרפסות – על פי החוק הקיים היום יש אחריות ברורה לכל שלב ושלב.

אראל מרגלית: אבל ניסים, תעשה סדר.

אראל מרגלית: קח פיקוד.

<ניסים בובליל: אני מנסה לעשות סדר.

<ניסים בובליל: התחלתי להסביר שבשלב הראשון, עוד לפני שמתחילים לבנות, יש לקיחת אחריות לגבי כל שלב ושלב על ידי הקבלן, על ידי המהנדסים, על ידי הקונסטרוקטור.

<ניסים בובליל: הם אחראים ליציבות הבניין.

<ניסים בובליל: הם נותנים את החישובים הסטטיים בעירייה, והם חותמים על תצהירים עוד לפני שמתחילים לבנות – בשלב היסודות, בשלב גמר השלד ובכל שלב ושלב – שהם בדקו את הקונסטרוקציה ושהקונסטרוקציה תואמת לתכנון והם מאשרים את זה.

<קריאה: אבל איפה היחס לדיירים?

<ישראל גודוביץ: - - -

ניסן סלומינסקי: ישראל, די באמת, אני רוצה לתת לך לדבר אבל אתה כל פעם מונע ממני.

ניסן סלומינסקי: בסוף אתה לא תדבר, אתה מתפרץ כמו ילד.

ניסן סלומינסקי: ממש.

<ישראל גודוביץ: אבל הוא אומר דבר שהוא לא נכון - - -

ניסן סלומינסקי: ישראל.

ניסן סלומינסקי: ניסים, בבקשה תסיים.

<ניסים בובליל: אז אני אומר שהאחריות היא מאוד ברורה.

<ניסים בובליל: אין שום ספק שיש פה אחראים, והאחרים צריכים לתת את הדין.

<ניסים בובליל: מקרה כזה – אסור שיקרה.

ניסן סלומינסקי: אתם לא תיתנו הגנה למי שלא צריך לתת לו הגנה.

<ניסים בובליל: בוודאי שלא, בוודאי שלא.

ניסן סלומינסקי: ישראל, בבקשה.

<ישראל גודוביץ: אני כל הזמן שומע על אסון "ורסאי".

<ישראל גודוביץ: את הדיונים האלה - - -

ניסן סלומינסקי: שם ותפקיד בבקשה.

<ישראל גודוביץ: אני ישראל גודוביץ, אני אדריכל, הייתי מהנדס העיר תל-אביב.

ניסן סלומינסקי: אתה מייצגת איזשהו צד פה?

<ישראל גודוביץ: שום דבר, אני כרגע הכרתי אותם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, רק שאלתי.

<ישראל גודוביץ: נסעתי לחדרה, כי אני לא מאמין לעיתונים ולא לאף אחד.

<ישראל גודוביץ: נסעתי בעצמי לחדרה.

ראובן ריבלין: תסביר לפרוטוקול מה תפקידך כאן.

<ישראל גודוביץ: אני מייצג את איחוד הארכיטקטים והאינג'ינרים לשיפור איכות הבנייה בישראל.

<ישראל גודוביץ: שותפי לדרך, פרופסור יחיאל רוזנפלד, הגיעה לדיון הזה במיוחד משנת שבתון, אבל למרבה הצער חטף וירוס ולא בא היום.

<ישראל גודוביץ: אני רוצה להגיד שהכול קיים.

<ישראל גודוביץ: אחרי אסון "ורסאי" וועדת זיילר, ועם כל מה שהיה לי להגיד על ועדת זיילר...

<ישראל גודוביץ: כי הנה התוצאה: עשר שנים מתקשקשים, עשר שנים.

<ישראל גודוביץ: שם מתו 23, יחסית למלחמת העצמאות זה פי 100.

<ישראל גודוביץ: אני לא יודע להסביר את עצמי יפה, ואני מצטער שזה מרגיז אותי.

<ישראל גודוביץ: זה גם מרגיז אותי וגם מפוצץ אותי.

<ישראל גודוביץ: יושב כאן הקבלן, וגם הכרתי את כל ההורים שלכם, אבל אתכם אני לא מכיר.

<ישראל גודוביץ: תעשו טובה: תעבדו לפי החוק.

<ישראל גודוביץ: אתם חתומים כאן כמבקש ובעל זכות בנכס.

<ישראל גודוביץ: הצלחתי להוציא את המסמכים לפני המשטרה, ולכן יש לי אותם.

<ישראל גודוביץ: אבל אני יכולתי גם לדמיין אותם.

<ישראל גודוביץ: מסמכי היתר הבניין – זה הדבר הקובע, זה החוק.

<ישראל גודוביץ: זה חוק פלילי, שיהיה ברור – כולם הולכים לבית סוהר: ארכיטקט שמעל, קונסטרוקטור, גם אתם.

<ישראל גודוביץ: בית סוהר – זה המקום, לכולם.

<ישראל גודוביץ: הפשרה מאדון האוזר – יכול להיות שהיא טובה, אני לא יודע, אבל הם אומרים שהכול לא נכון.

<ישראל גודוביץ: מה כתוב בחוק?

<ישראל גודוביץ: שהמבקש – המבקש, לא עורך הבקשה, לא הקונסטרוקטור, לא הקבלן – הוא הממנה.

<ישראל גודוביץ: ממנה.

<ישראל גודוביץ: זה על אחריותך למנות, אתה לא עושה טובה שלקחת אחריות, אתה מינית את כולם, את הקבלן, את הזה, את ההוא, וגם את הארכיטקט.

<ישראל גודוביץ: ויש הצהרה - - -

אראל מרגלית: ממנה מה?

<ישראל גודוביץ: ממנה את הארכיטקט, את הקונסטרוקטור, את הקבלן ושני מפקחים – מפקח על השלד ומפקח כללי.

<ישראל גודוביץ: תקראו את החוק.

<ישראל גודוביץ: נכון שאחרי "ורסאי" כל המדינה הייתה בפאניקה, אז המציאו את ועדת זיילר, שישבה אגב שלוש שנים עם הוצאות עתק, והמציאו את מכוני הרישוי.

<ישראל גודוביץ: אבל עוד לא נבחן כמה זה יעמיס על מחירי הדירות.

<ישראל גודוביץ: אתה ועדת הכספים, זה הנושא הבא שיהיה לך.

<ישראל גודוביץ: יהיה זיילר, יהיו ועדות רישוי, יהיו מפקחים – ומחיר הדירה יעלה פתאום בעוד 5%.

<ישראל גודוביץ: מה תעשו אז?

<ישראל גודוביץ: מה תגיד ללפיד?

<ישראל גודוביץ: לראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: בוא תתקדם.

<ישראל גודוביץ: אבל לא חשוב.

<ישראל גודוביץ: אז מה אני אומר בינתיים?

<ישראל גודוביץ: אני אומר: קחו.

<ישראל גודוביץ: ..

<ישראל גודוביץ: אני שלחתי לך, היושב-ראש.

<ישראל גודוביץ: .. הנה, כתוב כאן... אני לא מצאתי חתימה של המפקח.

<ישראל גודוביץ: שאלתי את מר גינדי לפני הישיבה, והוא אמר לי שיש חתימות של הקונסטרוקטור.

<ישראל גודוביץ: זה נכון, אבל אין חתימות של המפקח.

<ישראל גודוביץ: אם יש – הוא אשם.

<ישראל גודוביץ: אם אין – אשמה חדרה.

<ישראל גודוביץ: לא ראש העיר, מהנדס העיר.

<ישראל גודוביץ: תקראו את החוק.

<ישראל גודוביץ: כשהתמניתי למהנדס עיר, פתחתי את פקודת הרשויות המקומיות, דבר אלמנטרי, כדי לדעת מה תפקידיי, מה חובותיי וכולי.

<ישראל גודוביץ: ואני רואה: "ואלה סמכויותיו וחובותיו של מהנדס העיר...".

<ישראל גודוביץ: ולכשל כזה – כך כתוב, אף אחד לא שינה את זה – מהנדס העיר אחראי.

<ישראל גודוביץ: אני רץ לעדנה ארבל, שהייתה אז פרקליטת המדינה או השד יודע מה, ואני אומר לה "מה קרה לכם?

<ישראל גודוביץ: אני אחראי אם מרפסת תיפול?

<ישראל גודוביץ: אני?

<ישראל גודוביץ: מה פתאום?".

<ישראל גודוביץ: אז היא אומרת לי "בוא נקרא את החוק".

<ישראל גודוביץ: היא אומרת לי ככה: "ואלה תפקידיו וסמכויותיו..." – איפה כתוב שאתה אחראי?

<ישראל גודוביץ: וזאת הבעיה במדינה: אין אחריות.

<ישראל גודוביץ: ולכן, כל הכבוד לך שלקחת אחריות, אדון גינדי, והאחריות שלך תתבטא יפה מאוד אם תגיד להם שאלה לא נישואים קתוליים.

<ישראל גודוביץ: תראה, אתם פורצי דרך בתל-אביב, אתם עושים עבודה יפה.

<ישראל גודוביץ: תאמין לי, אף אחד לא יזכור אתכם מהמגדלים שאתם בונים, אלא לרעה.

<ישראל גודוביץ: אני אומר לך, תעשה דבר שהמדינה תוקיר לך תודה עליו ותהיה מבוני הארץ.

<ישראל גודוביץ: הם לא מאמינים לך.

<ישראל גודוביץ: זה כמו בנישואים: לא רוצים להתחתן איתך?

<ישראל גודוביץ: תקבל את זה, זה לא בושה, תגיד "נגמרה הפארסה, אני עשיר מספיק, אני חזק מספיק, ויש לי כבוד למשפחה שלי, לאחים שלי ולזיכרון של אברהם גינדי.

<ישראל גודוביץ: קחו כסף, ותודה רבה, נגמרה הפארסה".

<ישראל גודוביץ: אנחנו, אני כנציג ציבור, נמשיך להתקשקש בוועדות כאלה ואחרות.

<ישראל גודוביץ: אבל תצילו אותם.

<ישראל גודוביץ: פשוט רחמנות.

בועז טופורובסקי: זה רק מראה למה זה כן נושא לדיון ספציפי בוועדת הכספים: כי היום אם אני קונה מוצר חשמל והוא לא עובד, אני יכול להחזיר אותו.

בועז טופורובסקי: אבל אם אני קונה דירה ואני לא מקבל אותה עובדת, אני לא יכול להחזיר אותה.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, אנחנו נאלצים לעצור פה.

ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי, זו רק התחלה, זה רק שלב ראשון כדי לעשות הכנה לישיבה הבאה, שתהיה הרבה יותר עמוקה ונרד הרבה יותר לדברים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: לא ציפינו שבישיבה הזאת כבר נפתור דברים, לא את המקרה הספציפי ולא את המקרה הבא, חלילה.

ניסן סלומינסקי: בישיבה הבאה, בהמשך, יכול להיות שכן נגיע לדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל בפני כל אלה שרצו לדבר ולא דיברו, בעיקר בפני חבריי חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים בהקדם המשך של הדיון - - -

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את כל אחד מהגורמים אומר לנו איזה אחריות הוא לוקח.

<ערן רושו: אחריות מתחילה בזה שקבלן אומר שאלמנט מורכב - - -

<קריאות: - - -

<ערן רושו: חברים, אני חייב להגיד משפט, אני מחכה מההתחלה.

<ערן רושו: כשקבלן אומר "יש אלמנט מורכב, 80 מטר מרפסת, וזה קרס כי זה אלמנט מיוחד"...

<ערן רושו: אנחנו יושבים פה עכשיו מתחת לתקרה אליפטית, שאם תקרוס תחסל את כולנו - - -

<אמיר נחום: אני אמרתי שזה דורש תשומת לב נוספת.

<ערן רושו: אני לא הפרעתי לך.

<אמיר נחום: אבל אתה מסלף את הדברים שלי.

<אמיר נחום: אני לא אמרתי - - -

<ערן רושו: חברים, מרפסת בבניין חדש קורסת – בניין חדש – ואין כיסא, אין בקבוק, אין עציץ אפילו על המרפסת הזאת.

<ערן רושו: אז כל מה שאתם תגידו - - -

<אמיר נחום: אתה מסלף את הדברים.

<אמיר נחום: אני אמרתי שאלמנט כזה צריך תשומת לב שבעתיים.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו סיימנו את השלב הראשון.