ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 185, 2014-02-10 13:00

חיים כץ: צהריים טובים, עדיין יום שני בשבוע, י' באדר א' "ד, 10 בפברואר 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר-היום: הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון - היעדרות מעבודה למשפחות שכולות ביום הזיכרון הפרטי), התשע"ד-2013, של חבר הכנסת ראובן ריבלין.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: השתתפתי בהרבה אזכרות, הרבה ימי זיכרון, ימי זיכרון קולקטיביים וימי זיכרון אישיים של כל חלל וחלל.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, יש לנו הרבה ימי זיכרון אישיים, שנעשים ברמה קולקטיבית, כמו אסון הע"ג, שאחד מהאנשים המובילים את המשפחות השכולות, בנו נפל חלל שם.

ראובן ריבלין: חשבתי, כאשר הגיעו אליי האחים והאחיות של חללי צה"ל לדורותיהם, מה עוד שאותם אלה שנפלו על מזבח המולדת במלחמת הקוממיות, במלחמת סיני – אתה היום כמעט לא רואה הורים; אתה יכול לראות רק אחים ואחיות, שגם הם כבר בגילאים מאוד מתקדמים.

ראובן ריבלין: היום האחים והאחיות שואלים ושאלו במשך שנים רבות, מדוע לא מכירים בהם כקבוצה שהיא גם נמצאת באותו אבל ויגון שהציבור בישראל לא מכיר בהם?

ראובן ריבלין: לא מכיר בהם, אולי לא מתוך רצון לפגוע בהם, אלא לא מכיר בהם מתוך הגישה שיש הורים או יש בנים, ונשים ובעלים, ומעבר לכך לא צריך להיות.

ראובן ריבלין: היום, כאשר אנחנו נמצאים במצב שבו האחים והאחיות הם המשפחה, ופעמים רבות הם המשפחה היחידה, אני חושב שהגיעה העת לבוא ולאפשר לאחים ואחיות לקבל ביום השנה של נפילתו של בן המשפחה או בת המשפחה, להשתתף בטקס הזיכרון כדבר שמקנה לו זכות.

ראובן ריבלין: אני הצעתי את הצעת החוק כאשר נאמר, שכל אחד מבני המשפחה, שהוא אח או אחות, יוכל להשתתף, בנוסף, כמובן, להורים או לבנים, אם קיימים כאלה, יוכל להשתתף מתוך כך שהמעביד יצטרך לתת לו יום חופש.

חיים כץ: לשלם לו.

ראובן ריבלין: זה לא צריך להיות כל היום, אבל אם יש צורך באותה מידה, לקבל יום חופש כדי להשתתף ביום הזיכרון.

ראובן ריבלין: משרדי האוצר והכלכלה ביקשו ממני להגביל את העניין, שיוכל בן המשפחה לקחת את זה כיום בחירה, שמתוך ימי הבחירה שקיימים במערכת חוקי העבודה, הוא יוכל לומר: יום הבחירה שלי הוא לא יום תשעה באב, שהוא יום אבל לאומי – אני בוחר את יום הבחירה ביום האבל האישי שלי.

ראובן ריבלין: אמרתי: תשעה באב.

ראובן ריבלין: אפשר לומר תענית אסתר.

מיקי רוזנטל: 1 במאי.

ראובן ריבלין: 1 במאי הוא יום בחירה?

ראובן ריבלין: מעולם לא ביקשתי את 1 במאי כיום בחירה.

ראובן ריבלין: אני חושב שהצעת החוק הזאת, צריך לקבל אותה כפי שהיא, כפי שנצטוויתי על-ידי המשרדים השונים, כי טוב להתקדם צעד אחד קדימה מאשר לעמוד על כל רצוננו כבני המשפחה, ולהרגיל את המדינה שאח ואחות הם חלק מהאבל, ו-וודאי שנמצא פה שוהם, והוא יוכל ודאי להרחיב כאב שכול.

ראובן ריבלין: הוא ודאי מכיר את כל המשפחות, והיום הוא גם מייצג אותם.

ראובן ריבלין: אני חושב שטוב עשיתי שהסכמתי בקריאה הראשונה להגביל את החוק ליום בחירה.

ראובן ריבלין: אם היושב-ראש יבקש להכריע ולהחליט שגרסתי הראשונה היא טובה, אני לא אוכל לתמוך בו, אבל אבין מאוד את רצונו זה.

ראובן ריבלין: בכל זאת, אני חושב שטוב שנתקדם צעד אחד נוסף לעצם ההכרה.

ראובן ריבלין: זה נותן הרבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: בבקשה.

<אלי דבי: צהריים טובים.

<אלי דבי: שמי אלי דבי, יושב-ראש לנצח אחי – ארגון של אחים שכולים.

ראובן ריבלין: הם היו אצלי.

<אלי דבי: ראשית אבקש להודות ליושב-ראש בשם עמותת לנצח אחי ובשמי על היוזמה החשובה של חבר הכנסת ריבלין, לכבד את היום הטעון, הקשה ביותר והרגיש ביותר בשנה למשפחות השכולות, שממילא לא מתפקדים באותו יום.

<אלי דבי: בקשתי מהיושב-ראש, לאפשר לאחים השכולים לממש את הצעת חבר הכנסת ריבלין, מאחר שהם דם מדמו של החלל, והם חלק ממשפחת השכול, וברוב המקרים אחד ההורים שלנו, מבוגרים, אזכרה השנתית לחלל הנופלת על גבם, ואסביר.

<אלי דבי: אחים שכולים, אין באפשרותם לממש את יום החופשה או זכויות אחרות, מאחר שאין להם שום מסמך, אישור או תעודה להציג בפני המעסיק.

חיים כץ: לא מתייחס פה לתשלום.

<אלי דבי: לא קשור.

חיים כץ: אתה מדבר על יום בחירה, שהמעסיק לא יוכל לומר: אתה לא יכול ללכת.

<אלי דבי: נכון.

<אלי דבי: אין באפשרותנו לממש את יום החופשה או זכויות אחרות, מאחר שאין לנו שום מסמך, אישור או תעודה להציג בפני המעסיק כאח שכול, ואך צריך לבקש את חסדיו.

<אלי דבי: לכן אבקש שאחים שכולים יקבלו אישור רשמי ממשרד הביטחון או תעודת אח שכול, שיוכלו להציגו במקום העבודה.

<אלי דבי: בנוסף, כיום קבוע בחוק כי יום הזיכרון האישי של החלל שנפל במלחמות ישראל ובפעולות איבה ייחשב יום חופשה בשכר לבני משפחה שכולה, אך רק לעובדי מדינה על-פי תקשי"ר, פסקה 411.

<אלי דבי: אבקש מהיושב-ראש לא להפלות בין דם לדם, ולעגן את היוזמה לכלל המשפחות השכולות, גם אם אינם עובדי מדינה.

<אלי דבי: דבר נוסף, מאחר שאין במשרד הביטחון רשימה מעודכנת של האחים השכולים מקום המדינה, לא ניתן לעדכן את כלל האחים השכולים על יוזמת יום החופשה, ולכן אבקש לפרסם זכות זו באמצעות כלי התקשורת הנרחבים, כדי שכלל האחים השכולים והמעסיקים ייחשפו לחוק.

<אלי דבי: תודה.

חיים כץ: בבקשה.

<צבי שפר: עו"ד צבי שפר, לשכת היועץ המשפטי להסתדרות.

<צבי שפר: יש לנו שתי הערות: אחת, לפי ההצעה שכרגע מונחת על שולחן הוועדה, לא צריך את הוועדה; זו סמכות של השר להוסיף בצו.

<צבי שפר: אם כבר זה מגיע לוועדה, ורוצים לעשות תיקון בחוק, דבר כזה, של להוסיף את הפרט לרשימה- - -

ראובן ריבלין: צו של שר יכול לשנות גם.

ראובן ריבלין: כשיש חוק, רק הכנסת יכולה לשנות.

<צבי שפר: זה דבר ראשון.

<צבי שפר: דבר שני, לעמדתנו, צריך להוסיף יום בחירה לעובד שהוא אח שכול או אב שכול או קרוב משפחה, שכן למעשה זה בא על חשבון העובד, וזה יוצר אפליה, כי אם נשים לב, רוב ימי הבחירה הם ימים דתיים.

<צבי שפר: יוצא שאדם שהוא גם דתי, לא משנה מאיזו דת, וגם אח שכול, כאילו נגרע ממנו יום בחירה אחד רק בגלל שהוא שכול או רק בגלל שהוא דתי.

חיים כץ: אילו ימי בחירה בחגים דתיים?

<צבי שפר: תשעה באב.

חיים כץ: פורים, 1 במאי.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אצלנו בהסתדרות נשלם להם.

<צבי שפר: לגבי התשלום, אפשר לקבוע שהביטוח הלאומי ישלם.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: בבקשה.

<נאוה שוהם סולן: נאוה שוהם סולן, יושבת-ראש ארגון אלמנות ויתומי צה"ל.

<נאוה שוהם סולן: חבר הכנסת ריבלין, קודם כל, תודה רבה לך על הצעת החוק, אבל בקרב המשפחות השכולות יש הורים שכולים, אלמנות, יתומים ואחים.

<נאוה שוהם סולן: לכן כשמדברים על הצעת חוק, אנחנו מדברים על כל האוכלוסייה הזאת ולא רק על אחים שכולים.

<נאוה שוהם סולן: זה אחד.

<נאוה שוהם סולן: אני רוצה לציין שאם מחליטים שהמשפחה השכולה תבחר יום בחירה, בסקטור הפרטי אין דבר כזה, ולכן צריך לראות איך פותרים את הסוגייה הזאת.

חיים כץ: יפה אמרת.

חיים כץ: בבקשה.

<אלי בן-שם: אלי בן-שם, יושב-ראש ארגון יד לבנים.

<אלי בן-שם: אנחנו עכשיו את כל התקנות של כל ההטבות שנהיו לחוק, כדי שלא יוכלו כל שר או כל חבר כנסת לשנות את זה, או כל פקיד במשרד הביטחון – אנחנו עומדים על זה שתהיה חקיקה בעניין.

חיים כץ: למה אתה מתייחס למה שהוא אמר?

<אלי בן-שם: אנחנו מבקשים שזה יהיה בחקיקה, וכמו שחברתי נאוה אמרה- - -

חיים כץ: שזה יחול על כל המשפחות השכולות באשר הן – לא רק לגבי אחים.

<אלי בן-שם: נכון.

חיים כץ: בבקשה.

<פוזיס-שחק צביקה: צביקה פוזיס-שחק, יושב-ראש ארגון נפגעי פעולות איבה.

<פוזיס-שחק צביקה: ראשית, הארגון מברך על החוק וחושב שזה דבר חשוב.

<פוזיס-שחק צביקה: יש לי רק הערה אחת:

<פוזיס-שחק צביקה: פה בהצעת החוק כתוב: נפגע פעולות איבה.

<פוזיס-שחק צביקה: לצורך העניין, נפגע פעולות איבה זה גם נכה, גם אדם שנפצע, ואני מבקש לשנות את זה לחלל פעולות איבה.

ראובן ריבלין: היועצת המשפטית תבדוק ותגיד לנו.

חיים כץ: כן, גברתי.

<לידיה דרורי גוהר: לידיה דרורי, ראש היחידה הארצית לשירותים סוציאליים באגף משפחות והנצחה.

<לידיה דרורי גוהר: חוק יום הזיכרון מכיל בתוכו את ההגדרה, מי זה קרוב משפחה שיום האזכרה השנתי לחלל מערכות ישראל חל עליו, והוא כולל בתוכו הורים, יתומים, אלמנות, אחים ואף סבים וסבתות.

<לידיה דרורי גוהר: בעצם הבקשה כאן היא להוסיף יום נוסף, שיתאפשר למשפחות גם ביום האזכרה הפרטי ולא רק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

<לידיה דרורי גוהר: לכן אין צורך להגדיר מחדש מיהו קרוב משפחה, כי זה מוגדר כאן.

<לידיה דרורי גוהר: אם ההצעה היא להוסיף עוד יום אפשרי בצורה כזו או אחרת, אפשר פשוט להוסיף כאן עוד סעיף על האופציה הנוספת.

<לידיה דרורי גוהר: אין צורך להגדיר מחדש קרוב משפחה.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: למען האמת, כשחברי חבר הכנסת רובי ריבלין הגיש את הצעת החוק, דובר על יום חופשה בתשלום, על חשבון המעסיק.

חיים כץ: לאחרונה היה פה יום המגזר העסקי.

חיים כץ: היו פה התעשיינים ובעלי העסקים הקטנים, והסבירו לי שפה חוקקו 127 חוקים ותקנות, שהכול נופל עליהם.

חיים כץ: יחד עם זה, מאחר שמדובר ברובי ריבלין, אני לא מתווכח אתך ואני גם לא רוצה לכפות על המערכת, להגיד: הנה, הבאנו והיה פה משהו מתואם, ואתה ידעת שאעשה את זה יום חופשה בתשלום, ואז הם יגידו: זה תקציבי, זה לא תקציבי, וזה תקציבי בקלות, לפחות אצל עובדי המדינה.

חיים כץ: נקריא את הצעת החוק בנוסח שאתה הסכמת לו, וננסה לעשות דיבור, שזה יחול על המעסיקים, לדבר עם הגורמים השלטוניים – אוצר וכלכלה/ תמ"ת.

חיים כץ: כלכלה זה אמורפי; תמ"ת זה תעסוקה, מסחר, תעשייה – משהו חי, נושם ובועט.

חיים כץ: אנחנו אחרי הקריאה הראשונה נראה מה אנחנו יודעים לעשות.

חיים כץ: נעבור להקראה.

יעל סלנט: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – היעדרות מעבודה של קרוב משפחה של חלל מערכות ישראל או של נפגע פעולות איבה ביום האזכרה הפרטית), התשע"ד-2014.

יעל סלנט: בחוק חופשה שנתית, התשי"א-1951, בתוספת, אחרי פרט (7) יבוא: "(8) יום האזכרה הפרטית של חלל מערכות ישראל או נפגע פעולות איבה שנפטר כתוצאה מפגיעת איבה" – הוספנו את זה – "לגבי קרובי משפחה של מי מהם; לעניין זה, "קרוב משפחה" – כמשמעותו בסעיף 4א לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, התשכ"ג-1963, או בסעיף 7ה לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, לפי העניין".

יעל סלנט: רק עניין קטן לגבי יום הבחירה – הוא חל גם על עובדי מדינה וגם על מי שאינו עובד המדינה.

יעל סלנט: חשוב להבהיר את זה.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק?

חיים כץ: היא אמרה שאתה יכול.

חיים כץ: הצבעה בעד – פה אחד הצעת החוק אושרה.

חיים כץ: כל שלושת חברי הכנסת כאן תמכו בהצעת החוק, והוועדה מאשרת אותה כהכנה לקריאה הראשונה.

חיים כץ: אני מקווה שתעבור במליאה בקריאה הראשונה, ואז היא תבוא לפה כהכנה לשנייה והשלישית.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.