ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 166, 2014-01-22 09:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום רביעי, כ"א בשבט, ה-22 בינואר 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הישיבה היא ישיבת המשך בנושא הצעה לסדר היום (דיון מהיר).

חיים כץ: דיון מהיר בדרך כלל הוא דיון שצריך להימשך 45 דקות.

חיים כץ: אנחנו הקצבנו לו היום שעה ו-25 דקות, בנוסף למה שהיה בפעם שעברה.

חיים כץ: אם נצטרך, נקציב לזה עוד.

חיים כץ: אז הדיון המהיר יתארך.

חיים כץ: הנושא הוא: המונופול של חברת "שראל" ברכישה ומכירה של ציוד רפואי, שהגיש חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

חיים כץ: הדיון האחרון הסתיים כשמנכ"ל משרד הבריאות הגיב לטענות שנאמרו פה.

חיים כץ: במהלך הדיון לא נתנו לאף אחד לדבר, להוציא מנכ"ל "שראל".

חיים כץ: כמעט לאף אחד שרצה לדבר פה בשל חוסר זמן.

חיים כץ: הבטחנו להם שהיום ניתן להם לדבר.

חיים כץ: כדרכנו בקודש בוועדה, אנחנו לא נסתום פיות.

חיים כץ: כל אחד יביע את דעתו, גם אם זה לא מתאים למישהו לשמוע.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיש דבר כזה.

חיים כץ: פה יש.

חיים כץ: בוועדת כספים יש כסף.

חיים כץ: פה יש הקשבה.

חיים כץ: רצו לדבר כל מיני אנשים.

חיים כץ: יש מישהו שרצה אז לדבר ולא נתנו לו?

חיים כץ: בבקשה אדוני.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

חיים כץ: אחריך בטח יבואו עוד אחרים שירצו לדבר.

<יוסי שגב: שמי יוסי שגב.

<יוסי שגב: אני מנהל את מרכז החלוקה בבית חולים "אברבנאל".

<יוסי שגב: משנת 2009 מתנהל בבית החולים "אברבנאל" פרויקט משותף, ובמסגרתו הוקם בבית החולים, תחת הרשאתו של דוקטור ברוך, מרכז חלוקה, שבמהותו הוא משמש הפרדה בין המגדלים ובין המטופלים.

<יוסי שגב: המרכז הזה משרת היום 5,000 מטופלים שמגיעים אליו בכל חודש.

<יוסי שגב: כבר לפני שנתיים או שלוש, כשחברת "שראל" קיבלה את ההרשאה מהמדינה, הם הגיעו לשם.

<יוסי שגב: גם פרופסור גמזו היה שם.

<יוסי שגב: גם שרת הבריאות הייתה שם.

<יוסי שגב: אנחנו מתפלאים מאוד איך אחרי כל כך הרבה שנים של חלוקה, של מקום של למידה, של מרכז שמכיל מעבדה רוקחית, שגם היום מתעלמים ממנה, משרד הבריאות מחליט להעביר את כל הפרויקט הזה לגוף פרטי אחר.

<יוסי שגב: זה עוד חצי צרה.

<יוסי שגב: הוא בכלל מתעלם מכל העשייה שנעשתה עד היום, מסרב לראות אותה ומסרב להתייחס אליה.

<יוסי שגב: באותה הזדמנות אני יכול להגיד שאני מזמין את כל חברי הוועדה להגיע למרכז החלוקה בבית החולים "אברבנאל", ולראות את מה שהמדינה – באמצעות שר הבריאות, או מי שאומר – אומרת שלא קיים.

<יוסי שגב: זו הזמנה פתוחה לכל מי שמעוניין לבוא ולראות מה מתנהל במרכז החלוקה בבית החולים "אברבנאל", ולהגיד אחר-כך למה המקום הזה לא קיים, למה צריך להעביר אותו לחברה אחרת, ולמה צריך להתעלם מכל המידע שנאסף שם במשך כל כך הרבה שנים.

<יוסי שגב: אני יכול להגיד שאני באופן אישי הדרכתי אלפי מטופלים לשימוש בקנביס, ואני מתפלא מאוד שאף אחד לא מתייחס לזה.

חיים כץ: אתה יודע, אנחנו לא במדע מדויק.

חיים כץ: יש לך השערה למה זה קורה?

<יוסי שגב: ברור.

<יוסי שגב: יש פה העדפה ברורה, ללא מכרז, של חברה פרטית על פני חברה פרטית אחרת.

<יוסי שגב: זהו.

<יוסי שגב: ברור לחלוטין.

חיים כץ: אתם לא נחמדים?

<יוסי שגב: אנחנו נחמדים מאוד, אבל אנחנו - - -

חיים כץ: אתה מסתרק בבוקר?

<יוסי שגב: אנחנו מסתרקים ומתגלחים כל בוקר, אבל אצלנו אין – אי-אפשר לעשות אתנו קומבינציות.

<יוסי שגב: זה קצת בעיה.

<יוסי שגב: אני יכול להגיד עוד דבר, בין כה וכה הנושא הזה - - -

חיים כץ: רוני, אתה הקשבת למה שהוא אמר?

<פרופ' רוני גמזו: כן, כן.

<פרופ' רוני גמזו: יש לי תשובה לזה.

<יוסי שגב: רגע, אני אגיד עוד משפט.

חיים כץ: אצלו אי-אפשר לעשות שום קומבינציה.

חיים כץ: הקשבת?

<יוסי שגב: אני אגיד עוד משפט אחד.

<יוסי שגב: בין כה וכה, כל הנושא הזה עומד בדיון בבית המשפט העליון.

<יוסי שגב: יש דיון ב-4 בפברואר.

<יוסי שגב: אנחנו יכולים להגיד פה הרבה דברים, אבל בית המשפט ייתן את דעתו וזהו.

חיים כץ: אתה יודע שבדרך כלל בית המשפט העליון מתייחס גם למה שנאמר פה?

<יוסי שגב: אני אשמח מאוד אם הוא יתייחס.

חיים כץ: לא, אני אומר לך מניסיון העבר.

יעקב ליצמן: הוא לוקח את הפרוטוקולים.

חיים כץ: הוא לוקח את הפרוטוקולים ומתייחס מאוד למה שנאמר פה.

חיים כץ: לפחות במקרים קודמים.

חיים כץ: הוא לפעמים גם אמר אני רוצה לראות מה הכנסת אומרת.

חיים כץ: שהכנסת תגיד את דברה לפני שאני אתן פה פסיקה.

חיים כץ: אמרת, וזה נרשם.

חיים כץ: יש פה עוד?

חיים כץ: בבקשה.

יעקב כהן: שמי כהן יעקב.

יעקב כהן: אני בא לכאן בשם הורים לילדים שאני מכיר, מטופלים שחולים בסרטן.

יעקב כהן: גם בני טופל עד לפני כחודש ימים.

חיים כץ: זו פעם שניה שאתה מגיע לוועדה.

יעקב כהן: זו פעם שניה שאני מגיע לוועדה.

יעקב כהן: אני רוצה להמשיך את דבריו של האדון לפני, ולספר בשתי מילים איך זה מתנהל, ולשאול אם זה גם ימשיך להתנהל כך.

יעקב כהן: כיום, ילד שהוא חולה סרטן, מגיעה אליו מדריכה אל בית החולים ומדריכה אותו.

יעקב כהן: עושים איזשהו ניסוי וטעייה.

יעקב כהן: היא מגיעה עם טופי, עם שוקולד, עם עוגייה, עם כל מיני דברים.

יעקב כהן: היא מנסה להתאים – אם יש לו בחילות, הקאות, חוסר תיאבון, כאבים, כל מיני דברים כאלו, כי הבעיות הן דינמיות.

יעקב כהן: אני אציין שהילדים מקבלים גם הדרכה, גם שינוע וגם את החומר.

יעקב כהן: מקבלים אותו בחינם.

יעקב כהן: אנחנו לא שילמנו אף פעם עבור הדבר הזה.

חיים כץ: יש כאלה ששילמו 300 שקל לחודש?

יעקב כהן: אף אחד לא שילם כלום, בכל אופן, ממה שאני יודע.

חיים כץ: לא, בוא - - -

<קריאה: ילדים.

<קריאה: הוא מדבר על ילדים.

חיים כץ: אה.

יעקב כהן: אני מדבר כרגע על ילדים.

חיים כץ: אבל אחרים שילמו בסביבות 300 שקל.

יעקב כהן: 370 שקלים היום.

יעקב כהן: אני מטופל כבר ארבע שנים בקנביס רפואי.

יעקב כהן: זה היה 360, עלה בעשרה שקלים.

יעקב כהן: עבור הילדים זה מתנהל באופן הזה.

יעקב כהן: מבוגרים – אני לא מגיע למרכז החלוקה של "אברבנאל", אלא למגדל אחר, ואני רואה למעלה מעשרה זנים.

יעקב כהן: אני אומר לנציג של המגדל שעומד מולי מה הבעיה האקוטית שלי, והוא מתאים לי את החומר.

יעקב כהן: אני אומר לכם מניסיון - - -

חיים כץ: כל פעם מחדש?

חיים כץ: הוא כבר מכיר אותך, לא?

יעקב כהן: לא, לא.

חיים כץ: כל חודש אתה בא ואומר לו משהו אחר?

יעקב כהן: לא, בכל זאת, יש כאבים פעם – המגוון הוא לא כזה - - -

חיים כץ: אתה אומר עשרה סוגים.

יעקב כהן: יש שם מעל עשרה זנים.

יעקב כהן: ישנם מעל עשרה סוגים.

יעקב כהן: מניסיוני – ארבע שנים שאני אישית מטופל – הם תמיד קלעו למה שאני צריך.

יעקב כהן: אם זה היה חוסר שינה, אם זה היה כאבים, אם זה היה הקאות, אם זה היה חוסר תיאבון, כל הדברים האלו.

יעקב כהן: מצאתי מולי אנשים שיש להם ידע וניסיון גדול מאוד, שנתנו מענה לצורך שלי נכון לאותו הרגע שעמדתי מולם ולחודש הזה.

יעקב כהן: השאלה שלי: האם המצב הזה יישאר?

יעקב כהן: האם אנחנו כהורים לילדים – השאלה שלנו היא למשרד הבריאות.

יעקב כהן: האם המצב הזה יישאר, שעדיין נקבל את זה בחינם, כולל הכול, עד שיותאם לילד החומר הזה?

יעקב כהן: האם עדיין יישארו לנו האופציות של טופי, עוגיות, שמן - - -

חיים כץ: כל הסוגים.

יעקב כהן: כל הסוגים שישנם.

יעקב כהן: הילד שלי התחבר לטופי, וזה עבד אצלו.

יעקב כהן: לגבי המבוגרים, השאלה שלי היא האם יישאר לנו עדיין מגוון גדול של זנים שייתן לנו מענה לדברים שלנו?

יעקב כהן: השמועה אומרת שלא.

יעקב כהן: יותר מזה, השמועה אומרת - - -

חיים כץ: עזוב שמועה.

יעקב כהן: אז לא נדבר על השמועות.

חיים כץ: אתה מבקש תשובה.

חיים כץ: המשך השאלה, האם המחיר יהיה אותו מחיר?

יעקב כהן: ודאי וודאי שאני אשאל אם נקבל בחינם כהורים.

יעקב כהן: בכובע של המטופל, אני שואל האם גם בארבע השנים הקרובות זה יעלה עוד פעם בעשרה שקלים?

חיים כץ: או לא יעלה בכלל.

יעקב כהן: או לא יעלה בכלל.

יעקב כהן: לא משנה, עשרה שקלים לא יפילו אותנו.

יעקב כהן: הדבר השלישי, אני מרגיש, מהראיונות גם של הפרופסור הנכבד שיושב כאן וגם של שרת הבריאות, שאין להם אמון בדבר הזה.

יעקב כהן: אין להם אמון.

יעקב כהן: הפרופסור הנכבד אומר "פלצבו", ואצל אברי גלעד, באה השרה ומחזקת אותו.

יעקב כהן: אז איך הם יכולים לייצג אותנו כחולים, שמאמינים בדבר הזה?

יעקב כהן: כחולים וכהורים לילדים שראו בזה נסים ונפלאות?

יעקב כהן: איך הם יוכלו לקדם?

יעקב כהן: איך הם יוכלו לקדם את המודעות בקרב הרופאים, ליצור להם מסלולי הכשרה, לקדם מחקרים?

יעקב כהן: איך מי שלא מאמין בכזה דבר יכול לקדם את הנושא הזה?

יעקב כהן: והתחושה שלנו, גם כהורים, ואני אומר גם בכובע של המטופל, שבשורה התחתונה, אנחנו כחולים – הם תמיד מצהירים: בסופו של דבר זה נועד לחולה.

יעקב כהן: שואלים אותם למה אתם עושים צעד כזה וכזה?

יעקב כהן: אין נימוק.

יעקב כהן: לא ראוי שיהיה כך וכך.

חיים כץ: שומע?

חיים כץ: הלו.

יעקב כהן: מבלי לנמק.

יעקב כהן: לא שמעתי פעם אחת שמישהו נימק לי למה רוצים לנתק ביני לבין המגדל.

יעקב כהן: זה לא ראוי.

יעקב כהן: למה לא ראוי?

יעקב כהן: לא ראוי.

יעקב כהן: או: אתה יודע את התשובה.

יעקב כהן: כל מיני דברים כאלו.

יעקב כהן: אף פעם לא קיבלתי נימוק, ואני מצפה לקבל אותו אולי היום כאן.

יעקב כהן: הדבר האחרון הוא שאתם מדברים על זה שמה שעומד לנגד עיניכם כשאתם באים לקבל החלטות, משרד הבריאות, זה אנחנו החולים.

יעקב כהן: תתקנו את התחושה הזו, כי התחושה בקרבנו, בעיקר ההורים לילדים, שאנחנו הדבר האחרון שעומד לנגד עיניכם כשאתם באים לקבל החלטות.

יעקב כהן: אם באים לקבל החלטה שאומרת שדברים ישתנו כשהיום זה עובד, משהו כאן בעייתי מבחינתנו.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מאחר ויש עוד כמה – אנחנו נעשה אחד ח"כ, אחד מישהו אחר.

חיים כץ: חבר הכנסת ליצמן.

חיים כץ: הוא היה שר הבריאות.

יעקב ליצמן: כמעט שר.

חיים כץ: היה שר הבריאות בפועל.

חיים כץ: בתקופתו הקנביס צמח מ-400 ל-7,000.

תמר זנדברג: למרות שהוא עצמו לא היה מוכן להתייחס.

תמר זנדברג: זה פלא, זה נס.

יעקב ליצמן: אני אחזור על זה גם עכשיו.

יעקב ליצמן: אני אגיד את זה גם עכשיו.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחלק את הדיון לשני חלקים: א', על הקנביס, ב', על "שראל".

יעקב ליצמן: אלו דיונים נפרדים לגמרי.

חיים כץ: הדיון הקודם בשבוע שעבר היה על "שראל".

חיים כץ: היום, משום מה, אלה שהתחילו לדבר, התחילו לדבר על הקנביס.

חיים כץ: זה היה חדש לגמרי.

חיים כץ: אנחנו התכוונו להמשיך לדון ב"שראל", אבל לא נסתום פיות.

חיים כץ: אז זה עבר לקנביס.

חיים כץ: ואנחנו לא נסתום פיות.

יעקב ליצמן: אני אחזור ל"שראל" כרגע.

יעקב ליצמן: אחר-כך אני אגע גם בקנביס.

יעקב ליצמן: אני מקווה שתיתן לי עוד כמה דקות.

חיים כץ: אני אתן לך.

חיים כץ: ואם לא נסיים היום, אז יש עוד שבוע.

יעקב ליצמן: "שראל" הוא קניין עבור משרד הבריאות, בתי החולים הממשלתיים, או בכלל לתרופות ועוד דברים.

יעקב ליצמן: זה לא סוד שאפשר להוריד את המחירים של התרופות דרסטית בקניות גדולות.

יעקב ליצמן: לצערי, בתקופתי לא השכלתי לחייב את כל בתי החולים הגדולים לקנות את התרופות שלהם ב"שראל".

יעקב ליצמן: מכל מיני סיבות.

יעקב ליצמן: אין חיוב, לכן כל אחד יכול לקנות איפה שהוא רוצה.

יעקב ליצמן: אבל אם גם כל הגדולים היו קונים שם ביחד, המחירים עבור בתי החולים הקטנים בפריפריה היו יורדים דרסטית.

יעקב ליצמן: עובדה שגם חלק מבתי החולים הגדולים אולי אפילו קונים לעצמם בזול יותר כי הם קונים - - -

חיים כץ: בכמויות גדולות.

יעקב ליצמן: זו אחת העוולות שישנה, וצריך לתקן את זה.

יעקב ליצמן: במחשבה, אם הייתי חוזר לשם, הייתי מתקן את זה.

יעקב ליצמן: אבל לא השכלתי.

יעקב ליצמן: אבל לעצם הדבר, "שראל" עושה עבודה עבור בתי החולים הקטנים והבינוניים.

יעקב ליצמן: לצערי, הגדולים לא קונים מהם.

יעקב ליצמן: אם הייתי יכול, הייתי מכופף את כולם לקנות בבת-אחת ולהוריד את המחיר.

יעקב ליצמן: זה "שראל".

יעקב ליצמן: עכשיו אני מגיע לנושא של הקנביס.

יעקב ליצמן: בתקופתי, סירבתי לפגוע בנושא של הקנביס.

יעקב ליצמן: בלי לפרט כאן לוועדה.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך למה עשיתי את זה בארבע עיניים.

יעקב ליצמן: תאמין לי, אני צודק בזה, שעשיתי את זה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות צריך לטפל הזה.

יעקב ליצמן: לטעמי, המנכ"ל טיפל בדברים.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לציין כאן בוועדה את הדיונים שהיו לי עם השר לביטחון פנים אהרונוביץ.

יעקב ליצמן: ישבנו פעם אחת ואמרנו בנוגע לקנביס שיש מגדלים ויש שרוצים את זה לרפואה.

יעקב ליצמן: חלק גדול, אם לא ברובו, יוצא למקומות לא רצויים.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה, זה היה בדיון.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להתגרות ולענות לכל מיני אנשים.

חיים כץ: לא, אל תענה, דבר לוועדה.

יעקב מרגי: אתה יכול לדבר חופשי, כי קומבינות כבר אמרו.

יעקב ליצמן: אל תגרו אותי לדבר ולענות.

יעקב ליצמן: אבל אני לא מדבר סתם.

יעקב ליצמן: היה דיון רציני אצל אהרונוביץ.

יעקב ליצמן: גם המנכ"ל השתתף.

יעקב ליצמן: רצינו לעשות הסדר – איך עושים את זה – לתת את הקנביס.

יעקב ליצמן: מי שצריך את זה, אני מאוד ליברלי אפילו.

אילן גילאון: גם לפי ההלכה, דרך אגב.

יעקב ליצמן: אני בהלכה לא מבין, אבל ברפואה אני מבין.

יעקב ליצמן: זה ברור שאף אחד כאן בחדר הזה, בכנסת הזאת, לא רוצה שהקנביס יצא לידיים לא רצויות כשהתוצאות יהיו ממש הרס.

תמר זנדברג: איזה הרס?

חיים כץ: סליחה, תני לו.

יעקב ליצמן: מי שמשתמש בזה, יודע.

יעקב ליצמן: מי שלא צריך את זה.

יעקב ליצמן: מי שחולה, מגיע לו.

יעקב ליצמן: מגיע לו וצריך לתת לו את זה.

יעקב ליצמן: אבל מי שלא צריך את זה, לא צריך.

חיים כץ: ליצמן, תתמקד, יש עוד כמה שרוצים לדבר.

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: אני לא אאריך.

יעקב ליצמן: היו דיונים רציניים – איך מסדרים את זה.

יעקב ליצמן: המשטרה לחצה מאוד – בצדק – להפסיק לגדל את זה בארץ.

חיים כץ: אנחנו הצענו שתחנות החלוקה יהיו בתחנות המשטרה.

חיים כץ: שהמגדלים יחלקו בתחנות המשטרה.

חיים כץ: המשטרה לא הסכימה כל כך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש - - -

חיים כץ: לא, היא לא הסכימה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, רגע.

חיים כץ: יש פה נציגים של המשטרה, אולי הם מסכימים עכשיו.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, גם אני לא מסכים.

חיים כץ: למה?

יעקב ליצמן: אני אסביר.

אילן גילאון: זו הייתה בעיה של בלעדיות במחיר.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע.

יעקב ליצמן: אני עם המשטרה דווקא.

יעקב ליצמן: אני אגן עליהם.

אילן גילאון: המשטרה מול "שראל".

יעקב ליצמן: אני אגיד לך למה.

יעקב ליצמן: כי הבעיה היא לאו דווקא בחלוקה.

יעקב ליצמן: הבעיה היא מהשדה לתחנה.

יעקב ליצמן: הרי זה ברור שבמקום אחד מגדלים 100% ולתחנה מגיעים 60%.

יעקב ליצמן: באמצע הדרך יש כל מיני - - -

אילן גילאון: אבל ליצמן, אתה יודע - - -

יעקב ליצמן: תן לי להגיד לך על מה היה הדיון.

אילן גילאון: לא, אני שואל אותך כסגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: אני רק אומר לך מה היה בדיון.

חיים כץ: אילן, אני רואה שאתה אחריו.

חיים כץ: אתה אחריו.

חיים כץ: התכוונתי מרגי.

יעקב ליצמן: אמר לי היושב-ראש שכאן אפשר להביע דעה גם אם לא מסכימים לה, נכון?

חיים כץ: אין בעיה.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אז דיברנו לייבא כשאין תרופה.

חיים כץ: אנחנו רוצים לייצא.

חיים כץ: שמע מה אני אומר לך, זה מקום לחקלאות, לפרנסה, לאנשים.

יעקב ליצמן: אני מקווה שמדינת ישראל תתפאר בייצוא טוב יותר.

חיים כץ: גם זה.

יעקב ליצמן: לאו דווקא.

חיים כץ: גם זה.

יעקב ליצמן: לאו דווקא.

יעקב ליצמן: אני מציע לך – לא הייתי בדיון הקודם.

חיים כץ: לא דיברנו על קנביס שם.

חיים כץ: קנביס לא עלה בדיון הקודם בכלל.

יעקב ליצמן: אני מציע לך, אדוני, היות שיש גם עוד שותף שנוגע לזה, קוראים לו השר לביטחון פנים, תזמין אותו, תשמע מה שהוא יודע על זה.

יעקב ליצמן: תשמע את מה שיש לו להגיד - - -

חיים כץ: קודם כל שידבר על האלכוהול.

חיים כץ: שיגמור את בעיית האלכוהול, אחר-כך שיטפל במה שצריך.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה?

יעקב ליצמן: חיים, אתה יודע מה?

יעקב ליצמן: נגעת באלכוהול?

יעקב ליצמן: תזמין אותו גם לזה.

יעקב ליצמן: גם על זה יש מה להגיד.

יעקב ליצמן: אבל עזוב את זה כרגע.

יעקב ליצמן: אל תקפוץ.

יעקב ליצמן: אני מציע לך להזמין אותו לכאן, תשמע אותו.

חיים כץ: בסדר גמור.

חיים כץ: מאחר ואתה יודע שאני מכבד אותך ומקשיב למה שאתה אומר, ובדרך כלל אנחנו גם מתואמים, ואת עברך ואת עברנו אנחנו יודעים, אז אני אשקול בצורה אוהדת את מה שאתה אומר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: כן, אדוני, אתה.

<שי יעקובי: קודם כל, שלום, אני שמח שמתקיים הדיון הזה.

<שי יעקובי: אני המנכ"ל של "רז רוקחות".

חיים כץ: אתה לא קיבלת רשות דיבור, זה היה ההוא לפניך.

חיים כץ: לפניך, ליד תמר.

<חיים עוז: תודה לאדוני.

<חיים עוז: שמי חיים עוז.

<חיים עוז: אני סמנכ"ל באיגוד לשכות המסחר.

<חיים עוז: אני רוצה לחזור, ברשותך, לנושא של - - -

חיים כץ: לדיון הקודם.

<חיים עוז: כן.

<חיים עוז: אני לא אגזול הרבה זמן, אלא רק את הנושא העיקרי.

<חיים עוז: אני בהחלט רוצה להציג את הנושא הזה.

<חיים עוז: כוח הקנייה הגדול, בזכות הפטור שניתן ל"שראל", ושם הדיון, הכותרת של הדיון – שאני לא רוצה להביע דעה עליו – "המונופול של "שראל"" - - -

יעקב מרגי: לכאורה.

<חיים עוז: אוקיי.

<חיים עוז: זה יכול להיות לכאורה, אבל זה לפחות מצביע על איזושהי מגמה.

<חיים עוז: כוח הקנייה הגדול, ההשפעה שיש לו, ההיטשטשות של גבולות הגזרה של החברה – אם זו חברה פרטית, חברה ממשלתית שיש בה דירקטוריון, שיש בה נציגות ציבורית.

<חיים עוז: כלומר, יש היטשטשות, סוג החברה לא ברור, וכך גם אופן ההתנהלות וההתנהגות שלה וההתנהלות שלה בשוק.

<חיים עוז: יצרנו חברה, שבעיני היא "התנובה" של הציוד הרפואי והתרופות.

<חיים עוז: נוצר מצב שבגלל גודל החברה, בגלל יכולת הקנייה שלה וההשפעה שלה בשוק הזה, חברות קטנות - - -

<קריאה: ופטור ממכרז, שכחת לומר.

<חיים עוז: חברות קטנות וחברות בינוניות פשוט נדחקות מהשוק הפרטי, מפני שהייעוד מלכתחילה של החברה, כשהוקמה "שראל", הוא לתת את השירות לבתי החולים הממשלתיים.

<חיים עוז: נוצרה זליגה איטית במהלך השנים, עד כדי מצב שהיא גם שמה דריסת רגל משמעותית מאוד במרכזים הפרטיים, בשוק הפרטי, בנושא הזה.

<חיים עוז: והחברות הקטנות נדחקות הצדה ונפגעות.

חיים כץ: המחירים שהיא מביאה טובים יותר ממה שאתם מביאים?

<חיים עוז: אני לא רוצה להיכנס לכל, מפני שיש פה חברות שיכלו לתת, אני מניח, תמונה ברורה יותר איך זה דוחק את רגליהן מהשוק הזה, ואיך "שראל", בלי לבצע פעולה כזו או אחרת, גורמת לעליית מחירים ולפגיעה בתחרות.

<חיים עוז: אם אני אקשור את זה לדיון הקודם שקיימת אתמול, אדוני היושב-ראש, בנושא של המגזר העסקי והקשיים של המגזר העסקי.

<חיים עוז: זה בדיוק בדמות יצירת מענק – להקים חברה, לתת לה את הכוח של משרד ממשלתי.

<חיים עוז: חברה פרטית שמקבלת עוצמה ממשלתית, ובאופן ההתנהלות שלה היא פוגעת בתחרות, לא מאפשרת לעסקים קטנים להתחרות בצורה הוגנת.

<חיים עוז: זו בדיוק הפגיעה המשמעותית.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: אנחנו בנושא העקרוני, ואני רוצה להתמקד בו.

אילן גילאון: קיימנו מספר דיונים בוועדה, גם בכנסת הקודמת.

אילן גילאון: אני חושב שאפילו דנו בחקיקת חוק, כשראינו שיש לנו מחלוקת עקרונית עם משרד הבריאות.

אילן גילאון: אני רוצה להגדיר מה המטרה שלנו כפי שהבנו אותה.

אילן גילאון: עיקר הדיון אצלנו הסתכם בכך שבתרופות לא מטפלת המשטרה ולא המשרד לביטחון פנים, וכך ראינו את הדברים, בקונטקסט הזה.

אילן גילאון: הקנביס הרפואי, על-פי דעתה שך הוועדה – ונוח לי להגיד, כי פעם זו הייתה דעתי במיעוט, אבל היום זו כבר עמדה רשמית של ועדה.

אילן גילאון: אנחנו רוצים את ה-delivering הזה בדרך הנכונה ביותר, היעילה ביותר.

אילן גילאון: שבכל בית מרקחת במקום שבו אדם יכול לקחת לעצמו – חוץ מ-"אוקסיקונטין" – קנביס רפואי.

אילן גילאון: אני לא אביא ציטוטים מאובמה, חבל על הזמן.

אילן גילאון: זה פשוט טרי מאוד.

יעקב מרגי: דווקא אלו נושאים שהוא לא גילה בהם בקיאות בכלל.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: יכול להיות שבהמשך עוד יהיה – והיה גם בעבר – ויכוח לגבי ההתוויות.

אילן גילאון: מטבע הדברים, הרוח פה הייתה להרחיב את ההתוויות ככל שניתן.

אילן גילאון: ככל שניתן, להפוך את הקנביס לתחליף לאופיאטים האחרים.

אילן גילאון: ככל שזה ניתן.

אילן גילאון: ואני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן לא פעם ולא פעמיים.

אילן גילאון: אותנו, בסופו של דבר, בדיון הזה של מי שיעשה את השיווק, מעניינת התוצאה היעילה ביותר.

אילן גילאון: אני מודה, אני לא סגור על - - -

חיים כץ: אמר את זה אבא של הילד שהופיע פה - -

אילן גילאון: אני לא סגור על זה.

אילן גילאון: אני רוצה שהילד יקבל באופן מידי - - -

חיים כץ: - - הוא אמר אני רוצה מבחר, מחיר, התייחסות.

אילן גילאון: תראה, בדרך צריך לזכור עוד כמה דברים.

אילן גילאון: מבחינה ערכית, אני תמיד מעדיף גורמים שהם גורמים ציבוריים.

אילן גילאון: יש פה בעיה בהסבר לגבי "שראל", שהייתה גם בפעם הקודמת.

אילן גילאון: אני חושב שלא היה מספיק דגש להבין מה זה "שראל".

אילן גילאון: אם זה הקניין של משרד הבריאות – ואולי זה מה שזה – זה נושא אחד.

אילן גילאון: אם זה גורם עסקי פרטי, זה נושא אחר לגבי הפתיחה של התחרות והמכרזים שהיא צריכה לעמוד בהם.

אילן גילאון: את זה צריך להבהיר היטב, כי יכול להיות שאחרת לא לנו להחליט, אלא לבית המשפט במידה וכאן יש עבירה על חוק ההגבלים, או על חוק המכרזים או על דברים אחרים.

חיים כץ: אני יכול לעצור אותך רגע?

אילן גילאון: צריך לזכור גם עוד דבר אחד.

אילן גילאון: זה עניין היסטורי.

אילן גילאון: בדרך לכאן, כדי לתמוך ברעיון המתפתח והמתקדם שלנו, כדי להתחיל להסיר דעות קדומות, כדי להפסיק את מדיניות בת היענה, שתמיד הייתה לה בעיה עם הקנביס – וגם את זה פירטו כאן מתוך איזה אינטרס שעבר לפני מאה שנים כשקנביס לא היה סם.

אילן גילאון: זה היה משהו אחר.

אילן גילאון: אבל כדי להבין את הדבר הזה, היו גם אנשים שעשו את העבודה בדרך.

אילן גילאון: הם שימשו – כמו שההסתדרות פעם הייתה מדינה בדרך, כך ארגונים – אני לא רוצה לציין את השמות כדי לא לקפח אף אחד – שהיו בדרך, ספקים שהיו בדרך, צריך להביא אותם בחשבון בכל תמונה.

אילן גילאון: נדמה לי שהדיון הזה גם מתחבר לגבי ההחלטה האם לייבא, האם לגדל כאן, איך אפשר לשווק.

אילן גילאון: יכול להיות שאפשר לשווק בצורה מגוונת יותר מאשר רק גורם אחד.

אילן גילאון: זה לא לי להגיד.

אילן גילאון: אני רוצה, ביום שאקבל את האישור, נניח, אם אקבל אותו, שתהיה לי את היכולת להגיע לבית המרקחת על-פי מרשם הרופא ולקבל אותה.

יעקב ליצמן: שאלתי אותך מה ההבדל בין לייבא ולגדל.

יעקב ליצמן: אני מוכן - - -

חיים כץ: אתה שם לב שאתה מפריע לו?

אילן גילאון: יש הבדל.

אילן גילאון: אני מרשה לו.

חיים כץ: מה אתה מרשה לו? בוא תשב, בוא.

אילן גילאון: ההבדל הוא שאני רוצה לקנות גם את זה "כחול-לבן".

אילן גילאון: זה ההבדל.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אני רואה את כולם.

חיים כץ: אני שמעתי את מה שאילן אמר.

חיים כץ: אמר: מה "שראל" בכלל?

חיים כץ: למרות שבפעם שעברה דיברו קצת מה זה "שראל".

חיים כץ: גם ליצמן אמר מה זה "שראל", וגם רוני גמזו אמר מה זה "שראל", וגם מיכאל פואה אמר מה זה "שראל".

חיים כץ: כולם אמרו מה זה "שראל", ויש כל מיני "שראלים" כאלה.

חיים כץ: יש כל מיני מבטים איך רואים את "שראל".

חיים כץ: אני רואה פה "שראל" בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: שים רגע את המצגת שלך.

חיים כץ: תסביר לנו מה זה "שראל".

<אברהם בוסקילה: אני אבי בוסקילה.

<אברהם בוסקילה: אני מנכ"ל חברת "שראל" משנת 2007.

<אברהם בוסקילה: גם בפעם הקודמת שהצגתי את עצמי – לפני כן הייתי בהנהלה של בית החולים "שיבא".

<אברהם בוסקילה: הייתי עוזר קצין רפואה ראשי בצה"ל.

<אברהם בוסקילה: האמת היא שכמו שזה התנהל, והדברים שהוצגו על "שראל" – בהחלט הייתה סיטואציה שמבחינתי היה קשה להביא לידי ביטוי ולהציג את "שראל".

<אברהם בוסקילה: אני מבקש גם להציג את "שראל", וגם להתייחס לדברים הקשים, ואפילו הכזבים, שנאמרו על "שראל".

<אברהם בוסקילה: יש פה כמה נתונים.

חיים כץ: את זה בסוף.

חיים כץ: תציג את "שראל" ואל תתייחס לדברים.

<אברהם בוסקילה: אוקיי.

<אברהם בוסקילה: "שראל" הוקמה בשנת 1995 בעקבות החלטת ממשלה.

<אברהם בוסקילה: הממשלה החליטה להקים את "שראל" בעקבות ועדת השופטת נתניהו, אחרי שראו איך נושאי הרכש, ההפצה והלוגיסטיקה מתנהלים במשרד הבריאות.

<אברהם בוסקילה: ההחלטה, כמו שאמרתי, היא החלטת ממשלה.

<אברהם בוסקילה: התפקיד של "שראל" הוא לבצע רכישות מרכזיות, כולל הפצה ולוגיסטיקה, כ-one stop shop לבתי החולים, למערכת הבריאות הממשלתית, ולתת רכש מרכזי.

<אברהם בוסקילה: כמובן, גם לתת את היתרון לגודל, וגם לאפשר אספקה יעילה ובזמינות גבוהה, שזה נושא קריטי מאוד בבתי החולים.

<אברהם בוסקילה: יש ב"שראל" מערך הפצה מתקדם, כמובן שהוא עומד בכל תקני האיכות.

<אברהם בוסקילה: יש ב"שראל" 130 עובדים.

<אברהם בוסקילה: "שראל" עובדת עם 50,000 פריטים.

<אברהם בוסקילה: 50,000 פריטים בכל המגוון של בתי החולים.

<אברהם בוסקילה: החברה בבעלות עמותת בתי החולים הציבוריים למען הציבור, שהיא ללא כוונות רווח, וגם היא קמה על-פי החלטת ממשלה.

<אברהם בוסקילה: הם הבעלים של חברת "שראל".

<אברהם בוסקילה: כל הזמן אומרים "פטור", "פטור", כאילו שטייקון קיבל איזה מיליארד, 1.8 מיליארד.

<אברהם בוסקילה: מי שקיבל את הפטור ממכרז זה לא "שראל".

<אברהם בוסקילה: מי שקיבל את הפטור הם בתי החולים הממשלתיים.

<אברהם בוסקילה: הם קיבלו פטור לבצע את הרכש המרכזי, ו"שראל".

<אברהם בוסקילה: מה שחייב את "שראל" – וזה חלק מההתקשרות שיש ל"שראל", ו"שראל" החילה על עצמה את תקנות וחוק המכרזים, והיא פועלת על-פי תקנות וחוק המכרזים, והיא מבצעת מכרזים מרכזיים כדי שנביא את היתרון לגודל לבתי החולים - - -

חיים כץ: היא לא חברה מדווחת, נכון?

<אברהם בוסקילה: החברה מדווחת, ואני אסביר.

<אברהם בוסקילה: החברה מדווחת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר את הדוחות הכספיים שלה, ואני גם אציג את כל - - -

יעקב מרגי: חיים, אתה לא יכול לחדש פטור ממכרז אם אתה לא מגיש דיווח על הפעולות שנעשו.

חיים כץ: אני לא מתכוון לזה.

חיים כץ: חברה מדווחת, הכול שקוף.

חיים כץ: בחברה מדווחת השכר שקוף, המענקים שקופים.

חיים כץ: הכול שקוף.

חיים כץ: גם פה?

<אברהם בוסקילה: הכול שקוף כלפי משרד הבריאות ומשרד האוצר.

<אברהם בוסקילה: הכול שקוף.

חיים כץ: הם יכולים לקבוע לך גם?

חיים כץ: אם אתה מקבל 12,000 ברוטו לחודש, הוא יכול להגיד לך אתה תקבל רק 10,000?

<אברהם בוסקילה: אני רוצה להגיד משהו.

<אברהם בוסקילה: אמנם אנחנו מקדימים קצת את הדברים - - -

חיים כץ: טוב, סליחה.

חיים כץ: לא, אל תגיד.

חיים כץ: תמשיך בליין שלך.

<אברהם בוסקילה: יושב-ראש ועדת הכספים והשכר של "שראל", כולל יושב-ראש ועדת הביקורת, הוא החשב של משרד האוצר.

תמר זנדברג: דוחות השכר מפורסמים?

<אברהם בוסקילה: זאת אומרת שאני לא יכול להוסיף אגורה אחת בשכר - - -

חיים כץ: אתה יודע מה היה ניר גלעד לפני זה?

תמר זנדברג: דוחות השכר מפורסמים?

תמר זנדברג: מקבלי המשכורות הבכירים בארגון זה דבר שמפורסם לציבור?

<אברהם בוסקילה: אני מבקש להמשיך - - -

תמר זנדברג: אני שואלת.

<רוני גמזו: אני אענה לך.

<אברהם בוסקילה: אני, ברשותך, מבקש להמשיך.

חיים כץ: כן.

תמר זנדברג: אם זו חברה ציבורית והכול שקוף.

חיים כץ: תמר.

<אברהם בוסקילה: אני טעיתי שלא קניתי את עצתך להמשיך.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: זו תשובה שנתת לו.

חיים כץ: תמר, הוא אמר לך לא.

תמר זנדברג: אה, לא.

תמר זנדברג: לא שמעתי.

חיים כץ: הוא אמר לך לא.

<אברהם בוסקילה: כבוד היושב-ראש, אני מבקש מאוד לא להיות בריטואל שהיה בפעם הקודמת.

<אברהם בוסקילה: לתת לי להציג את הדברים, בבקשה.

חיים כץ: מאה אחוז.

<אברהם בוסקילה: בעניין הזה, כל הרווחים שיש לא הולכים לשום גורם פרטי.

<אברהם בוסקילה: הם חוזרים לבתי החולים שקנו ב"שראל" ולמשרד הבריאות.

<אברהם בוסקילה: אני חוזר, מכל עודפי הרווח שיש ב"שראל" לא הולכת אגורה אחת, שקל אחד – בניגוד לדברי הכזב שנשמעו כאן, וגם ברדיו במשך כל השבוע, שכביכול הרווחים הולכים לכיסים פרטיים או לגופים פרטיים.

<אברהם בוסקילה: לא היה ולא נברא.

<אברהם בוסקילה: אין דבר כזה.

<אברהם בוסקילה: אני חוזר ואומר, החברה בבעלות גוף ציבורי ללא מטרות רווח.

<אברהם בוסקילה: כל עודפי הרווח חוזרים לבתי החולים ולמשרד הבריאות.

<אברהם בוסקילה: החברה מספקת - - -

תמר זנדברג: יש חלוקת דיבידנדים?

חיים כץ: אתה לא רוצה שהוא יציג?

תמר זנדברג: לא, אני רוצה.

חיים כץ: הוא יענה על הכול.

<אברהם בוסקילה: אין חלוקת דיבידנדים לשום גורם פרטי.

חיים כץ: תמר, מאיפה את יודעת מה הוא רוצה להגיד במשפט הבא?

תמר זנדברג: לא, זו שאלת עזר.

חיים כץ: לא, אבל הוא בא בצורה מובנית, והוא ייתן לך תשובות על הכול.

חיים כץ: את לא נותנת לו להופיע כמו שהוא רוצה.

חיים כץ: אנחנו חברי הכנסת, בואו נכבד אחרים.

תמר זנדברג: פי חתום.

אילן גילאון: אבל זה מונח משפטי שאנחנו לא נתקלים בו כל יום.

אילן גילאון: היא בבעלות שלא למטרות רווח.

אילן גילאון: זה הופך גם אותם לא למטרות רווח?

חיים כץ: עזוב, בסוף.

חיים כץ: תן לו להציג את שלו.

חיים כץ: תגיד לי, רצית פעם בוועדה, במשך חמש שנים, לשאול משהו ולא שאלת?

אילן גילאון: הרבה פעמים, תדע לך.

חיים כץ: ולא שאלת?

חיים כץ: חרא של יושב-ראש.

משה זלמן פייגלין: חיים, אני רק מבקש בסוף להציג שוב את הכזבים שלי.

חיים כץ: טוב.

<אברהם בוסקילה: החברה נותנת גם מענה לשעת חירום.

<אברהם בוסקילה: היא מרעננת את כל הציוד לשעת חירום, כולל פרויקטים לאומיים.

<אברהם בוסקילה: הקונספט של החברה דומה במידה מסוימת לחברה למשק וכלכלה.

<אברהם בוסקילה: זה גוף שעושה רכש מרכזי, שיש פטור ממכרז גם לרשויות המקומיות.

<אברהם בוסקילה: אגב, גם ברשם החברות היא גם מופיעה כחברה פרטית בהגדרה, אבל כמו שידוע, היא לא בידיים פרטיות.

<אברהם בוסקילה: שם היקף הפטור, סדר גודל הפעילות, הוא מעל ארבעה מיליארד שקלים.

<אברהם בוסקילה: יש פה דוגמה של כל הפרויקטים הלאומיים, כי מעבר לרכש היא זרוע ביצועית בהרבה פרויקטים לאומיים.

<אברהם בוסקילה: זה במלחמה, כמו מלחמת לבנון השניה.

<אברהם בוסקילה: אגב, אם היה חסר מחט או מזרק במלחמת לבנון השנייה בבתי החולים, אני בטוח שבשולחן הזה היו הרבה מאוד דיונים על מחסור, בניגוד לתחומים אחרים.

<אברהם בוסקילה: החברה מספקת במלחמה.

<אברהם בוסקילה: רק לאחרונה – ואולי מנכ"ל משרד הבריאות יתייחס לזה – החברה עשתה פרויקט לאומי בנושא קיצור תורים לקרניות, 200 קרניות.

<אברהם בוסקילה: היא מסייעת במשלחות והצלה.

<אברהם בוסקילה: מבצע הפוליו – החברה, בכל ההיבטים, נתנה את התמיכה של הרכש, את התמיכה הלוגיסטית, את תמיכת ההפצה.

<אברהם בוסקילה: כמו ששמעתם – אני בטוח שלא ידעתם את זה – אנחנו עמדנו מאחורי הקלעים, ועמדנו בצורה מיטבית.

<אברהם בוסקילה: גם בנושא רכש החיסונים – ואני אציג גם את תוצאות המחירים והפרויקטים בנושא חיסונים.

<אברהם בוסקילה: גם דוגמה כמו שפעת החזירים.

<אברהם בוסקילה: חוץ מהיתרון לגודל – ופה התייחס חבר הכנסת הרב ליצמן – זה ברור שהיכולת להביא מחיר היא גם פונקציה של יעילות, גם של רצון להוזיל, אבל היא פונקציה של כוח קנייה.

<אברהם בוסקילה: יש לנו אינספור הוכחות שבמקרים שבהם בתי החולים, גם הגדולים – והיו כמה מקרים שמשרד הבריאות בדק, עם יעדים כלכליים, והנחה את בתי החולים לצאת במכרזים מרכזיים, הבאנו מחיר הרבה יותר טוב לכל המערכת וגם לבתי החולים הגדולים.

<אברהם בוסקילה: יש פה חיסכון ברמות מלאי, כי בתי החולים, מאחר שיש להם מרכז, לא מחזיקים מלאי בסדר גודל של 60 מיליון שקלים של שני חודשי מלאי.

<אברהם בוסקילה: יש חיסכון בהשמדות.

<אברהם בוסקילה: כמו שהצגתי את עצמי, אני נמצא עשרות שנים בתחום הזה.

<אברהם בוסקילה: אין דבר כזה בית חולים שמחזיק אלפי פריטים עם תוקף, שאין לו השמדות.

<אברהם בוסקילה: עצם הקונספט הזה חוסך הרבה מאוד השמדות.

<אברהם בוסקילה: יש פה חיסכון עצום בעלויות כוח אדם.

<אברהם בוסקילה: אני לא אעבור על הקניינים, על היועצים.

<אברהם בוסקילה: גם כשמשווים מחיר קנייה, צריך לראות את המחיר המשוכלל הכולל.

<אברהם בוסקילה: אני לא אעבור על כל הדברים.

<אברהם בוסקילה: יש פה חברה שגם עומדת בכוננות 24 שעות ביממה לכל דבר ועניין שקורה במדינת ישראל.

<אברהם בוסקילה: זו בדיוק הדוגמה שהרבה פעמים מציגים את המחיר הזה למחיר שבית החולים קונה, ואף אחד לא לוקח בחשבון גם את כל החסכונות העצומים – השמדות וכוח אדם, אני לא אעבור על כל הדברים.

<אברהם בוסקילה: אפילו ל"שירותי בריאות כללית" יש מערך הפצה נפרד, מערך רכש נפרד.

<אברהם בוסקילה: ויש גם את מחיר הקנייה, והעלויות באות ממקום אחר.

<אברהם בוסקילה: הפעילות של "שראל", כשמדברים על המחיר של "שראל" – ובוודאי אחרי שהיא חסכה לבתי החולים את כל הפעילות.

<אברהם בוסקילה: בבתי חולים שרוכשים בהיקפים גדולים מ"שראל" כמעט ולא תראו מערך רכש, מערך אחסנה, השמדות, מלאי, ועוד יש רשימה גדולה של פעילויות.

<אברהם בוסקילה: בשש השנים האחרונות – שאלתם על כספים שחוזרים - - -

חיים כץ: אם הכול כל כך טוב, למה יש בתי חולים שלא רוצים להשתמש בך?

<אברהם בוסקילה: אני אציג את זה.

<אברהם בוסקילה: אני אציג את זה.

<אברהם בוסקילה: כי הציגו פה, וזה בחלק השני, את זליכה משנת 2007.

<אברהם בוסקילה: כאילו שלא היו חשבים כלליים אחרי זליכה.

<אברהם בוסקילה: אגב, גם בתקופת זליכה, זליכה הוא זה ששם לפני שהוא עזב את המתווה להסכם החדש עם "שראל", תוך שיפור – בהחלט שיפור – של דברים שהיה צריך לשפר, כולל הנושא של הפיקוח והבקרה.

<אברהם בוסקילה: בשש השנים האחרונות העברנו לבתי החולים – ויש לזה תיעוד – 110 מיליון שקלים.

<אברהם בוסקילה: זה במידה ונוצרו עודפי רווח מסיבות כלשהן, והדבר הזה מדווח, הדבר הזה בבקרה, במעקב.

<אברהם בוסקילה: 110 מיליון שקלים.

<אברהם בוסקילה: אני אחזור, ברשותך, אבל רק לשאלתך, יש פה התייחסות רק לבתי החולים הגדולים – "איכילוב", "שיבא", רמב"ם ו"אסף הרופא".

<אברהם בוסקילה: משנת 2008 עד 2013 יש גידול של 68%.

<אברהם בוסקילה: אגב, אין להם חובת רכש.

<אברהם בוסקילה: 68% בגידול, מ-166 מיליון ל-280 מיליון, והגידול הוא לא רק במקומות האלה.

<אברהם בוסקילה: כך שבהחלט, גם בתי החולים מצביעים ברגליים, ואני חוזר ואומר, למרות שאין חובת רכש.

<אברהם בוסקילה: להגיד מושגים על תחרות וחוסר תחרות, אני אתייחס.

<אברהם בוסקילה: אנחנו מבצעים את התחרות.

<אברהם בוסקילה: אנחנו אלה שבהרבה מובנים שוברים את המונופולים.

<אברהם בוסקילה: ודווקא בגלל זה יש ל"שראל" אויבים – ואויבים קשים – כי אני מפריע להם לעשוק את מערכת הבריאות.

<אברהם בוסקילה: אני עושה את המכרזים, ועל זה יכול להעיד גם מנכ"ל משרד הבריאות, שאנחנו לפעמים נלחמים בעניין הזה.

<אברהם בוסקילה: בהרבה מובנים אנחנו אויב רק בגלל שאנחנו עושים את עבודתנו נאמנה.

חיים כץ: זה היה משפט מצוין לסיום.

חיים כץ: חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, בקדנציה הראשונה שלי "חיממו" אותי על "שראל".

יעקב מרגי: "חיממו" אותי.

יעקב מרגי: אמרתי מה זה?

יעקב מרגי: אמרו לי: תדע לך, האזרחים יכולים לקנות תרופות זול יותר מהמנה – כל מי שמכיר את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: "חיממו אותי" על "שראל".

יעקב מרגי: עשיתי עבודה – אני לא אומר לך עבודת מחקר – ואז הבנתי.

יעקב מרגי: הבנתי שיש כאן גם רציונליים נוספים.

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שפירט אבי.

יעקב מרגי: ואני בא נקי, ללא דעות קדומות.

יעקב מרגי: ללא דעות קדומות.

יעקב מרגי: ואני אנתק כרגע את הסוגיה של הקנביס.

יעקב מרגי: אני אגיע אליה בסוף.

יעקב מרגי: פטור ממכרז למטרות האלה – אני שואל אתכם שאלה.

יעקב מרגי: כריבון, כשר הבריאות, כראש ממשלה, אם תהיה מגפת פוליו, אני ארצה חיסונים.

יעקב מרגי: מה יגיד הגוף?

יעקב מרגי: עם כל הכבוד למדינה, אני לא אשים את הראש שלי – אני צריך לעשות מכרז.

יעקב מרגי: תהליך של מכרז הוא כך וכך.

יעקב מרגי: ויבוא היועץ המשפטי, ויבואו כל הרגולטורים.

יעקב מרגי: אתה חייב לעבוד לפי התנאים.

יעקב מרגי: פטור ממכרז, זה הייעוד שלו.

יעקב מרגי: משלמים מחירים על פטורים ממכרז.

יעקב מרגי: זה לא הפטור היחיד ממכרז שהחשב הכללי נותן.

יעקב מרגי: כמעט ואין משרד ממשלתי שלצור

יעקב מרגי: כי חירום ולצרכי דברים שהם חיוניים לטובת המדינה – עושים זאת.

יעקב מרגי: עושים זאת במערכת הביטחון, עושים זאת במשרד הבריאות ועושים את זה בהרבה משרדים ממשלתיים.

יעקב מרגי: קודם כל, מי שרוצה לערער על המוסד הזה של פטור ממכרז, שילמד קצת.

יעקב מרגי: קצת אחריות.

יעקב מרגי: קצת אחריות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני מצאתי במשרדי פטור ממכרז להסתדרות הציונית בתחומים מסוימים.

יעקב מרגי: ושאלתי שאלות: מה פתאום פטור ממכרז?

יעקב מרגי: אתה יודע, אתה פוליטיקאי, רוצים לחטט.

יעקב מרגי: אתה מחטט, אתה רואה שיש לזה גם רציונליים נוספים.

יעקב מרגי: מסתבר שיש שם פעילות חשובה שאתה, אני וכולנו נתברך בה.

יעקב מרגי: ובלעתי את הרוק שבאתי ורציתי להסתער על זה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, יתרון לגודל – זה מוכח.

יעקב מרגי: אני אמרתי את זה בדיון הקודם, החברה למשק וכלכלה – לבקר, לבקר, לבדוק, לבדוק.

יעקב מרגי: צריך לתקן, שזה יהיה מאזן מדווח, שידווח גם לציבור.

יעקב מרגי: אני לא הייתי מציע לשר הבריאות, בשם האוניברסליות ובשם הפתיחות והכול, לבטל לו את הפטור ממכרז.

יעקב מרגי: כי הוא לא יוכל להתמודד עם הרבה משברים, שאנחנו לא תמיד יודעים לצפות אותם.

יעקב מרגי: יש בעיה עם הקנביס?

יעקב מרגי: לבי יוצא לחולים.

יעקב מרגי: אני יושב פה - - -

חיים כץ: אתה יודע מה הבעיה עם הקנביס?

חיים כץ: אני אגיד לך מה הבעיה.

חיים כץ: באה שרת הבריאות, שרה חדשה, אין לה ניסיון גדול כח"כית.

חיים כץ: הייתה ראש עיר – אומרים בסדר, אני לא יודע.

חיים כץ: אני לא גר שם, אני לא יודע.

חיים כץ: אבל השמועות אומרת שהיא הייתה ראש עיר מוצלחת.

חיים כץ: נדמה לה שהיא מנחיתה לכנסת ומדלגת על הכנסת.

חיים כץ: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה - - -

יעקב מרגי: בדיוק אני שם בדברים שלי.

יעקב מרגי: אנחנו יושבים פה שעות בוועדה.

יעקב מרגי: מעניין אותנו דבר אחד – טובת האזרח, טובת החולה.

יעקב מרגי: לא מעניינים אותי הגופים הגדולים, לא הסוחרים, לא המגדלים, לא היצואנים, לא היבואנים, לא כלום.

יעקב מרגי: החולה.

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אני לא מאמין בחינם.

יעקב מרגי: פעם האמנתי בחינם.

יעקב מרגי: הוכיחו לי שמה שבחינם, כנראה שמישהו משלם.

חיים כץ: לא מעריכים את זה גם.

חיים כץ: אם הוא יקבל בחינם – זה מגיע לי.

חיים כץ: לא מעריכים את זה.

יעקב מרגי: עזוב את הזילות.

יעקב מרגי: זו תרופה, זה צורך.

יעקב מרגי: אין זילות.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: כשיש חינם, כנראה שמישהו משלם.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: אתה צודק.

יעקב מרגי: לכן - - -

חיים כץ: סלח לי.

יעקב מרגי: מיד אני מסיים, אני לא מאריך.

יעקב מרגי: לכן התפקיד שלנו פה הוא למצוא את האיזונים.

יעקב מרגי: אני חושב שגם כשהולכים להסדרה צריך לתת גם משקל מסוים למה שהיה קודם.

יעקב מרגי: איך אמר אילן?

יעקב מרגי: הדימוי הזה.

יעקב מרגי: גם הגשרים האלה, שנתנו לחיילים לצלוח את התעלה, צריך להתייחס אליהם אחרי הצליחה.

יעקב מרגי: אנחנו, המדינה, השתמשנו בהם.

יעקב מרגי: צריך למצוא הסדרה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: בעניינים עסקיים רגולטורים, אין מציאות כזו.

יעקב מרגי: יש חשש לניגוד עניינים.

יעקב מרגי: כשאני המגדל ואני מתאים לך, יש ניגוד עניינים.

יעקב מרגי: נכון שבסוף אתה רוצה את הטוב ביותר, ואתה תקבל אותו.

יעקב מרגי: אבל אני כמדינה לא יכול לחשוב על זה שזה יהיה – אנחנו מדברים פה על מאזנים שמדווחים לחשב הכללי, למשרד הבריאות, ולא מספיק לנו, אנחנו רוצים גם מאזנים מדווחים לציבור.

יעקב מרגי: כל שכן בדברים האלה.

יעקב מרגי: במיוחד כשיש תחושה – דעה קדומה, לא דעה קדומה.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים אומר שיש זליגה.

יעקב מרגי: לא העכבר גנב, החור גנב.

יעקב מרגי: אם יש חורים, צריך לסתום אותם.

יעקב מרגי: צריך לראות איך עושים את זה.

יעקב מרגי: בהסדרה צריך לקחת בחשבון גם את המגדלים – איך, מה, מו, מי.

יעקב מרגי: אבל מכאן לבוא ולשפוך את המים עם התינוק, זה חוסר אחריות.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כן אדוני.

<יעקב פרבשטיין: שמי דוקטור פרבשטיין.

<יעקב פרבשטיין: אני גמלאי מזה חודשיים.

<יעקב פרבשטיין: מנהל בית חולים "פורייה" במשך 24 שנים, יושב-ראש פורום מנהלי בתי חולים כלליים ממשלתיים במשך חמש שנים, מההקמה ב-86' עד 2021, וחבר דירקטוריון "שראל" משנת 86' עד היום כנציג מנכ"ל.

<יעקב פרבשטיין: אני רוצה לחזור לנושא של "שראל".

<יעקב פרבשטיין: אני יודע שעלה בתקשורת כאילו "שראל" מקפחת, כביכול, את בתי החולים הקטנים.

<יעקב פרבשטיין: אני חושב ש"שראל" למעשה הצילה את בתי החולים הקטנים.

<יעקב פרבשטיין: כאן יושב על-ידי דוקטור ברלוביץ, שהיה גם אחד הדוחפים לנושא, ומוטק'ה שני, שהריץ את זה.

<יעקב פרבשטיין: מהניסיון שלי, לפני הקמת "שראל" בתי החולים הקטנים היו לחם למאכל של הסוחרים, של החברות למיניהן.

<יעקב פרבשטיין: אני זוכר לפחות חברה אחת שרק על תיקונים של מכשיר "הוציאה לנו את המיץ".

<יעקב פרבשטיין: בית חולים כמו "פורייה" לא היה מסוגל לעמוד בזה.

<יעקב פרבשטיין: מקרה שני שהיה, שפתאום דוקטור משיח ריכז את כולנו לקנות יחד מכונות דיאליזה.

<יעקב פרבשטיין: וראה פלא, המחירים ירדו למעלה מ-50%.

<יעקב פרבשטיין: ואז ראינו כמה הרבה אנחנו משלמים.

<יעקב פרבשטיין: "שראל" היא גוף חיוני.

<יעקב פרבשטיין: אני סיימתי לבנות שני פרויקטים בשנתיים האחרונות, שהציוד שלהם הוא לפחות 20 מיליון שקל.

<יעקב פרבשטיין: להקים מערך מכרזים לכזה פרויקט – אתה צריך לפחות שלוש שנים מראש צוות שהוא לפחות 10% מכוח העבודה של בית חולים "פורייה".

<יעקב פרבשטיין: זה בלתי אפשרי.

<יעקב פרבשטיין: אתה קונה ציוד מיושן, אתה קונה אותו ביוקר, ואתה נמצא מול שוקת שבורה ברגע שהגיע אליך המכשור הזה.

<יעקב פרבשטיין: וזה מה שעשתה "שראל".

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה אדוני.

תמר זנדברג: אני רוצה לקשור בין שני הנושאים שעסקנו בהם בפעם הקודמת ושאנחנו עוסקים בהם הפעם.

תמר זנדברג: כל התסבוכת הזאת נוצרה בגלל שהקנביס הרפואי הוא איזשהו יצור כלאיים.

תמר זנדברג: ההתייחסות אליו היא לא התייחסות רפואית במאה אחוז, למרות עמדת הוועדה, שהציג אותה חבר הכנסת אילן גילאון, ושאתה, אדוני היושב-ראש, מחזיק בה כבר הרבה מאוד זמן.

תמר זנדברג: ולמרות אפילו – הייתי אומרת – ההתקדמות שאנחנו רואים בנושא הקנביס באופן כללי בעולם וגם בישראל.

תמר זנדברג: למרות זאת, נוצרה איזושהי התייחסות חריגה ו"מיוחדת" במירכאות, מיוחדת לרעה, ואז אנחנו מסתבכים עם עצמנו.

תמר זנדברג: יש התוויות.

תמר זנדברג: למה התוויות?

תמר זנדברג: למה לא אבחנה רפואית, כמו כל דיאגנוזה אחרת?

תמר זנדברג: איזה טיפול צריך?

תמר זנדברג: זה דבר שעושה אותו רופא, לא עושה אותו יחידה מנהלתית.

תמר זנדברג: למה הדיבור הזה של חבר הכנסת, השר לשעבר, ליצמן, שיצא מפה, על הזליגה ועל הסכנות?

תמר זנדברג: כשאני שאלתי אותו איזה סכנה, השאלה לא הייתה מתריסה.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול את נציגי המשטרה, את נציגי המשרד לביטחון פנים.

תמר זנדברג: אתם כל הזמן מדברים על זליגה.

תמר זנדברג: יש למישהו נתונים?

תמר זנדברג: כמה כתבי אישום הוגשו בגלל עבירות שקשורות לזליגה?

תמר זנדברג: יושבים כאן מגדלים.

תמר זנדברג: החוות מוגנות כמו כלא "אלקטרז".

תמר זנדברג: איפה הזליגה הזאת?

תמר זנדברג: תנו לנו נתונים.

תמר זנדברג: אנחנו ביקשנו כמה וכמה פעמים נתונים, מעולם לא קיבלנו.

תמר זנדברג: יכול להיות שזה בגלל שאין.

חיים כץ: אין.

חיים כץ: אם הייתה זליגה מאיזו חווה, הם היו סוגרים אותה.

חיים כץ: היו סוגרים את אותה חברה מיד.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: נכון.

חיים כץ: מאחר ולא, אז ביידיש אומרים "אוטו גזוקט".

חיים כץ: אז הם אמרו.

חיים כץ: לפחות הם יוצאים מתוך נקודת הנחה שהם אמרו.

חיים כץ: אבל את החברות הספציפיות האלה הם לא תפסו.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: לכן החשש מהמדרון החלקלק, החשש מהזליגה וכל הדבר הזה, לצערי הרב, עובד הפוך.

תמר זנדברג: כולם פה יושבים ומשלמים מס שפתיים ואומרים אנחנו תומכים ברפואי, אבל לא בשום דבר אחר, וחס וחלילה שלא תהיה זליגה.

תמר זנדברג: בינתיים מי שסובל הם הילדים והחולים, שבגלל החשש מהזליגה, הם נפגעים.

תמר זנדברג: וכך נפגע גם הטיפול הרפואי וגם - - -

חיים כץ: לא, לא, זה לא החשש מהזליגה.

חיים כץ: זה מחברות התרופות, מלחצים אחרים.

חיים כץ: זה לא רק הזליגה.

חיים כץ: יש פה ים של אינטרסים, ים של סמינרים וים של מחקרים וטיולים.

חיים כץ: יש פה הרבה מימונים.

חיים כץ: הזליגה היא כיסוי טוב.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: וכאן אני מגיעה לקישור ל"שראל" וכולי.

תמר זנדברג: הרי מה קרה פה?

תמר זנדברג: יש פה חברה – האמת, אני לא רוצה להיכנס.

תמר זנדברג: אני לא מבינה בזה.

תמר זנדברג: אני לא יודעת.

תמר זנדברג: אני סוציאליסטית.

תמר זנדברג: אני תומכת בזה שהמדינה תהיה אחראית על חלוקת התרופות, ואני שמחה שיש בתי חולים ממשלתיים, ואני חושבת שלא צריך להסתכל על שורת הרווח בכל דבר.

תמר זנדברג: אם המדינה הייתה עושה את זה בעצמה דרך משרד הבריאות או דרך איגוד, עמותה, של בתי החולים באמת, זה הרי לא היה נראה ככה.

תמר זנדברג: מהצד השני, אם יש חברות תרופות שמתחרות, אז למה פטור ממכרז?

תמר זנדברג: יושב הממונה על ההגבלים ועכשיו מכריז על ועדי עובדים כעל מונופול.

תמר זנדברג: אבל מצד שני, כאן אין מכרז, אז זו לא תחרות, אבל זה גם לא שירות ממשלתי.

תמר זנדברג: אז מה זה?

תמר זנדברג: עכשיו אנחנו מגיעים לקישור בין הנושא הראשון לנושא הזה.

תמר זנדברג: תראו, משרד הבריאות, מתקופת ליצמן, ולצערי, עד תקופת גרמן, מתייחס אל הקנביס כאל תפוח אדמה לוהט ומעביר אותו מאחד לשני.

תמר זנדברג: ועכשיו מצאו את החור.

תמר זנדברג: מצאו את החור השחור שאליו אפשר לדחוף את הנושא.

תמר זנדברג: אנחנו נשמע כאן תירוצים – זה ציבורי, יש דיבידנדים, דיבידנדים, אבל שקיפות בשכר - -

<קריאה: זה לא חור ולא שחור.

תמר זנדברג: - - מצאו לאיפה לדחוף, מצאו את המגרה שאפשר לדחוף אותה לשם.

תמר זנדברג: החולים שמשוועים כבר לא יודעים מה לעשות.

תמר זנדברג: יהיה שמן, יהיו עוגיות.

תמר זנדברג: הם בקשר עם המגדלים, זה מותר, זה אסור.

תמר זנדברג: איפה הפקס שמגיע ליקר עם ההתוויות?

תמר זנדברג: בינתיים, כל הדבר הזה נדחק לאיזה מקום שאנחנו לא יודעים בדיוק מה ההסדר שלו.

תמר זנדברג: וכל זה במקום ללכת בדרך המלך, להכיר בתועלת הרפואית, לתת לרופאים קודם כל את ההשכלה ואת הידע שהיום חסר מאוד בגלל הבורות, ובגלל הסטיגמות, ובגלל החשש מזליגה, ובגלל שכל הנושא מתויג במקום הלא נכון ולא במקום הרפואי.

תמר זנדברג: נתן רופא הבחנה, נתן דיאגנוזה, נתן טיפול.

תמר זנדברג: הולך חולה לבית מרקחת, מקבל את התרופה, ושלום על ישראל.

תמר זנדברג: ואז נמנעת מאתנו כל התסבוכת הזאת.

תמר זנדברג: אנחנו רק מסתבכים עם עצמנו במקום ללכת בדרך הישר.

תמר זנדברג: תודה.

חיים כץ: כן גברתי.

<חנה לאידרשניידר: חנה לאידרשניידר מלשכת המסחר.

<חנה לאידרשניידר: אני רוצה לחזור דווקא לדברים שאמר פה פרופסור גמזו - - -

חיים כץ: מאחר וכנראה שלא כולם ידברו – היה אחד מלשכת המסחר, ואת מלשכת המסחר.

חיים כץ: אחרי זה שלא ידברו מלשכות המסחר.

חיים כץ: תנו גם לגופים אחרים להציג את עמדתם.

חיים כץ: כן, בבקשה, דברי.

חיים כץ: אחריך ביקשתי.

חיים כץ: את קיבלת רשות דיבור, את תדברי.

<חנה לאידרשניידר: תודה אדוני.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להתחבר לדברים שאמר פה פרופסור גמזו בשבוע שעבר.

<חנה לאידרשניידר: הוא קרא ל"שראל" "חברה קרובה".

<חנה לאידרשניידר: זה מטריד אותנו מאוד בתור מי שמייצגים את המגזר העסקי וחברות פרטיות, שנפגעות מזה מאוד.

<חנה לאידרשניידר: אני אתן לך דוגמה.

<חנה לאידרשניידר: חברות הציוד הרפואי בלשכת המסחר נפגעו מאוד מאוד מהנושא הזה שהועבר באופן לא שקוף.

<חנה לאידרשניידר: כל התיקים שלהם שניתנו למשרד הבריאות באמון שהם לא יעברו לגוף אחר הועברו ל"שראל" לבדיקה, במהלך שלא היה כרוך במכרז ולא היה כרוך בשום דבר אחר.

<חנה לאידרשניידר: הגיעו לשם תיקים של חברות פרטיות ש"שראל" היא מתחרה שלהן.

<חנה לאידרשניידר: כל התוכן שלהן היה פתוח ונגיש לחברת "שראל".

<חנה לאידרשניידר: מה שאני רוצה להגיד בכך הוא ש - - -

חיים כץ: למה לא תבעתם את משרד הבריאות?

<חנה לאידרשניידר: לא על כל דבר אפשר לרוץ מיד לבג"ץ.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו פנינו למשרד הבריאות המון פעמים בנושא הזה וביקשנו להפסיק את הקשר - - -

חיים כץ: את שמה לב למה שאת אמרת פה?

<חנה לאידרשניידר: כן.

חיים כץ: את אמרת לקחו את הפרנסה שלנו, את היכולת שלנו למכור, את היכולת שלנו להתחרות, נתנו את זה לגוף - -

<חנה לאידרשניידר: שמתחרה, נכון.

חיים כץ: - - והוא יכול במחיר דַּמְפִּינְג של שקל אחד - - -

<קריאה: לגוף פרטי.

<קריאה: לגוף פרטי.

חיים כץ: לא משנה איזה גוף.

חיים כץ: הוא יכול בשקל אחד – הוא יוזיל בשקל, הוא גמר לנו את הקריירה, ואתם לא הלכתם לבית משפט?

<חנה לאידרשניידר: נכון, לא הלכנו לבית משפט.

<חנה לאידרשניידר: נכון, לא בכל דבר אפשר ללכת לבית משפט.

<חנה לאידרשניידר: לבית משפט יש צרות משלו.

חיים כץ: אבל זה לא כל דבר.

חיים כץ: לקחו לכם את הזכות להתפרנס - -

<חנה לאידרשניידר: יש לנו עימותים אחרים.

<חנה לאידרשניידר: יש לנו עימותים נוספים.

חיים כץ: - - לקחו לכם את הזכות להתחרות, ולא עשיתם כלום?

<קריאה: לא, עשינו.

<חנה לאידרשניידר: עשינו, בוודאי שעשינו.

<חנה לאידרשניידר: בוודאי.

<חנה לאידרשניידר: פנינו אל משרד הבריאות כמה פעמים.

<חנה לאידרשניידר: בסיכומו של דבר, הקשר הזה נותק.

<חנה לאידרשניידר: אבל לקח שנה עד שהוא נותק, ונזקים נגרמו.

<חנה לאידרשניידר: זה המצב.

<חנה לאידרשניידר: המצב הוא שחברה פרטית לא יכולה לפעול בצורה כזו, והיא חייבת לעבוד על-פי מכרזים ושקיפות.

<חנה לאידרשניידר: ובטח שלא להרחיב את הפטור עד אין קץ.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: כן, אתה.

חיים כץ: אני מקווה שלא יחייכו לך בפנים כמו שאתה מחייך לאחרים שמדברים, כאילו אתה הידען הכי גדול פה ואף אחד פה לא יודע כלום.

<שי יעקובי: אני לא ידען, אבל אני סופג את מה שכולכם מדברים כל היום.

<שי יעקובי: אני מייצג חברה שנקראת "רז פרוגרס".

<שי יעקובי: זו אחת החברות היחידות שמעזה לבוא לפה.

<שי יעקובי: כל השאר לא יעזו לבוא לפה כי באותו רגע "שראל" תמחץ אותן.

חיים כץ: לפרוטוקול, את השם שלך.

<שי יעקובי: שי יעקובי.

<שי יעקובי: אני מנכ"ל של "רז רוקחות" וחלק מהקבוצה של "רז פרוגרס".

<שי יעקובי: יש לנו שלוש חברות.

<שי יעקובי: הצריכה בבתי החולים היא אותה צריכה, פלוס מינוס 100 מיליון.

<שי יעקובי: אם תסתכלו, החברה הזאת צמחה לממדים עצומים.

<שי יעקובי: זה אומר שהיא צמחה בשוק הפרטי.

<שי יעקובי: לא יכול להיות ש"שראל" מוכרת את הציוד שלה במרפאות פרטיות.

<שי יעקובי: אתם רוצים להגביל אותה – אומר מנכ"ל משרד הבריאות זה הגוף שלי.

<שי יעקובי: וזה נכון, אנחנו מרגישים את זה בשטח.

<שי יעקובי: אין היום קניין בבית חולים – גם אם תציע לו כפפות, או כל דבר אחר שהוא במחיר טוב יותר – שיקנה, כי התקציב כבר ממילא נמצא ב"שראל".

<שי יעקובי: גם אם אתה רוצה, אתה לא יכול להציע לו שום דבר.

<שי יעקובי: אני לא מדבר על מכרזים אחרים שהם משתמשים.

<שי יעקובי: אומר פה מנכ"ל "שראל" הלוגיסטיקה שלנו כזאת טובה.

<שי יעקובי: שיסביר לי איך שתי משאיות זה הלוגיסטיקה של "שראל".

<שי יעקובי: חברה כמוני מחזיקה עשר משאיות.

<שי יעקובי: "נובולוג" מחזיקה 122 משאיות.

<שי יעקובי: "פרומדיקו" מחזיקה 130 משאיות.

<שי יעקובי: שתי משאיות מספקות את כל הצריכה של "שראל".

<שי יעקובי: למה זה קורה?

<שי יעקובי: כי "שראל" מעבירה חשבוניות.

<שי יעקובי: כי החברות עצמן מספקות את הצריכה ישירות לבתי החולים.

<שי יעקובי: החברות עצמן, כמו MRI, מספקות את זה ישירות למקום.

<שי יעקובי: מנהלים משא ומתן, ו"שראל" מעבירה פתקאות.

<שי יעקובי: זאת אומרת, החברות עושות את כל העבודה בכל מקרה, ו"שראל" נהנית מהפירות.

<שי יעקובי: אם אתם רוצים תחרות בשוק, אנחנו יכולים לתת תחרות.

<שי יעקובי: דרך אגב, אני יכול להראות דוגמאות מלפני שלושה שבועות.

<שי יעקובי: אפשר לבדוק את זה.

<שי יעקובי: בית החולים נהריה התקשר ל"שראל" וביקש סליין סודיום כלוריד ליטר.

<שי יעקובי: הוא נתקע בלי סודיום כלוריד ליטר.

<שי יעקובי: התשובה שהוא קיבל הייתה: אין בעיה, תשלם 2,700 שקל הובלה, זה יגיע אליך מחר.

<שי יעקובי: אם לא, תחכה ליום שני הבא.

<שי יעקובי: מה עשה אותו דבר?

<שי יעקובי: פנה אלינו.

<שי יעקובי: יום למחרת היה, בלי שום עלות.

<שי יעקובי: היו לו שם שלושה משטחים שעמדו.

<שי יעקובי: אותו דבר, מדברים על המלחמה.

<שי יעקובי: במלחמה "שראל" נתנו תשובות מוגבלות מאוד.

<שי יעקובי: אם אתה רוצה לראות חשבוניות, אני אראה לך חשבוניות של קניות מבתי חולים בצפת, בנהריה וכדומה, שנכנסו לשם משאיות שלנו והביאו לשם סחורה, כי זה היה במלחמה, אז לקחו מאתנו.

<שי יעקובי: אני לא אומר שצריך להחליף.

<שי יעקובי: אני אומר פשוט מאוד, תפתחו את השוק.

<שי יעקובי: לא יכול להיות שחברה מקבלת מיליארד שקל בלי לפתוח את השוק.

<שי יעקובי: תנו לנו גם הזדמנות.

<שי יעקובי: תנו לנו אפשרות להתחרות פה.

<שי יעקובי: אם אתם רוצים מונופול, תכריזו מונופול – שיקנו רק מבתי החולים.

<שי יעקובי: לא יכול להיות שבאותו זמן הם ימכרו – לדוגמה, שוק הווטרינריה.

<שי יעקובי: יש שתי חברות וטרינריה ענקיות.

<שי יעקובי: "שראל" שולט בשוק הווטרינריה.

<שי יעקובי: "מדי-מרקט" ו"ווטמרקט" – מוכרת להם את כל הציוד.

<שי יעקובי: אז תסבירו איך שוק הווטרינריה קשור לבתי החולים?

<שי יעקובי: בית החולים בגינאה המשוונית – 5% מהמכירות של "שראל" הולכים לבית חולים בגינאה המשוונית.

<שי יעקובי: וזה לפי דוחות של "דן אנד ברדסטריט" אם מישהו יסביר לי איך משרד הבריאות מגן על קניות שהם קונים לגינאה המשוונית, זה יפה מאוד.

<שי יעקובי: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, יפה מאוד הגודל, יפה מאוד כל דבר.

<שי יעקובי: לנו היה מקרה עם "שראל" שאנחנו זכינו במכרז.

<שי יעקובי: לקחו את רישיונות האמ"ר שלנו, פנו לספק המקור, הוזילו ב-10%, ושלחו את הסחורה שלנו לבתי החולים.

<שי יעקובי: זאת אומרת, אנחנו זכינו במכרז.

<שי יעקובי: אמרו להם: אוקיי, אנחנו משווים לכם, וסיפקו את כל הסחורה הזאת לבתי החולים עם כפפות.

<שי יעקובי: אז בסדר, יפה מאוד.

<שי יעקובי: הגוף הזה הוא גוף חזק מאוד במשק.

<שי יעקובי: אף חברה לא מעזה היום להתמודד מול "שראל".

<שי יעקובי: אם תיקחו את תקציבי הבריאות, 54% זה "כללית", כמו שאמר ידידי מנכ"ל "שראל".

<שי יעקובי: 20%-16% זה "מכבי".

<שי יעקובי: עוד 10% נשארים ל"מאוחדת" ול"לאומית".

<שי יעקובי: שאר השוק שאנחנו משחקים בו הוא 20%.

<שי יעקובי: אם אתם גורמים לחברה כזאת להשתלט על שאר השוק, אתם יוצרים פה "תנובה", ""סלקום" וכדומה.

<שי יעקובי: אנחנו בסך הכול רוצים לשרת את השוק.

<שי יעקובי: רוצים פטור?

<שי יעקובי: בבקשה, תנו ל"שראל" פטור, שיהיו רק בבתי החולים.

<שי יעקובי: או שתפתחו את השוק לתחרות אחרת.

<שי יעקובי: או כאן או כאן.

<שי יעקובי: אל תשחקו בשני הצדדים.

<שי יעקובי: זהו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת משה פייגלין.

משה זלמן פייגלין: תודה אדוני.

משה זלמן פייגלין: קודם כל, חשוב לי לחזור ולהזכיר לחברי הוועדה איך בכלל הגענו לדיון הזה, כי אנחנו הולכים פה לאיבוד.

משה זלמן פייגלין: אולי לא ברור הקשר בין הקנביס ל"שראל" וכל הסיפור.

משה זלמן פייגלין: הסיפור הוא שאני ואתה, אדוני, הגשנו הצעת חוק – הזכירה אותה חברת הכנסת זנדברג – בשיתוף עם שרת המשפטים, עם תוספת ושיפור חשוב של שרת המשפטים, שאמורה הייתה לפתור בצורה פשוטה מאוד והגיונית את נושא חלוקת הקנביס הרפואי בישראל.

משה זלמן פייגלין: כדי לנטרל את ההצעה שלנו, כפי שאתה יודע אדוני, הוגשה הצעה נגדית, הצעת מחליטים של משרד הבריאות כעבור חודשיים.

משה זלמן פייגלין: ההצעה הזו כללה, להפתעתנו, מה שמכונה בהצעה "תפיסה" – במילים אחרות, הלאמה של כל שוק הקנביס בישראל.

משה זלמן פייגלין: שמונה חוות שמייצרות ברישיון קנביס ברמה גבוהה מאוד, פיתוחים וכולי.

משה זלמן פייגלין: תפיסה בפועל על-ידי מי?

משה זלמן פייגלין: על-ידי חברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: וכך הגענו לסיפור של "שראל".

משה זלמן פייגלין: וכשהגענו לסיפור של "שראל", התרחבה היריעה למשהו שהוא הרבה-הרבה מעבר לקנביס, ופה אנחנו נמצאים עכשיו.

משה זלמן פייגלין: אני מקווה שעכשיו הנושא ברור דיו.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה להקדים ולהזכיר שבפתח המפגש הקודם אני התרעמתי על כך שהייתה בקשה לדחייה של הדיון על-ידי מנכ"ל משרד הבריאות, ובמהלך אותו שבוע של הדחייה, חברת "שראל" קיבלה את אותו פטור נוסף ממכרז בגובה 1.6 מיליארד שקל.

משה זלמן פייגלין: מדובר בסך הכול בפטור ממכרז בהיקף של שלושה מיליארד שקל בשנה, מהנתונים שקיבלנו לשאלות ששאלנו.

משה זלמן פייגלין: מסתבר שזו לא הפעם הראשונה שזה קורה.

משה זלמן פייגלין: אני רק מבקש – פרופסור גמזו הסביר - - -

חיים כץ: לא פעם ראשונה שקורה שאני דוחה את הישיבה ו-?

משה זלמן פייגלין: אני לא מאשים אף אחד.

חיים כץ: לא, זו פעם ראשונה שאני דוחה את הישיבה.

משה זלמן פייגלין: יפה.

משה זלמן פייגלין: אני לא מאשים אף אחד ולא בא לקבוע מסמרות.

משה זלמן פייגלין: רק הובא לידיעתי שזו לא פעם ראשונה שהדבר הזה קורה.

משה זלמן פייגלין: הסביר מנכ"ל משרד הבריאות - - -

חיים כץ: אני רוצה שתסביר.

חיים כץ: אני לא מבין את מה שאתה אומר.

משה זלמן פייגלין: אני מסביר.

משה זלמן פייגלין: תן לי.

חיים כץ: לא, על הקטע שזו לא פעם ראשונה שזה קורה.

משה זלמן פייגלין: הוסבר לי על-ידי לשכות המסחר שזו לא פעם ראשונה שנעשה משהו שנחזה כמחטף.

חיים כץ: על-ידי "שראל"?

משה זלמן פייגלין: כן.

חיים כץ: אבל ללא קשר לוועדה.

משה זלמן פייגלין: לא, לא, לא.

חיים כץ: על פניו נראה כאילו זה משותף עם הוועדה.

חיים כץ: לא הבנתי.

משה זלמן פייגלין: חס וחלילה.

חיים כץ: הבהרנו, אז זה בסדר.

משה זלמן פייגלין: הוסבר לי בפעם הקודמת שבסך הכול היה כאן צירוף מקרים.

משה זלמן פייגלין: היה איזה כנס של 150 רופאים בבאר-שבע שעסק בנושא הפוליו, ולכן נתבקשנו לדחות את הדיון.

משה זלמן פייגלין: אני רק מבקש, לצורך הפרוטוקול וכדי למנוע לזות שפתיים, לקבל בדיוק את הפרטים של הכנס הזה.

משה זלמן פייגלין: לדעת בדיוק באיזה שעה הוא היה, מתי הוא היה.

משה זלמן פייגלין: שנסיר את העננה הזו מעל סדר-היום.

משה זלמן פייגלין: אם אפשר, לקראת הדיון הבא.

משה זלמן פייגלין: ברשותכם, אני רוצה להקריא מכתב.

משה זלמן פייגלין: בעקבות הדיון, שגם הגיע אל התקשורת בצורה חזקה, התחלתי לקבל, בנוסף לחומרים שהיו לי קודם לכן, הרבה מאוד מכתבים.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה להקריא לכם מכתב קצר ששולחת לי אחות, שלא הייתה שולחת אותו אם היא עדיין הייתה במערכת.

משה זלמן פייגלין: אחות אחראית באחד מבתי החולים הממשלתיים.

משה זלמן פייגלין: "לפני שנים רבות עבדתי כאחות אחראית ביחידת צנתורי לב" – אני לא אומר את שמו של בית החולים – "בזמנו עדיין לא היו מכרזים מוסדרים, והיינו מתדיינים מול כל חברה בהסדרי רכישת מוצרים.

משה זלמן פייגלין: כאשר נכנסה חברת "שראל" לתמונה, מחירי כל המוצרים עלו מיד ב-20%.

משה זלמן פייגלין: כאשר ניסיתי להעיר על כך, הבנתי שעדיף לשתוק ולא להילחם מלחמות דון-קישוטיות, שאולי עשויות לעלות לי בתפקיד אותו כל כך אהבתי.

משה זלמן פייגלין: מדי פעם חברות ניסו לשכנע למכור מוצרים במחיר זול יותר, אבל לא הצלחתי לשכנע לבצע רכש זה.

משה זלמן פייגלין: נאמר שלבית החולים זה משתלם מכיוון שבסוף השנה הוא נהנה מהחזר כספי מ"שראל".

משה זלמן פייגלין: תיכף נדבר על ההחזר הכספי.

משה זלמן פייגלין: "כל ההתנהלות נראתה מלכתחילה מוזרה מאוד ומתסכלת.

משה זלמן פייגלין: מכיוון שהייתי רק בורג קטן מאוד במערכת לא יכולתי לעשות דבר לשינוי המצב".

משה זלמן פייגלין: זה מכתב אחד מיני רבים שאני מקבל.

יעקב מרגי: משה, אתה בחור רציני.

יעקב מרגי: איך אחות בחדר צנתורים בקיאה במערך - - -

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מרגי, אני מודה לך על המחמאה.

משה זלמן פייגלין: אני מקווה שאתה צודק, ואני אכן בחור רציני.

יעקב מרגי: היא בורג קטן במערכת.

יעקב מרגי: איך היא - - -

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת, אני עונה לך.

משה זלמן פייגלין: מכיוון שאני מקווה שאתה צודק, ואני אכן אדם רציני, אני לא הייתי מקריא את המכתב הזה של אותה אחות אחראית, שהוא אחד מיני רבים, אני חוזר ואומר – רבים מאוד שמציירים תמונה הפוכה לחלוטין ממה שהוצגה כאן על-ידי חברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: אני רוצה להקריא לך שוב, חבר הכנסת מרגי, את מה שאמר החשב הכללי באוצר: "שראל" היא מונופול פרטי שצבר עשרות מיליוני שקלים - - -

יעקב מרגי: הוא היה החשב הכללי או אחרי שהוא פרש?

<קריאה: הוא היה חשב כללי.

משה זלמן פייגלין: החשב הכללי באוצר של מדינת ישראל.

<קריאה: ב-2006.

משה זלמן פייגלין: החשב הכללי באוצר של מדינת ישראל.

<קריאה: מאז אין שום דוח אחר של החשב הכללי.

משה זלמן פייגלין: כן.

משה זלמן פייגלין: אפשר להמשיך?

משה זלמן פייגלין: אני קורא שנית: ""שראל" היא מונופול פרטי שצבר עשרות מיליוני שקלים על חשבון בתי החולים הממשלתיים ומשרד הבריאות".

משה זלמן פייגלין: ומכיוון שאני כנראה קצת רציני, אני אומר לך, חבר הכנסת מרגי, שכשאתה לוקח את המספרים בצורה גסה של כל הרווחים הכלואים שהצטברו בחברת "שראל", אתה מגיע למסקנה שמ-2006 ועד היום ניתן היה לכסות את כל גירעונותיהם של בתי החולים הממשלתיים ברווחי חברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: עכשיו תן לי בבקשה להמשיך.

משה זלמן פייגלין: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: מי עשה את זה?

חיים כץ: מי שעשה את זה, אני מבקש שיצא החוצה.

משה זלמן פייגלין: באמת, אני לא מבקש מחיאות כפיים.

חיים כץ: מי שעשה את זה, אני מבקש שיצא החוצה.

חיים כץ: תוציא אותו.

חיים כץ: תבדוק מי זה שם, ושיצא.

משה זלמן פייגלין: אפשר להמשיך?

משה זלמן פייגלין: אני מבקש ללו"ז העניין.

משה זלמן פייגלין: בוא נבין במה באמת הדיון צריך להתמקד.

חיים כץ: לפני שאתה ממשיך, אני רוצה לשמור על כבודו של מנכ"ל משרד הבריאות, ולתת לך, אם אתה רוצה, לראות מתי נערך הכנס.

חיים כץ: יום רביעי, 8 בינואר מ-09:00 עד 11:30.

משה זלמן פייגלין: איפה?

חיים כץ: בבאר-שבע.

חיים כץ: אתה רוצה – יש בערך 80 משתתפים - -

משה זלמן פייגלין: אני רוצה רק את הנתונים.

חיים כץ: - - אני יכול לתת לך את השמות שלהם.

חיים כץ: תמר שוחט, יעל בר, יאיר עמיקם וכן הלאה.

חיים כץ: אני יכול להקריא לך את כל ה-80.

משה זלמן פייגלין: לא, אני מבקש לאתר את זה מסודר.

חיים כץ: קיבלת מסודר.

חיים כץ: ואם משהו לא בסדר, אתה צריך ללכת למשטרה.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לראות את זה מסודר כדי - - -

חיים כץ: קיבלת תשובה, ומעבר לזה אתה לא תקבל.

חיים כץ: נו באמת.

חיים כץ: תנהל את העניין כמו שצריך, וניגש לעניין.

משה זלמן פייגלין: אני לא מבקש לפגוע בכבודו של אף אחד.

משה זלמן פייגלין: אבל רבותי - -

חיים כץ: אז זה לא בסדר.

משה זלמן פייגלין: - - יש כאן שערורייה.

חיים כץ: זה משהו אחר.

משה זלמן פייגלין: יש כאן שערורייה על גבי שערורייה.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש לנקות את השולחן הזה.

משה זלמן פייגלין: אני כבר אמרתי, עם כל הכבוד והצניעות ובלי לפגוע באף אחד, אני לא מתכוון להשאיר אבן אחת שלא הפוכה בסיפור הזה של "שראל".

משה זלמן פייגלין: כי לי נמאס מזה שהעסק נמרח כבר משנת 95'.

משה זלמן פייגלין: אתה יודע מה?

משה זלמן פייגלין: בוא נלך לשורה התחתונה.

משה זלמן פייגלין: תכננתי להגיד את זה בסוף, אבל אני אגיד את זה עכשיו.

משה זלמן פייגלין: רבותי חברי הוועדה ואורחים נכבדים, כשסכומים של מאות מיליוני שקלים שוכבים ללא פיקוח וללא יכולת פיקוח – ואני אראה לכם שאין שם יכולת פיקוח מתוך התקנון של חברת "שראל", שניסו להסתיר מאתנו והגיע לידנו.

משה זלמן פייגלין: אני אראה לכם שאין יכולת פיקוח מתוך המציאות בשטח, מה שקורה בשטח.

משה זלמן פייגלין: כשסכומים של מאות מיליוני שקלים שוכבים ללא פיקוח – וזה לא משנה אם זה קורה במשרד הביטחון, זה קורה גם במשרד הבריאות – זו הזמנה לשחיתות.

משה זלמן פייגלין: ריח רע מאוד עולה מן הסיפור הזה.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש לחזור לפי הסדר.

משה זלמן פייגלין: בסופו של דבר, השאלה שעולה כאן לדיון היא לאן הולכים רווחי חברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: כי הרי לכאורה כל המטרה כאן הייתה לייעל, לא להשיג מחירים גבוהים יותר ב-20%.

משה זלמן פייגלין: אם אתה מבקש, חבר הכנסת מרגי, משהו מדויק יותר, החשב טוען שזה 16.5%.

משה זלמן פייגלין: החשב טוען שהחברה שומרת לעצמה רווחים של 8%.

משה זלמן פייגלין: אנחנו יודעים שחברת "שראל" לוקחת אשראי בגובה 9%, מה שהספקים לא מעזים לקחת.

משה זלמן פייגלין: אז השאלה היא לאן הרווחים האלה הולכים?

משה זלמן פייגלין: הם אמורים לחזור לבתי החולים.

משה זלמן פייגלין: נזרק כאן סכום גדול מאוד כביכול, של 100 ומשהו מיליון שקל שהועבר לבתי החולים בשש השנים האחרונות.

משה זלמן פייגלין: לפי החשבון שלי, זה סדר גודל של 1.5% ממחזור החברה.

משה זלמן פייגלין: אתה לוקח מרווח של 8%, אתה לוקח ריבית של 9% על האשראי, ויש לך רק 1.5% רווח לחלק.

משה זלמן פייגלין: לאן הולך הכסף?

משה זלמן פייגלין: כדי לדעת לאן הולך הכסף אנחנו צריכים להיות מסוגלים לשאול שאלות.

משה זלמן פייגלין: אז שאלנו שאלות את משרד הבריאות.

משה זלמן פייגלין: וראה איזה פלא, אם מדובר בחברה ציבורית או בחברה ממשלתית, אתה יכול לשאול מהן חמש המשכורות הגבוהות בחברה, נכון?

משה זלמן פייגלין: כולל דיבידנדים, כולל הטבות שונות.

משה זלמן פייגלין: אתה רוצה לדעת למה יש רק 1.5% לחלק לבתי החולים מסכומים אדירים שכאלה.

משה זלמן פייגלין: אז הנה התשובה שקיבלנו, ואני מקריא מהתשובה שקיבלתי ממשרד הבריאות.

משה זלמן פייגלין: אני מזכיר לחברי הוועדה שכל הנושא שבו אנחנו דנים הוא הקשר הפסול בין משרד הבריאות לחברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: אז מה עונה משרד הבריאות?

משה זלמן פייגלין: – חמשת מקבלי השכר הגבוה מדווחים למשרד הבריאות, לאוצר, כחלק מההסכם.

משה זלמן פייגלין: במילים אחרות – הבנו, כן?

משה זלמן פייגלין: או שאני צריך להסביר?

חיים כץ: לא צריך.

משה זלמן פייגלין: לא צריך להסביר.

משה זלמן פייגלין: משכורות ולאן הולך הכסף במישור הפרטי, כנראה שכבר לא נשמע, כי הרי חברת "שראל" היא חברה פרטית.

משה זלמן פייגלין: אנחנו לא זכאים לשאול.

משה זלמן פייגלין: אבל פטור ממכרז אנחנו חייבים לתת כי היא חברה ציבורית, היא חברה חשובה.

משה זלמן פייגלין: תיכף נבדוק כמה שהיא ציבורית.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לעבור לנושא הפיקוח.

משה זלמן פייגלין: שימו לב לתשובה שאנחנו מקבלים פה, עד כמה שהחברה הזו מפוקחת.

משה זלמן פייגלין: אני קורא כאן מהתשובה של משרד הבריאות לשאלות שלי: נציג חשכ"ל, החשב הכללי, כדירקטור משמש כיושב-ראש ועדת הביקורת ויושב-ראש ועדת כספים.

משה זלמן פייגלין: כאשר יושב-ראש ועדת הביקורת ב"שראל" מגלה אי-סדרים בוועדת הכספים – שאותה הוא עצמו מנהל – הוא מעביר את מסקנותיו במהירות אל עצמו, כי הוא גם הרגולטור.

משה זלמן פייגלין: זה הפיקוח בחברת "שראל".

משה זלמן פייגלין: עכשיו אני אומר לך עוד משהו, אדוני.

משה זלמן פייגלין: ניסו להסתיר מאתנו את תקנון החברה, אבל בדרך לא דרך התקנון הגיע לידינו.

משה זלמן פייגלין: יש כאן ניסוח מסורבל, אני אקרא.

משה זלמן פייגלין: תראה מה כתוב בתקנון: כל אדם, בין אם הוא חבר בדירקטוריון ובין אם לאו, יוכל לשמש כממלא מקום של דירקטור (להלן – ממלא המקום).

משה זלמן פייגלין: אדם אחד יוכל לשמש כממלא מקומם של דירקטורים אחדים.

משה זלמן פייגלין: אתם מבינים מה קורה פה?

משה זלמן פייגלין: אומר תקנון החברה שאדם אחד, שהוא אפילו לא דירקטור, יכול לקבל את כל ההחלטות, כולל המשכורת של עצמו, בלי פיקוח, בלי שום דבר.

משה זלמן פייגלין: זה כתוב בתקנון של החברה.

משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה לגזול מהזמן של אנשים אחרים.

משה זלמן פייגלין: יש כאן הולכת שולל.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: תדבר.

משה זלמן פייגלין: יש כאן סכומים שהצטברו של מאות מיליונים.

משה זלמן פייגלין: את הסכומים המדויקים קשה לדעת, כי לך תחשב ממה שאמר החשב הכללי ועד היום, לאיזה ערך זה הגיע היום.

משה זלמן פייגלין: יש כאן עדויות לכך שהמחירים ב"שראל" גבוהים יותר, ואז לכאורה, בשביל מה צריך אותה?

משה זלמן פייגלין: יש כאן עדויות לכך שיכולת האספקה של חברות פרטיות טובה יותר.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לומר בשורה התחתונה מה לדעתי צריך לעשות כאן, אדוני.

משה זלמן פייגלין: לא צריך לסגור את "שראל".

משה זלמן פייגלין: לא צריך לפטר את עובדי "שראל".

משה זלמן פייגלין: אף אחד לא רודף אחרי אף אחד.

משה זלמן פייגלין: אף אחד כאן לא מחפש את ראשו של אף אחד.

משה זלמן פייגלין: אבל מה שצריך לעשות הוא דבר פשוט מאוד.

משה זלמן פייגלין: לטעמי יש שתי אופציות.

משה זלמן פייגלין: אופציה אחת היא לבטל את הפטור ממכרז של "שראל", ולאפשר לחברות נוספות להתחרות בה.

משה זלמן פייגלין: יש חברות גדולות, רציניות מאוד, שמסוגלות לתת את השירות הזה למשרד הבריאות.

משה זלמן פייגלין: כולן תהינה אכן חברות פרטיות באמת.

משה זלמן פייגלין: לא חברה פרטית שבתוכה יושבים גורמים ממשלתיים וגורמים נוספים.

משה זלמן פייגלין: כשאומרים לי כשאני הייתי מנהל בית חולים, ולי היה קשר עם משרד הבריאות, ואני מחובר משם למערכת, וכולם יושבים בתוך הביצה הבלתי מפוקחת הזו של "שראל" – מה זה ה"שירקעס" הזה?

משה זלמן פייגלין: עם כל הכבוד.

משה זלמן פייגלין: אין דבר כזה.

<יעקב פרבשטיין: רגע, אתה פוגע בי.

חיים כץ: סלח לי אדוני.

<יעקב פרבשטיין: הוא לא יכול לפגוע בי.

משה זלמן פייגלין: אם הייתי אומר לכם - - -

<יעקב פרבשטיין: אני לא מקבל אגורה מ"שראל".

משה זלמן פייגלין: אני לא חושד בך, ולא טענתי שאתה מקבל אגורה מ"שראל".

<יעקב פרבשטיין: אתה פוגע בי.

משה זלמן פייגלין: יש כאן סיטואציה בלתי אפשרית שבסופו של דבר מרכזת כספים אדירים בחברה פרטית על חשבון בתי החולים, על חשבון החולים.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לדעת כמה האיש הזה מרוויח, ואני רוצה לדעת אם בכסף הזה יכולתי להכניס עוד מיטה מהמסדרון פנימה.

משה זלמן פייגלין: זה מה שאני רוצה לדעת.

משה זלמן פייגלין: דיבר כאן ליצמן – קודם כל אני אומר, אם החלטת להעביר את הקניינות ואת כל הנושא הזה, והצגת את כל ההיגיון שלך אל מחוץ לבתי החולים, אדרבה, תן לחברות הפרטיות להתחרות ביניהן על הדבר הזה כמו שצריך, ואז שירוויחו כמה שירוויחו.

משה זלמן פייגלין: או לחילופין, תעשה את זה כמו שהציעה חברת הכנסת זנדברג, באופן סוציאליסטי, על-ידי המדינה, על-ידי חברה ממשלתית מסודרת.

משה זלמן פייגלין: אלו שתי האופציות.

משה זלמן פייגלין: מה שקורה כרגע זה מצב בלתי אפשרי גם מכאן וגם מכאן.

משה זלמן פייגלין: אני חייב להתייחס לדברים שאמר ליצמן.

חיים כץ: אתה לא חייב כי לא יגיבו לך.

חיים כץ: אנחנו בעוד שבע דקות מסיימים את הדיון.

משה זלמן פייגלין: טוב, אני אוותר על התגובות, אבל יש לי הרבה מה לומר למשרד לביטחון פנים, ועל הקשר כביכול.

משה זלמן פייגלין: רק משפט אחד.

משה זלמן פייגלין: אתה יודע, אומרים בזמן מלחמה.

משה זלמן פייגלין: הפטריוטיות היא מפלטו – אני אשאיר את זה בשלוש נקודות.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: דוקטור יצחק ברלוביץ.

<יצחק ברלוביץ: שלום.

<יצחק ברלוביץ: דוקטור יצחק ברלוביץ, מנהל בית החולים "וולפסון".

<יצחק ברלוביץ: אני נציג של ארגון מנהלי בתי החולים.

<יצחק ברלוביץ: אני רק יכול להתייחס, ומאחר ולוח הזמנים קצר, אני לא אחזור על דברים שאחרים אמרו.

חיים כץ: קח את הזמן בדיון הבא.

חיים כץ: אנחנו נעשה עוד אחד.

חיים כץ: ניתן גם למנכ"ל משרד הבריאות להגיב.

<יצחק ברלוביץ: בסדר גמור.

<יצחק ברלוביץ: אין שום בעיה.

<יצחק ברלוביץ: לא, זה בסדר.

<יצחק ברלוביץ: אני רק רוצה להגיד שההצעה ששמעתי כרגע מחבר הכנסת פייגלין מהווה אסון לבית החולים "וולפסון".

<יצחק ברלוביץ: מבחינתי, אין לי מערך רכש.

<יצחק ברלוביץ: אצלי כל נושא מערך הרכש מרוכז על-ידי אדם אחד.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו "רוכשים", במירכאות, בסדר גודל של כ-160 מיליון שקל בשנה, את הרוב באמצעות "שראל", רק בזכות העובדה הזאת שיש לנו את "שראל" ובזכותה אנחנו מסוגלים לעשות את הרכש באופן מרוכז ומסודר.

<יצחק ברלוביץ: אילו היינו צריכים, ואכן היו חברות פרטיות מתחרות, והיינו צריכים לעשות מכרז ולעשות את כל תהליך הרכש, היינו צריכים להקים מערך רכש, בדומה למה שקיים היום ב"תל-השומר", שזה סדר גודל של 40-30, כולל משכורות, וכולל כל המשמעויות לכך.

<יצחק ברלוביץ: אין לנו את הכסף הזה.

<יצחק ברלוביץ: אין לי את הדרך הזאת, ואין לי שום כוונה כזאת.

משה זלמן פייגלין: זה לא מה שהצעתי.

<יצחק ברלוביץ: לא, אתה הצעת שכולם יתחרו.

<יצחק ברלוביץ: אז כדי שכולם יתחרו, אני חוזר שוב, ללא הפטור ממכרז שקיבלתי מהחשב הכללי במשרד האוצר, אינני מסוגל בשום צורה שהיא היום להקים מערך רכש משלי ולהתחיל עכשיו, בתקופה שלא היה – ואני הייתי גם במשרד הבריאות בתקופה שגם לא הייתה חברת "שראל", אלא בתי החולים אכן רכשו בנפרד – החברות הפרטיות שאתה כל כך מדבר עליהן היו חברות שזינבו בנו, ניצלו את מעמדנו וגרמו לכך שרכשנו במחירים עצומים.

<יצחק ברלוביץ: ההבדל היחיד שהיום אנחנו יכולים להגיד שאפשר להשוות בין חברה לחברה בצורה כזאת או בצורה אחרת הוא רק בזכות זה שיש את חברת "שראל".

<יצחק ברלוביץ: יש מי שמגן על האינטרסים של בתי החולים ודואג להם.

<יצחק ברלוביץ: במצב הקודם, כל חברה עשתה את מה שהשתלם לה באותו רגע.

<יצחק ברלוביץ: אם השתלם לה לשלש את המחיר, היא הייתה משלשת את המחיר, משום שלא הייתה לי אלטרנטיבה והייתי קונה רק מהם.

<יצחק ברלוביץ: היום המצב הוא אחר משום שיש לי את חברת "שראל", וכשבאה החברה, יש לי גם מחירים שאני יכול להשוות ביניהם.

<יצחק ברלוביץ: בתי חולים גדולים שיכולים היום להגיד אנחנו רוכשים בזול יותר פריטים מסוימים – וזה נכון – עושים את זה רק בזכות זה שחברת "שראל" מביאה להם מחירון שעל-פיו הם אומרים זה המחירון של "שראל".

<יצחק ברלוביץ: אם אתה מסוגל להוריד לי את המחיר מתחת למה שחברת "שראל" מציעה - - -

יעקב מרגי: יש להם ערך מוסף מסוים.

<יצחק ברלוביץ: למי?

יעקב מרגי: ל"שראל".

<יצחק ברלוביץ: לא רק ערך מוסף.

<יצחק ברלוביץ: מבחינתי זאת הדרך היחידה שבה רכש של בתי חולים בתקציב של תשעה מיליארד שקל, שמהווה את תקציב בתי החולים הממשלתיים במדינת ישראל – זו הדרך היחידה שלנו לבצע רכש מרוכז, ולנצל את העובדה הזאת כדי שנוכל לרכוש באיכות הכי טובה ובמחירים הכי טובים, ועל-ידי זה שמישהו יכול לבדוק אותם.

<יצחק ברלוביץ: כשזה עובר את "שראל", אני יודע שאני מקבל ציוד טוב באיכות טובה ובמחירים טובים.

<יצחק ברלוביץ: תודה.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: תם ולא נשלם.

חיים כץ: הישיבה נעולה.