ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 271, 2014-01-21 11:05

ניסן סלומינסקי: על סדר היום ציון המגזר העסקי בכנסת.

ניסן סלומינסקי: כפי שאנחנו יודעים המגזר העסקי הוא אהוב וחביב עלינו.

ניסן סלומינסקי: אתם מהווים נדבך מרכזי בכלכלת ישראל ואנחנו שמחים לארח אתכם.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לכם את זכות הדיבור.

אראל מרגלית: אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה על כך שמקדיש את הזמן הזה לנושא של המגזר העסקי.

אראל מרגלית: אני רוצה לברך את השותפה שלי ליוזמת היום הזה בכנסת, את גילה גמליאל.

אראל מרגלית: יש כאן הרבה מאוד אורחים שהגיעו לכאן ואני רוצה לברך אותם.

אראל מרגלית: דרך אגב, הדיון הזה מתקיים עכשיו בכל הוועדות כאשר כל ועדה לקחה נושא אחר.

אראל מרגלית: אני רוצה לציין את צביקה אורן, יושב ראש התאחדות התעשיינים, את מוטי שפירא, מנכ"ל שותף מאוד יקר שלנו בניסיון לשנות דברים בנושא של עסקים קטנים, את ניצן ארליך, את דודי גולדברג, נשיא רואי החשבון שעובד אתנו בדרך כלל והיום אני מציע שנתייחס אליהם כאל נציגי המגזר העסקי וניתן להם את הכבוד הראוי, את ירון גינדי שהוא נשיא לשכת יועצי המס שגם הוא נמצא אתנו בדיונים רבים, את אריה אברמוביץ, נשיא חברות הביטוח, את לאה אטדג' שנמצאת כאן והיא הייתה המקימה של "נס", אחת מנשות ההיי-טק הראשונות שהקימה את אחת החברות הראשונות, ועוד רבים ורבות אחרים.

יעקב ליצמן: האם יש דבר שאתם מוסיפים היום ולא היה בפני הכנסת?

אראל מרגלית: כן.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך את צביקה אורן.

ניסן סלומינסקי: בדיוק אתמול העברנו בכנסת את החוק שהיה על פי בקשה ורצון, למרות שהיו לנו דילמות רבות בצד השני, אבל ראינו את הרצון להיטיב עם המעסיקים והורדנו רבע אחוז במס מעסיקים.

ניסן סלומינסקי: זה היה על פי בקשת המגזר העסקי והמעסיקים.

ניסן סלומינסקי: איכשהו זה מתחבר ליום הזה למרות שאני אומר שהיו לנו דילמות.

יעקב ליצמן: הייתה ביקורת גדולה.

ניסן סלומינסקי: עשינו את זה כי ראינו את החשיבות הגדולה למגזר העסקי ולמעסיקים.

אראל מרגלית: אנחנו בוועדת הכספים, קואליציה ואופוזיציה, בשנה האחרונה עשינו כמה מהלכים מאוד דרמטיים.

אראל מרגלית: חשבנו שחלק מהמגזר העסקי או הבורסה הישראלית בכמה מובנים היו לא הוגנים ולכן עשינו כמה דברים בחוק הריכוזיות, במלחמה במונופולים וביוקר המחיה ואנחנו ממשיכים ונעבוד כדי לתקן חלק מהעוולות.

אראל מרגלית: אבל בתוך כל השיח הזה כאן בכנסת לפעמים נעלמת העובדה שהעסקים והעסקים הקטנים, והבינוניים בפרט, הם המעסיק הגדול במשק והם מעסיקים 66 אחוזים מהעובדים במשק.

אראל מרגלית: המפתח לשינוי חברתי במדינת ישראל קדימה, חוץ מחלוקת העוגה בצורה שווה יותר, הוא הגדלת העוגה, הכפלתה ושילושה של העוגה.

אראל מרגלית: בואו נזכור שבשנת 1914 היינו חמישים אלף יהודים כאן

אראל מרגלית: וב-1948 היינו כאן 500 אלף יהודים.

אראל מרגלית: מדינת ישראל היא לא מדינה שרק מחלקת את העוגה אלא מדינת ישראל היא מדינה שמכפילה אותה והדרך להכפיל ולהביא עוד מקומות עבודה, והדרך להביא עוד מקומות עבודה לגליל, למגזר הדרוזי, למגזר הערבי, הדרך להביא מקומות עבודה לנגב, הדרך להביא את המגזר החרדי להשתתף יותר בתעסוקה או את המגזר הערבי, הדרך היא קודם כל המגזר העסקי.

אראל מרגלית: למגזר העסקי חסר חמצן במדינת ישראל, גם ברמה של התקינה הממשלתית וחשוב שתהיה תקינה, אבל היום בעל או בעלת עסק קטן מבלים משהו כמו חמישים אחוזים מזמנם בעיסוקים עם הרשויות.

אראל מרגלית: אנחנו שואלים את עצמנו בחוק העסקים הקטנים ובצורות אחרות איך אנחנו יכולים שגם תהיה תקינה, שנדע שהדברים פועלים כשורה, אבל שהתקינה הזאת לא תיעשה על ידי כל משרד ממשלתי בנפרד אלא נרכז את המאמצים.

אראל מרגלית: הדבר השני הוא הבנקים.

אראל מרגלית: אנחנו קוראים למנהלי הבנקים באופן אישי לשקול ולתת – ואתמול דיברנו כאן על התספורות – הרבה יותר אשראי מהאשראי שהם נותנים לעסקים הקטנים והבינוניים במשק.

אראל מרגלית: זה כדאי לכם.

אראל מרגלית: אנחנו לא מבקשים שתתנו הלוואה לעסק שאתם חושבים שהוא לא טוב, אבל אנחנו רוצים שהרבה יותר מהעסקים הטובים, הקטנים והבינוניים, יהיה להם סיכוי להון חוזר, למסגרת אשראי, להצליח.

אראל מרגלית: אי אפשר לנהל עסק בלי האמצעים הפיננסיים באמצעותם מנהלים את העסק.

אראל מרגלית: לכן היום הזה אנחנו מבקשים מכל אחת ואחד מכם לא לחשוב על עסקים קטנים בקטגוריה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, להסתכל ליד הבית שלכם על המאפייה, על המספרה, על המפעל הקטן, על אותו מפעל שפתח בערד או המוסכניק שעובד בבאר שבע כבר שלושים שנים ותחשבו כמה קשיים היו לאנשים האלה וכמה חודשים הם כן הצליחו או לא הצליחו לשלם את המשכורות כי היה חודש טוב וחושד פחות טוב.

אראל מרגלית: הם החלוצים החדשים של מדינת ישראל שמעזים ומקימים יש מאין ורובם עובדים בהגינות.

אראל מרגלית: רובם רוצים סיכוי להתרחב וכנסת ישראל נותנת להם היום את הבמה כי הרבה מאוד מהעסקים הקטנים לא מקבלים את הבמה כלפי הציבור הישראלי באופן ישיר.

אראל מרגלית: הבמה היא סיפור.

אראל מרגלית: בקבלת הפנים עם יושב ראש הכנסת יהיו לנו שלושה עסקים קטנים, אחד מהם החייה את שוק מחנה יהודה בתקופה הקשה ביותר של הפיגועים, אחד מהם הוא מחלבה בגליל ועוד כמה עסקים שכל אחד מאתנו יוכל לגעת בהם.

אראל מרגלית: אני יודע שאנחנו עסוקים בחקיקה, אני יודע שאנחנו מנסים להיות עסוקים בעשייה, אבל היום הזה אנחנו עסוקים בשיח של הקשב למגזר העסקי.

יעקב ליצמן: מי אלה העסקים הקטנים?

אראל מרגלית: אחוז וחצי מהחברות במדינות ישראל, לרשותו עומד היום אשראי פנים בנקאי וחוץ בנקאי – אמרו לנו את זה כאן – בסכום של 800 מיליארד שקלים.

אראל מרגלית: 98,5 אחוזים, 450 אלף עסקים קטנים שהם מהווים את שאר הכלכלה, לרשות כולם ביחד עומדים 66 מיליארד שקלים אשראי.

ניסן סלומינסקי: זה רק הבנקים.

ניסן סלומינסקי: המוסדיים בכלל לא נותנים להם.

אראל מרגלית: אנחנו אומרים שעם ישראל חנוק וזקוק לחמצן.

אראל מרגלית: אם אנחנו רוצים צמיחה, אם אנחנו רוצים השקעות, אם אנחנו רוצים עוד מקומות עבודה, אם אנחנו רוצים עוד מגזרים שעובדים, המגזר העסקי, יחד עם העובדים, בשיח חדש שצריך להנחיל כאן עם הכנסת ועם הממשלה צריך לקבל את הסיכוי ולהיות זה שמגייסים אותו לעשייה החברתית הגדולה הבאה של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: על זה היום הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה על כך שגם אתה הצטרפת לכל יושבי ראש ועדות הכנסת ומקיים היום שיח עומק בסוגיית ייצוג המגזר העסקי.

גילה גמליאל: אני חושבת שחשוב מאוד - ואראל ואני עוברים בין הוועדות השונות ואנחנו מתנצלים שלא נהיה כאן במשך כל הדיון הזה - לראות את כל הנושאים שבעצם מעידים על כך שאין ממש אבא ואימא למגזר העסקי ביכולת לבוא ולהתמודד עם כל הקשיים שנערמים על כל העסקים הקטנים והבינוניים בישראל.

גילה גמליאל: חברי הזכיר קודם את ההיבט של האשראי הבנקאי כאשר 74 אחוזים מהאשראי העסקי בבנקים ניתן לשני אחוזים מהאוכלוסייה בפן העסקי.

גילה גמליאל: אני באופן אישי כבר הגשתי הצעת חוק להוציא את חברות האשראי מהבנקים על מנת שהנושא של האשראי ייפתח לתחרות ורק אז באמת יהיה ניתן לעודד את העסקים הקטנים והבינוניים במתן אשראי.

גילה גמליאל: מצד שני יש בעיות רבות.

גילה גמליאל: נמצא אתנו כאן מר אורן היקר שהציג בכל ועדה תחומים שעוסקים בהם והם בוערים.

גילה גמליאל: לעתים אנחנו לא שמים לב, בבית הזה אנחנו מחוקקים הרבה מאוד חוקים – הייתי אומרת שלפעמים יותר מדי חוקים – ורק עכשיו אראל ואני היינו בוועדת העבודה והרווחה והראו לנו ספר שרק משנת 2000 ועד היום המגזר העסקי צריך להתמודד עם חוקי עבודה שהשתנו בבית הזה.

גילה גמליאל: יש עוד מאה חוקים בפוטנציאל ממשי.

גילה גמליאל: לעתים אנחנו בהחלט צריכים להסתכל על המכלול וזה התפקיד שלנו בנקודה הזאת על מנת לבחון את כל ההיבטים וההשלכות כי אסור לשכוח שגם אותם מעסיקים במגזר העסקי של אותם עסקים קטנים ובינוניים, מבחינתנו הם העובדים בעצמם בראייה הכללית.

גילה גמליאל: אני חושבת שצריך לראות את הכול בראייה מקיפה ואני מאמינה שביחד בסוף היום הזה, עת נשב בסופו אראל ואני עם יושב ראש הכנסת להסקת המסקנות של היום הזה, יצא מכאן פוטנציאל של תוצרים שבהחלט יעזרו למגזר העסקי.

גילה גמליאל: שיהיה יום פורה ומופרה.

גילה גמליאל: תודה רבה לכולם ולכולן.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: נרצה לשמוע את צביקה, אחר כך את דודי, אחר כך את מוטי ואחר כך את ירון.

אראל מרגלית: אנחנו מתנצלים.

אראל מרגלית: אנחנו צריכים ללכת לוועדות אחרות.

<צביקה אורן: אנחנו צריכים עוד מעט להצטרף אליכם.

אראל מרגלית: אנחנו נעשה את החימום ואתה תבוא עם ההופעה המרכזית.

גילה גמליאל: אני מתנצלת, אבל בגלל המהירות להשתתף בכל הוועדות לא ציינתי את חברי היקר, את אראל מרגלית.

גילה גמליאל: אני חייבת לומר שהוא זה שיזם את הרעיון.

גילה גמליאל: אנחנו אמנם מובילים אותו ביחד עם הרבה אהבה, אבל כמי שבא מהתחום, הוא מוביל אותו בצורה טובה.

גילה גמליאל: צריך לציין שמשתפים כאן פעולה אופוזיציה וקואליציה.

ניסן סלומינסקי: בנושא התעשייה, אין קואליציה ואופוזיציה.

גילה גמליאל: תודה גם לצביקה אורן.

<צביקה אורן: אני צריך לספר לכם שעל מנת להקן עליכם, החלטנו, כל הארגונים העסקיים בישראל, בארגון שנקרא נשיאות הארגונים העסקיים.

<צביקה אורן: נאגד את כל הנשיאים של כל הסקטורים בכלכלה הישראלית – בניין, יהלומים, חקלאות, ביטוח, בנקים – 13 במספר ואני נבחרתי על ידם לייצג אותם ולכן אני מייצג כאן את כל הארגונים העסקיים.

<צביקה אורן: לפני שאני נכנס קצת יותר לפרטים, אני רוצה להודות לכם על שני דברים.

<צביקה אורן: האחד, על הארגון של היום.

<צביקה אורן: תודה גם לאראל וגם לגילה.

<צביקה אורן: עבורנו זה מעשה גדול.

<צביקה אורן: אתם יודעים שאנחנו חיים בארץ שגם הרגש מדבר ולא רק המעשים.

<צביקה אורן: היום הזה נותן לכולנו הרגשה מאוד טובה שכנסת ישראל מתייחסת לתפקידים החשובים שאנחנו צריכים למלא.

<צביקה אורן: אנחנו היום נעסוק בכל התנאים ובכל הסביבה העסקית שאנחנו צריכים על מנת שנוכל למלא את התפקיד הזה, ואני אפרט קצת בהמשך.

<צביקה אורן: אם כן, תודה גדולה גם לכם על ארגון היום הזה, גם לך יושב ראש הוועדה, וגם לוועדת הכספים.

<צביקה אורן: אני בהחלט מודה מאוד על המהלך הזה שעשיתם למעננו בנושא הורדת רבע אחוז.

<צביקה אורן: קודם כל, מדובר בחצי מיליארד שקלים שהם מאוד חסרים לנו כמו שאני אסביר קצת עכשיו והרבה אחר הצהרים, וגם מבחינת עידוד מורלי.

<צביקה אורן: אנחנו חיים בהרגשה שיש סביבה עסקית שקשה לנו מאוד לתפקד בה לאחרונה, שקל חזק, עלויות גבוהות, רגולציה בעייתית וכן הלאה וכאילו מתעלמים וכאילו חושבים שאנחנו יכולים להילחץ עד אין סוף.

<צביקה אורן: טוב לדעת שיש אנשים שמבינים שיש כאן בעיה ושצריך לשנות את העניין הזה, והצעד הזה שאתם עשיתם הוא בהחלט בכיוון הנכון ואני מאוד מודה לכם בשם המגזר העסקי כולו.

<צביקה אורן: אנחנו ננצל את היום הזה כדי להציג לכם את הסביבה העסקית בה אנחנו פועלים ומה אנחנו צריכים לעשות כדי להפוך את הסביבה העסקית לסביבה אוהדת במקום לסביבה עוינת, גם מנטלית וגם ריאלית, ואני מדגיש גם את הנושא המנטלי.

<צביקה אורן: ישבתי כאן בפעם הקודמת ומישהו מוועדת הכספים, אחד מחברי הכנסת, התבטא ואמר "העשירים האלה".

<צביקה אורן: אני רוצה לומר לכם שיושב מולכם אחד העשירים האלה שבמשך 22 שנים מקים כאן תעשייה חדשה ולקח לי – דיברתם קודם על רגולציה – 11 שנים להקים מפעל בדימונה ואני עדיין לא סיימתי.

<צביקה אורן: לכן יש כאן איזושהי בעיה של סביבה מאוד בעייתית שאנחנו חייבים לשנות אותה כדי שנוכל כאן למלא את התפקידים החשובים שאראל דיבר עליהם ואנחנו מקבלים אותם באהבה.

<צביקה אורן: בנושא המפעלים הקטנים והבינוניים.

<צביקה אורן: דרך אגב, אנחנו הצגנו לממשלה - היות ואנחנו לא אנשים שליליים אלא חיוביים, אנחנו לא באנו להתלונן – תכנית מפורטת מה מנועי הצמיחה שאנחנו חושבים שיש למשק הישראלי, ויש כאלה, ואנחנו יכולים להפוך את שנת 2014 לשנה טובה.

<צביקה אורן: יש גם סיכויים לשנת 2014 ולא רק סיכונים אלא שאנחנו צריכים לעשות את הדברים הנכונים ועל כל זה אנחנו נדבר היום.

<צביקה אורן: מנועי הצמיחה שאני הצגתי, אנחנו נפרט אחר הצהרים, הם – הנושא הראשון - הרגולציה שעולה לנו 15 אחוזים מהתל"ג רבותיי חברי הכנסת.

<צביקה אורן: 150 מיליארד שקלים עלות רגולציה.

<צביקה אורן: תחשבו כמה כסף אפשר לחסוך שם.

<צביקה אורן: אם רק נעשה מאמץ להוריד את הרגולציה בעשרה אחוזים, גם נעשה טוב לכולנו בנשמה כי הרגולציה מוציאה את הנשמה ומוציאה את הרוח מהמפרשים, וגם נוכל לחסוך כסף ולהיות יותר תחרותיים בשווקי חוץ לארץ ואתם יודעים שאנחנו צריכים לשחק בשווקי חוץ לארץ.

<צביקה אורן: הנושא השני הוא החינוך המקצועי.

<צביקה אורן: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל הפריון של העובדים הישראלים נמוך באופן משמעותי מהפריון של אותם עובדים באותם מקצועות ובאותן תעשיות בחוץ לארץ.

<צביקה אורן: אנחנו מדברים בערך על ארבעים אחוזים פריון, בין ארבעים אחוזים לשישים אחוזים, וגם כאן אנחנו רואים מנוע צמיחה אם אנחנו נחדש את החינוך המקצועי כפי שהיה פעם ב"בשמת", ב"יד סינגלובסקי", ב"אורט טכניקום" ובהרבה מאוד מוסדות מופלאים.

<צביקה אורן: אם נעשה זאת, נוכל לשפר את כושר התחרות שלנו באופן משמעותי.

<צביקה אורן: הנושא השלישי הוא כמובן הגז והרביעי הוא חדשנות עם הוצאות מאוד מאוד ספציפיות.

<צביקה אורן: את כל הדברים האלה נציג היום.

<צביקה אורן: אני רוצה לומר שני דברים בקשר למפעלים קטנים ובינוניים.

<צביקה אורן: אנחנו חייבים להפוך את הנושא הזה מנושא פופוליסטי לנושא של תכנית עבודה, לנושא מעשי.

<צביקה אורן: אין ספק שמפעלים קטנים ובינוניים מייצרים תחרות.

<צביקה אורן: אנחנו מדברים הרבה על יוקר המחיה ואם נדע לעודד מפעלים קטנים שייכנסו לתחומים השונים, זה מה שיוריד את יוקר המחיה כי תחרות תוריד את יוקר המחיה ולא פופוליסטיקה בעיתונות.

ראובן ריבלין: אפשר לייצר תחרות בלי רגולציה?

<צביקה אורן: לא.

<צביקה אורן: צריך גם רגולציה.

<צביקה אורן: אנחנו חושבים שרגולציה זה דבר חשוב אבל צריך שיהיו לה מטרות.

ראובן ריבלין: בלי ספק.

ראובן ריבלין: רגולציה היא פועל יוצא מההתנהלות של המשק.

<צביקה אורן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה.

<צביקה אורן: לפעמים כך ולפעמים כך.

ראובן ריבלין: מי שמשלם את הרגולציה, אלה אותם עסקים שלא צריכים את הרגולציה אבל הם משלמים אותה בגלל אותם עסקים שצריכים את הרגולציה ולא מאפשרים לכם להיכנס ולהשתלב.

<צביקה אורן: רציתי לומר משהו על מפעלים קטנים ובינוניים.

<צביקה אורן: צדק חבר הכנסת אראל מרגלית כשאמר שמפעלים קטנים ובינוניים הם אלה שמייצרים צמיחה.

<צביקה אורן: יש חדשה נוספת שאני רוצה לספר לכם והיא שאף מפעל גדול לא נולד גדול אלא הוא קודם היה קטן ומישהו היה צריך לטפח אותו כדי שהוא יהיה גדול כדי שנוכל אחר כך לשלם מסים כדי שאתם כחברי כנסת תוכלו לספק את השירותים שמגיעים לאזרחים הנפלאים של המדינה הזאת ולא יחסר לכם כסף לעשות זאת.

<צביקה אורן: בכל הדברים האלה, אדוני היושב ראש, נטפל היום.

<צביקה אורן: אני מאוד שמח על ההזדמנות הזאת, אני וחבריי, ואני מאוד שמח על העובדה שכנסת ישראל חושבת שחשוב מאוד לייצר עבורנו סביבה עסקית שנוכל באמצעותה לבצע את התפקידים שמוטלים עלינו.

<צביקה אורן: אנחנו נעשה את זה כמובן ברצון ובשמחה.

<צביקה אורן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אם אתה צריך ללכת, לפני שאתה הולך אני רוצה לספר לך שהקמנו כאן

ניסן סלומינסקי: פורום מאוד מכובד של כל הלשכות ששותף אתנו להרבה מאוד דיונים ומקיים גם דיונים שוטפים עם רשות המסים.

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר מביאים לנו דברים מוגמרים.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שגם אתם תצטרפו לפורום הזה בנושאים שרלוונטיים לכם, כמו סוכני הביטוח שהצטרפו אלינו היום, כדי שבאמת הדברים יישמעו לפני שמכינים את החוקים כי זה הרבה יותר משפיע.

ניסן סלומינסקי: מי ששותף בזה, יש לו השפעה אמיתית.

ניסן סלומינסקי: תצטרפו.

<צביקה אורן: בשמחה.

<צביקה אורן: שוב, תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

<דוד גולדברג: בוקר טוב.

<דוד גולדברג: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת הנכבדים, תודה שניתנה לי ההזדמנות לשאת דברים ואני אעשה זאת בקצרה אבל הדברים חשובים מאוד בפרספקטיבה של שלושים שנים במקצוע וראיית העסקים הקטנים והבינוניים גם כן.

<דוד גולדברג: אני מחזיק הצעת חוק של הממשלה, הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים, וכתוב בה בצורה נהדרת ומקסימה: "הממשלה רואה חשיבות עליונה בגיבוש מדיניות כוללת, מוגדרת וקבועה לעידוד פעילותיהם של עסקים קטנים ובינוניים כמגזר המניע צמיחה כלכלית וכמקור ליצירת מקומות תעסוקה חדשים במשק.

<דוד גולדברג: כל זה בהתאם לעקרונות של התאמת ההסדרה, ליכולות ולמגבלות של העסקים הקטנים והבינוניים הנהוגים במדינות ה-OECD".

<דוד גולדברג: באירופה הנושא נמצא על סדר היום של מדינות רבות.

<דוד גולדברג: לצערי גם אחרי היום הזה אני לא רואה כל סיכוי שיהיה איזשהו שינוי ביחס למגזרים הקטנים והבינוניים אלא אם באמת יתבצעו כמה מהלכים רציניים, ואני אחזור אחר כך להצעת החוק.

<דוד גולדברג: לצערי בנושא הזה אנו משולים לרפת.

<דוד גולדברג: מדוע רפת?

<דוד גולדברג: כי ברפת יש חליבה.

<דוד גולדברג: לאורך השנים חולבים את העסקים הקטנים והבינוניים.

<דוד גולדברג: אני רוצה לומר שבישראל מעודדים אולי חברות סטרט-אפ אבל כל העסקים שהם לא סטרט-אפ, אני לא רואה שמעודדים אותם.

<דוד גולדברג: יש הגברה של החקיקה.

<דוד גולדברג: שימו לב, אני בירכתי את משה אשר, מנהל רשות המסים, שהקים את הוועדה להקטנת צמצום הבירוקרטיה.

<דוד גולדברג: ביקשתי את זה גם ממיקי לוי סגן השר וגם ממשה אשר והם הקימו וגם עשו שולחן עגול.

<דוד גולדברג: פנטסטי.

<דוד גולדברג: מאידך, רואים שמגיעה לכאן חקיקה שמגבירה את הבירוקרטיה ואני שואל את עצמי איך הקטנת הבירוקרטיה הולכת עם הגברת הבירוקרטיה בחקיקה.

<דוד גולדברג: למעשה אין חקיקה מקלה עליהם.

<דוד גולדברג: למעשה לוקח זמן ארוך מאוד לקבל את האישורים .

<דוד גולדברג: אתן דוגמה לעסק חדש שנפתח ותראו כמה אישורים הוא צריך.

<דוד גולדברג: אם הוא צריך לבנות, הוא צריך רישום בנייה או רישום רכוש, רישיון להפעלת עסק, פטור מניכוי מס במקור, אישור ניהול ספרים, פתיחת תיק במע"מ, פתיחת תיק ניכויים, פתיחת תיק נישום במס הכנסה, קבלת אישור למפעל מאושר אם הוא רוצה מפעל מאושר, ואני חייב לומר, ודיברתי עם מנהל מרכזה השקעות, לא יאומן כי יסופר אם חברה רוצה להשיג מפעל מאושר כי שלוש שנים היא נמצאת שם על המדף בשל מצוקות שלא קשורות במנהל מרכז ההשקעות אלא קשורות בתקציב של המדינה למפעלים מאושרים.

<דוד גולדברג: אני מכיר חברות ששלוש שנים נמצאות על המדף.

<דוד גולדברג: בנוסף הוא צריך קבלת אישור להטבה בגין עובדים שעובדים במשמרות, תו חניה במקום העסק, אישורים מיוחדים לעסק כזה או אחר, פתיחת תיק בביטוח לאומי, פתיחת חשבון בנק וכמובן שאם לא פתחת חשבון בנק, אתה לא יכול לפתוח חשבון במע"מ.

<דוד גולדברג: כלומר, הבירוקרטיה בפתיחת עסק היא עצומה.

<דוד גולדברג: שלא לדבר על סגירת תיק.

<דוד גולדברג: חס וחלילה החלטת שאתה רוצה לסיים את עיסוקך כעצמאי והפסדת, לסגור תיקים במדינה שלנו, חלקם קשים מאוד והתיק נשאר פתוח ואתה חייב להגיש דוחות, והגשת דוחות כמובן כרוכה בעלות כלכלית.

<דוד גולדברג: להזכיר שהעסקים הקטנים מהווים כ-85 אחוזים מהעוסקים במדינת ישראל.

<דוד גולדברג: הבנק העולמי עשה איזשהו דירוג ומתוך 189 מדינות ברישום רכוש, ישראל נמצאת במקום ה-151, בקבלת אישורי בנייה במקום 140 ובתשלום מסים במקום 93.

<דוד גולדברג: מה הבעיה המרכזית שאני רואה וראיתי במהלך השנים.

<דוד גולדברג: ראשית, אין תכנון לטווח ארוך.

<דוד גולדברג: איך אני יכול כמייצג, כשבא אלי לקוח מעסק קטן או בינוני, לתכנן לו את החיים לגיטימי?

<דוד גולדברג: לא הכול הוא תכנון אנטי מיסויי לא לגיטימי.

<דוד גולדברג: אני רוצה לעשות תכנון לגיטימי לתושב ישראל, בוגר צבא, הקים עסק, להגיד לו שיפתח חברה, שיפתח יחיד, תעשה שותפות, איך תפעל בחמש השנים הבאות.

<דוד גולדברג: מה שקורה במדינת ישראל זה חוסר תכנון לטווח ארוך.

<דוד גולדברג: השינויים בשיעורי המס, היינו לכיוון של 18 אחוזים ואנחנו עכשיו ב-26.5 אחוזים והשיחה אחרונה עם פונקציה מאוד בכירה הייתה איך מעלים באחוז נוסף את מס החברות.

<דוד גולדברג: למה?

<דוד גולדברג: כי צריך עוד מסים.

<דוד גולדברג: כלומר, השיטה הכי קלה היא לבוא ולהעלות מסים, מע"מ ושיעורי מס ואתה צריך לבוא לנישום ולהגיד לו שבעצם זה שהוא פתח חברה, אולי כדאי לו היום להיות עצמאי ואולי לחזור לחברה.

<דוד גולדברג: אנחנו מתפלאים מדוע אנשים לא יודעים לתכנן את עצמם ואלה העסקים הקטנים והבינוניים.

<דוד גולדברג: אנחנו לא יוצאים מהקופסה למצוא פתרונות וזה כאשר הפתרונות כאן הם פשוטים מאוד.

<דוד גולדברג: להטיל את המס ולהעלות.

<דוד גולדברג: חס וחלילה, היו חברי כנסת גם בעבר שהציעו פתרונות חלופיים לבדיקה.

<דוד גולדברג: בואו נבדוק את הנטל הכלכלי בואו נבדוק את העלות של שיטת מע"מ אחרת, אולי בין עוסקים לא צריך להוציא חשבוניות, המאבק בהון השחור כאן הצטמצם.

<דוד גולדברג: היה מצוין המאבק בהון השחור, לא להוציא חשבוניות בין עוסקים.

<דוד גולדברג: אולי זה יקל גם על העסקים בכל הניהול של המע"מ סביב עוסק-עוסק כשמוציאים חשבונית מעוסק לעוסק.

<דוד גולדברג: אין תיאום בין הרגולטורים השונים וכל רגולטור מטיל על העוסקים ועל העסקים הקטנים והבינוניים את הרגולציה שלו.

<דוד גולדברג: ב-2013 הממשלה, משרד המשפטים, עשתה עבודה נהדרת בנושא הרגולציה ושם נאמר חד משמעית שכל רגולטור הוא מקומי, מדינת ישראל והמשק מפסידים בגלל חוסר תיאום בין הרגולציות.

<דוד גולדברג: יותר מזה, אין תקציב למתן מענה לעסקים הקטנים והבינוניים.

<דוד גולדברג: לחברות הגדולות שמעסיקות מצאו.

<דוד גולדברג: הן מעסיקות עובדים, הטבות מס, יש שיקול אבל הממשלה אומרת שהעסקים הקטנים והבינוניים הם מנוע צמיחה של המשק.

<דוד גולדברג: אני נותן כבוד לחברות הגדולות שמעסיקות עובדים בקריית גת, באזורי פיתוח, בסדר גמור, אבל העסקים הקטנים הם מנוע צמיחה.

<דוד גולדברג: אני הייתי מצפה בתקציב המדינה לראות תקציב שמיועד לעסקים הקטנים והבינוניים, תקציב צבוע.

<דוד גולדברג: הייתי כאן מציע כמה פתרונות.

<דוד גולדברג: ראשית, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא לא מעשית ומדוע?

<דוד גולדברג: הצעת החוק הזאת נותנת אפשרות לאותה פונקציה שתקום, לסוכנות לעסקים קטנים, לבוא ולבקש, לבוא ולומר - - -

ראובן ריבלין: זאת הצהרת חוק.

ראובן ריבלין: זאת לא הצעת חוק.

ראובן ריבלין: כתוב הצעת חוק אבל היא הצהרת חוק.

<דוד גולדברג: למעשה אין כאן שום דבר מעשי.

<דוד גולדברג: יש כאן מה שנקרא, וסליחה על הביטוי, כסת"ח.

<דוד גולדברג: כאילו אומרים שהוצאנו משהו לעידוד המגזר העסקי אבל אין בזה שום דבר מעשי ששומר אמיתי על המגזר העסקי.

<דוד גולדברג: הגוף הזה יכול לבוא ולומר שהוא מבקש, זה מטיל בירוקרטיה, אבל הוא לא יכול לעשות שום דבר מעשי.

<דוד גולדברג: על מנת שבאמת יהיה שינוי במדינת ישראל בנושא של המגזר העסקי, הנושא הזה צריך להיות על סדר היום הלאומי בוועדות השונות וצריך להקים ועדה ממשלתית בה יהיו חברים משרד האוצר, משרד הכלכלה, משרד המשפטים, כל המשרדים הרלוונטיים, נציגי הארגונים וכאשר הם מגיעים למסקנה שחקיקה מסוימת היא בלתי ישימה או לא נכונה, שיהיו להם שיניים להטיל וטו.

<דוד גולדברג: זה חידוש.

<דוד גולדברג: יש את זה במדינות אירופה, בדקתי, וזה קיים.

<דוד גולדברג: רק חקיקה עם שיניים תוכל לעשות איזשהו שינוי.

<דוד גולדברג: דבר נוסף הוא One Stop Shop .

<דוד גולדברג: כלומר, הגיע הזמן שאם מישהו שהוא בוגר צבא רוצה לפתוח עסק, הוא לא צריך לרוץ בין שלושים רגולטורים או להביא שלושים אישורים אלא הוא יכול לבוא לרפרנט – זה יהיה מתוקצב – ואותו רפרנט ידריך אותו, יאמר לו, יעזור לו לפתוח עסק.

<דוד גולדברג: יותר מזה אני אומר, אולי נקצה משאבים בתקציב המדינה לליווי עסקים כושלים, עסקים שהם על סף קריסה בניסיון להציל אותם, להדריך אותם.

<דוד גולדברג: יש אנשים שצריכים הדרכה.

<דוד גולדברג: הם רוצים להקים עסק, רוצים לפרנס משפחה ולא כולם נולדו עם היכולות.

<דוד גולדברג: לכן ה-One Stop Shop ואותה קבוצה שתדריך את העסקים הקטנים והקטנת נטל הבירוקרטיה וללכת למקומות אחרים למצוא מס – וניסן, ללשכת רואי חשבון יש את אותם מקורות אחרים שאפשר למצוא את הרחבת בסיס המס – במקום להטיל את המסים על אותם אנשים.

<דוד גולדברג: אני אומר לכם שמדי פעם אני רואה שקוראים לעסקים האלה לדיונים, לאותם עסקים שמשלמים מסים ומנסים להוציא מאותם עסקים עוד מס ועוד מס ועוד מס, ואני אומר מתי החלום הרע הזה ייגמר, מתי יגידו לנישום שייקח שומה 0.1, שזה בהסכמה, הדוח שלו התקבל, יפה מאוד, הוא משלם מסים טוב.

<דוד גולדברג: היו ימים כאלה.

<דוד גולדברג: היו ימים כאלה שהוציאו 15 אחוזים שומות סופיות על פי הדוח שהוגש.

<דוד גולדברג: היו ימים כאלה אבל הימים האלה נגמרו.

<דוד גולדברג: היום כשאתה בא לדיון, עד שיש דיון, מנסים להוציא את הכסף בכוח.

<דוד גולדברג: הדבר הזה פוגע ומטיל בירוקרטיה לא נורמלית על עסקים קטנים.

<דוד גולדברג: יותר מזה אני אומר.

<דוד גולדברג: אם לא הסכמת לשלם מס, שלב ב' הוא בית משפט.

<דוד גולדברג: למערכת המס בית המשפט לא עולה כסף.

<דוד גולדברג: הרי פרקליטות המדינה בכל מערכת המס, יש לה את ההגנות המשפטיות.

<דוד גולדברג: הנישום צריך לקחת עורך דין ומייצגים כדי לטפל בסוגיה בה הוא צודק.

<דוד גולדברג: אם הייתם יודעים כמה נישומים קטנים ובינוניים מוותרים ומשלמים בכוח למרות שלא מגיע, כי אין להם את היכולות להתמודד מול הרגולטורים והחקיקה.

<דוד גולדברג: מה שאני אומר זה נושא חשוב.

<קריאה: הזוגות הנשואים עוברים עכשיו אונס כלכלי.

<קריאה: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

<קריאה: אנחנו עשרים אלף עסקים שהולכים לקרוס בגלל המדיניות שמאפשרת למס הכנסה לחנוק אנשים בצד ולא מאפשרת להם לחיות.

<קריאה: אנחנו הולכים לקראת קריסה ואף אחד לא מדבר על זה.

<קריאה: אמרו שהעבירו חוק והכול יפה, עשו כאן ועדות והבטיחו שיטפלו בנושא של תשלומים רטרואקטיביים, אבל מחילים עלינו תשלומים רטרואקטיביים.

<קריאה: זאת בושה וזאת תעודת עניות למדינה שכך מתנהגת לאזרחים שלה.

<קריאה: העברתם חוק יפה מאוד אבל זה היה אחרי שהפעלנו לחץ.

<קריאה: לפני 65 שנים היו כאן אימפוטנטים שלא הזיזו את התחת שלהם, וסליחה על הביטוי.

<דוד גולדברג: הנושא חשוב מאוד.

<דוד גולדברג: לשכת רואי חשבון כאן, ואני חושב שכל הלשכות, על מנת לעשות נכון ולהגן על משלמי המסים הטובים.

<דוד גולדברג: מה שיקרה זה שמדינת ישראל תפסיד את משלמי המסים הטובים כי בשיעורי המס עולים ועולים ועולים ובנטל שעולה, מי שנהנה הם אלה שלא משלמים מס.

<דוד גולדברג: אלה שלא משלמים מס, שיעורי המס לא רלוונטיים ולא משנה לו מה יהיה שיעור המס.

<דוד גולדברג: אלה שמשלמים מס ומפרנסים בכבוד ומצהירים ביושר על ההכנסה שלהם, אלה סובלים מחקיקה אין סופית.

<דוד גולדברג: אני מבקש שהאוצר יקצה את המשאבים לרשות המסים על מנת שרשות המסים תוכל לפעול בכל אותם ענפים בהם נמצא ההון השחור, על מנת שלא יהיה מלל בלי כיסוי אלא באמת להיאבק בהון השחור.

<דוד גולדברג: נמצא את המקורות שם, יהיה כוח אדם ואז נוכל להקטין את שיעורי המס על מנת לענות על צורכי תקציב המדינה.

<דוד גולדברג: לפני שבוע הייתי בישיבה ונדהמתי לשמוע מאדם בכיר – ישיבה יחד עם רשות המסים – שאמר שלא משנה מה נעשה, אם כך נעלה את שיעור המס או כך נעלה את שיעור המס.

<דוד גולדברג: כלומר, המטרה היא להעלות את שיעור המסים שוב.

<דוד גולדברג: המטרה היא שוב להעלות את שיעור המסים.

<דוד גולדברג: אני לא יכול לשמוע את זה כי לא יוצאים מהקופסה.

<דוד גולדברג: במקום ללכת ולטפל במקומות שאנחנו לא שם, ממשיכים מאותה אוכלוסיית עסקים קטנים ובינוניים לקחת מהם את הכסף.

<דוד גולדברג: גם בנושא קיצוץ קצבאות הילדים, אני לא אומר שלא היו צריכים לבחון את זה, לבחון למי מגיע ולמי לא, אבל למדינת ישראל יש שיטה.

<דוד גולדברג: יש בעיה, כולם חותכים.

<דוד גולדברג: יש בעיה, לא מטפלים בבעיה.

<דוד גולדברג: כל העסקים הקטנים והבינוניים, כל המשפחות עם הילדים.

<דוד גולדברג: כלומר, זאת שיטה קלה וגורפת.

<דוד גולדברג: אין כאן חשיבה לקחת נתונים, לשים אותם על השולחן ולהגיד בואו, מי שעובד, יקבל את זה, מי שלא עובד, לא יקבל.

<דוד גולדברג: לעשות חשיבה נכונה.

<דוד גולדברג: אני קורא מכאן לכך שהנושא הזה יהיה על סדר היום ולא רק יום אחד.

<דוד גולדברג: אם הנושא נמצא יום אחד על סדר היום, דבר לא יקרה.

<דוד גולדברג: אני קורא להכניס את הנושא הזה, שהממשלה תכניס את הנושא הזה לסדר היום הלאומי כמו במדינות העולם ולתקצב אותו בתקציב המדינה כנושא חשוב ביותר כי העסקים האלה הם מנוע הצמיחה, כמו שכתוב כאן.

<דוד גולדברג: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שתהיו כאן מחר בדיון.

ניסן סלומינסקי: מחר אנחנו מקיימים דיון על החברות שאינן מדווחות.

ניסן סלומינסקי: יש כמות עצומה של חברות שלא מדווחות למס הכנסה ואנחנו נרצה להיכנס לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: מוטי, בבקשה.

<מוטי שפירא: תודה על הישיבה.

<מוטי שפירא: אנחנו עוסקים שנים רבות בעסקים קטנים.

<מוטי שפירא: אני אנסה להוביל את זה לצד היותר למעלה כדי להבין לאן אנחנו צריכים ללכת עם העסקים הקטנים.

<מוטי שפירא: יש כאן הרבה אנשים – אורן הרמבם, ברוך שניר, ראשי הארגונים, לשכת יועצי המס, סוכני הביטוי, רואי החשבון, הקבלנים, תעשיית היהלומים – וכולנו עושים את הדברים יחד במטרה לטפל בנושא הזה של עסקים קטנים.

<מוטי שפירא: אני אדבר בקצרה כי חלק מהדברים כבר נאמרו.

<מוטי שפירא: העיסוק בעסקים קטנים ובינוניים זה לא עיסוק פה ושם בפינות אלא זה מקצוע של פוליטיקה וכלכלה, ואני מוכרח להגיד לכם שאני עוסק בזה הרבה שנים ואני מוכרח להגיד לכם שמדינת ישראל עוד לא עוסקת בנושא הזה בצורה מקצועית, לא פוליטית ולא כלכלית.

<מוטי שפירא: הרבה פעמים כאשר אנחנו מסתובבים בין האוצר וגופים כאלה ואחרים, אומרים מה הבעיה של העסקים הקטנים.

<מוטי שפירא: אני הולך ברחוב, אני רואה שהכול בסדר, מס הכנסה בדרך כלל אומר שהם גונבים ולוקחים חשבוניות, ונותנים תחושה שבעצם אין בעיה.

<מוטי שפירא: אני אומר לכם שלפי דעתי – ואני בטוח שלשכת רואי חשבון, יועצי מס וגם סוכני ביטוח – אלה אנשים שפוגשים אנשים ויודעים שהמצב הוא לא כזה.

<מוטי שפירא: הרבה מאוד עסקים קטנים מתגלגלים עם החיים, רובם עם חובות, מגלגלים כספים, מערבים את הבית בתוך העסק אבל שותקים.

<מוטי שפירא: אין להם ועד עובדים לא של בנק ישראל, לא של נמל אשדוד, אין להם זכות ייצוג, אסור להם לשבות, אסור להם לתאם מחירים, אסור להם כלום.

<מוטי שפירא: הם צריכים לחיות עם מה שיש.

<מוטי שפירא: לכן הקבוצה הזאת כאן מנסה להגן עליה.

<מוטי שפירא: לכן השאלה היא לא מה הבעיה של העסקים האלה אלא מה הפוטנציאל שמדינת ישראל מפסידה אם היא לא יודעת לתת מדיניות מסודרת כיצד מעודדים את האוכלוסייה הזאת.

<מוטי שפירא: אמר דודי נכון, ואני אומר את זה בשפה שלי.

<מוטי שפירא: הרבה פעמים התחושה הכללית היא שגם הרשויות, עד השלטון המקומי, חברות ממשלתיות, תאגידים וגם הממשלה, רואים בעסקים הקטנים יותר פוטנציאל ממנו גובים מסים – וגם זה חשוב ואף אחד לא חושב לא – ולא פוטנציאל של צמיחה.

<מוטי שפירא: במדינות אחרות כבר אין סרט כזה ואין חיה כזאת.

<מוטי שפירא: רק במדינת ישראל, המדינה פוטרת את עצמה מסוגיית העסקים הקטנים על ידי שני דברים.

<מוטי שפירא: האחד, היא נותנת כסף לקרן הסיוע לעסקים קטנים בסכום של מיליארד ומשהו של שקלים, סכום שנגמר, ודבר שני, היא נותנת 120 מיליון שקלים לרן קיוויתי, לסוכנות לעסקים קטנים, שזה 0.0 פרומיל מתקציב המדינה.

<מוטי שפירא: אין דבר כזה בעולם המערבי.

<מוטי שפירא: בעצם יוצא שפרט לשני המכשירים האלה, אנחנו, כולנו, מי שעוסק כאן בעסקים קטנים ומייצג אותם בצורה כזאת או אחרת, רץ כל היום כמו חפרפרת במסדרונות הממשלה ומבקש שיעשו לו טובה, שישיגו לו, שייתנו לו חקיקה פה וחקיקה שם, רצים לחברי הכנסת וכולי.

<מוטי שפירא: אין מדיניות ממשלתית שאומרת שהיא לא רוצה לדעת מה הבעיה אלא היא רוצה לדעת מה הפוטנציאל.

<מוטי שפירא: אני מכיר כאן את רוב חברי הכנסת וכולם מהצד החברתי.

<מוטי שפירא: עסקים קטנים ובינוניים, וגם גדולים, יש להם ערך חברתי עצום ואת זה זיהו בכל המקומות בעולם כי זה עסק שיכול לגדול בכל מקום, בכל מגזר, בכל אזור ובכל נושא.

<מוטי שפירא: בבריטניה, בתקופת השפל, בשנת 2009-2013, מספר העצמאים גדל בעשרים אחוזים.

<מוטי שפירא: זה היה הבוסטר שפתר חלק מהבעיה.

<מוטי שפירא: בקנדה מספר העצמאים בגילאי ארבעים ומעלה גדל בשלושים אחוזים בתקופת השפל.

<מוטי שפירא: כאן אנחנו חיים באיזשהו דבר שהוא לא קיים.

<מוטי שפירא: שם המשחק שאני חושב שחברי הכנסת צריכים להניע את המהלך הוא תובנה שזאת מחויבות ממשלתית.

<מוטי שפירא: הנושא של עסקים קטנים הוא לא לתת כאן איזו מכה של כמה גרושים וכאן כמה גרושים ושיסתדרו.

<מוטי שפירא: אין דבר כזה.

<מוטי שפירא: אני אראה לכם בקצרה משהו חדש מבריטניה.

<מוטי שפירא: לא ניכנס כאן לכל הנושאים, אבל אני רוצה להראות לכם.

<מוטי שפירא: אנחנו כאן קבוצה שלמה שעוסקים בכל הדברים האלה.

<מוטי שפירא: דיבר דודי על חוק העסקים הקטנים והבינוניים, תקציבי ייעוץ וחונכות.

<מוטי שפירא: מדינות מבינות שלעסק קטן אין כספים להביא חברות גדולות למפעל שלו כדי שילמדו וילוו במשך שנתיים את החברה איך לעבוד.

<מוטי שפירא: לעסק קטן אין את הכסף הזה אבל לשם כך יש את מרכזי טיפוח יזמות אבל המדינה נותנת לזה מאה מיליון שקלים.

<מוטי שפירא: מה זה מאה מיליון שקלים על 380 מיליארד שקלים?

<מוטי שפירא: אלה גרושים.

<מוטי שפירא: על הרחבת בסיס קרן הסיוע דיברנו.

<מוטי שפירא: על מימון דיבר חבר הכנסת אראל מרגלית ולא ניכנס לזה.

<מוטי שפירא: זה עולם שלם ואם תרצו, אפשר להציג אותו.

<מוטי שפירא: היום מציגים בעולם חשיבה אחרת ולא לזרוק את מיליארד השקלים לקרן הסיוע ובסוף הם הולכים לבנקים.

<מוטי שפירא: הבנקים משיתים על קרן הסיוע את התרבות הבנקאית ובצדק, כי בסוף כשמגיע העסק אומרים לו שיש לנו באזל שלוש, יש לנו הלימות הון וזה מה שאפשר לתת לו.

<מוטי שפירא: ימי אשראי.

<מוטי שפירא: אם יש משהו שהכי מפריע לעסק ושובר אותו, זה שמצד אחד את הכסף על התפוקה שלו הוא מקבל מאוחר, את המע"מ צריך לשלם בזמן, לעובדים הוא צריך לשלם בזמן אם כי עשינו בזה תיקון, וכשהוא הולך לבנק לומר שיש לו פערי אשראי, אומרים לו אין כסף.

<מוטי שפירא: זה קוטל עסקים.

<מוטי שפירא: העברנו בוועדת השרים את החקיקה לאשראי, לשמחתנו היא עברה, בא משרד הפנים ובאו 15 העיריות החזקות ואומרות לא, לא ניתן לזה לעבור.

<מוטי שפירא: אנחנו הולכים אחורה או הולכים קדימה?

<מוטי שפירא: כלי נגישות למכרזי הסקטור הציבורי.

<מוטי שפירא: חברים, מכרזי הסקטור הציבורי, אם תשמעו דברים, אתם לא תאמינו.

<מוטי שפירא: זה כולל גם מפעלים ביטחוניים.

<מוטי שפירא: אנחנו לקחנו מפעל ביטחוני מעולה שמייצר מוצרי היי-טק מעולים לביטחון והוא אומר שאי אפשר להגיע למכרזים של משרד הביטחון.

<מוטי שפירא: הכול הולך לארבע חברות, חלקן בבעלות משרד הביטחון, ובבעלותן חברות קטנות וזה לא הולך לאחרות.

<מוטי שפירא: זה דבר שאנחנו כל הזמן אומרים אותו אבל הוא לא משהו דמיוני, זה לא סעיף טכני אלא זה דבר שבארצות הברית ובבריטניה, 23 אחוזים מהרכש חייב בחוק ללכת לעסקים קטנים ובינוניים, לנשים ולמיעוטים.

<מוטי שפירא: שם זה בחוק.

<מוטי שפירא: לא מבקשים טובות של איזה פקיד בחשב הכללי ואיזה סמנכ"ל ללוגיסטיקה במשרד השיכון.

<מוטי שפירא: אין דבר כזה.

<מוטי שפירא: רק בישראל זה כך.

<מוטי שפירא: על רגולציה דיברו.

<מוטי שפירא: הגנה סוציאלית.

<מוטי שפירא: חברים, במדינת ישראל יש לא רק עובדים שכירים.

<מוטי שפירא: בארץ הזאת יש 270 אלף עובדים עצמאיים שאין להם שום הגנה, אין להם רשת סוציאלית ומדינת ישראל החליטה שהם יסתדרו.

<מוטי שפירא: יש לו חופשת לידה, אז הוא יסתדר.

<מוטי שפירא: לעובד השכיר יש הגנות, חוקי עבודה, הסכמים קיבוציים, ועדים, אבל העובד העצמאי, 270 אלף אנשים, יסתדר.

<מוטי שפירא: מה זה יסתדר?

<מוטי שפירא: אין דבר כזה יסתדר.

<מוטי שפירא: גם בזה העולם הולך קדימה.

<מוטי שפירא: מדברים היום על ייצוגיות של עסקים קטנים והממונה על ההגבלים העסקיים הוציא לאחרונה גילוי דעת שכל הארגונים שאתם רואים כאן, התעשיינים והאחרים, הדבר היחידי שיכולים לעשות זה לשתות קפה בדיונים.

<מוטי שפירא: אסור לנו בכלל להגיד, לייצג את העסקים הקטנים ואת העצמאים.

<מוטי שפירא: אסור.

<מוטי שפירא: חברים, קורים כאן תהליכים ברוורס.

<מוטי שפירא: קליטה של עובדים.

<מוטי שפירא: יש מדינות שיש להן תכניות ברורות איך מקלים על בעלי עסקים קטנים לקלוט עובדים בשיטה של תמרוץ המעסיקים וכולי.

<מוטי שפירא: זה מחזיר את הכסף למדינה.

<מוטי שפירא: אין כאן שום דבר שאני מציג אותו והוא מוציא כסף מהמדינה.

<מוטי שפירא: כל דבר שאנחנו מציגים, הוא מוציא כסף ומכניס אותו חזרה.

<מוטי שפירא: זאת תכנית שממשלת בריטניה פרסמה ב-7 לדצמבר 2013.

<מוטי שפירא: יש שר מיוחד שעוסק בזה, תת שר, תכנית שכתוב בכותרת שזאת מחויבות הממשלה.

<מוטי שפירא: אנחנו יכולים לעשות עליה השתלמות של שבע שעות ולהסביר מה הם מכניסים שם כדי להראות שאנחנו בכלל לא שם.

<מוטי שפירא: מדינת ישראל לא עברה מדרגה בטיפול בקבוצה הזאת שהיא 99 אחוזים מהעסקים במשק.

<מוטי שפירא: ישראל לא עברה את השלב מכיוון שהיא לא השתחררה מהרצון הזה של השליטה ולראות בקבוצה מקור מרכזי להכנסה.

<מוטי שפירא: התוצאה היא שיכולנו למצות הרבה יותר פוטנציאל.

<מוטי שפירא: יש כאן אנשים מעולים, יש כאן גם הרבה בעלי עסקים שיודעים לעשות עסקים, שיש להם את הנכונות אבל הם די חנוקים.

<מוטי שפירא: דבר אחרון אקטואלי להיום.

<מוטי שפירא: תסתכלו היום על טבלה שפורסמה אתמול בלילה באחד העיתונים הכלכליים בעקבות פרשיית הגז.

<מוטי שפירא: מי הן חברות הגז?

<מוטי שפירא: ארבע חברות גז בשליטה של אנשים טובים – דודי וייסמן ושרגא בירן, דוד עזריאלי, צדיק בינו ומשפחת פרדיס שאני לא מכיר אותה – ועשרה אחוזים עסקים קטנים.

<מוטי שפירא: למה?

<מוטי שפירא: זה בחסות הטיפול בהגבלים עסקיים.

<מוטי שפירא: למה?

<מוטי שפירא: למה לא יכולים להיות בירושלים שישה עסקים קטנים שמטפלים?

<מוטי שפירא: אני מבין שיש יתרון לגודל, חברה גדולה יכולה להעמיד תשתית של שירות ומקצועיות, אבל גם חברות קטנות יותר עושות זאת.

<מוטי שפירא: החברות הקטנות הישראליות מוציאות מוצרי היי-טק מהטובים בעולם.

<מוטי שפירא: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: נאמרו כאן הרבה דברים מאוד חשובים.

ניסן סלומינסקי: הוועדה הזאת מאוד רוצה לקדם את נושא העסקים הקטנים.

ניסן סלומינסקי: היום זה יום חגיגי וממנו לא יצא, אבל אני כן מתכוון לעשות מעשה.

ניסן סלומינסקי: ראשית, הקמתי ועדת משנה שהיום הייתה צריכה להתקיים הישיבה הראשונה שלה והיא הוקמה במטרה לדון בנושא שדל אשראי לעסקים קטנים ובינוניים.

ניסן סלומינסקי: לצערי עוד יש כאן מחלוקות בין ועדות אבל זה ייפתר.

ניסן סלומינסקי: אפשר לבוא עם שלושים או ארבעים דברים ולא יצא, אבל צריך למקד את הדברים ולהתחיל לקדם אותם.

ניסן סלומינסקי: אני מוכן לעשות זאת.

ניסן סלומינסקי: נפעל דרך ועדת המשנה כדי לרכז את הנושאים ואני בהחלט מוכן לדחוף אותם, אם נעבוד עליהם באופן רציני.

ניסן סלומינסקי: כאן הייתה הצגה כוללת ואני מקווה שאותה ועדת משנה תתחיל לעבוד בהקדם, ואם לא, אני אעשה זאת במסגרת מליאת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: ועדת המשנה תרכז את הדברים והם יועברו אלינו כדי שנוכל לדחוף אותם.

ניסן סלומינסקי: היום זה יום חגיגי והוא חשוב.

ניסן סלומינסקי: אתם מכירים אותי ויודעים שכאשר אנחנו לוקחים נושא ויושבים עליו, בסוף מגיעים למשהו.

<דוד גולדברג: ברשותך, מילה אחת.

<דוד גולדברג: לשכת רואי חשבון תשמח לעזור תמיד ולעזור כמה שאפשר.

<דוד גולדברג: יושבים כאן חברי כנסת מכובדים.

<דוד גולדברג: כשמביאים חקיקה לעסקים קטנים, בינוניים וגדולים, מאוד חשוב לקבל נתונים מדויקים, להבין את המשמעות של החקיקה ואת הנטל שלה.

<דוד גולדברג: זה דבר מאוד חשוב.

<דוד גולדברג: מי שבסוף לא מבין את המשמעות של הנטל של החקיקה, גורם נזק לאותם עסקים קטנים ובינוניים.

ניסן סלומינסקי: זאת אחת הסיבות בגינה לפני שנושאים מגיעים אלי, אני מבקש שתשבו ביחד עם רשות המסים ותדברו ואחר כך תבואו לכאן.

ניסן סלומינסקי: כמו שעשינו היום, אני מוכן לשבת ולהבין את הדברים.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את הקול שלכם, של כל המגזר.

<ירון גינדי: אני אהיה קצר כי חברי דודי נגע ברוב הדברים וכך גם מוטי.

<ירון גינדי: כמו שאתם יודעים, ליועצי המס יש נגישות לעסקים הקטנים.

<ירון גינדי: אתן לכם דוגמה קטנה.

<ירון גינדי: אתמול התקשר אלי נהג מונית, קיבל התקף לב ואמרו לו שאסור לו לעבוד שלושה חודשים.

<ירון גינדי: הוא שאל אותי מה הוא עושה, האם הוא הולך לביטוח לאומי והאם מישהו נותן לו ימי מחלה.

<ירון גינדי: בצר לי עניתי לו שאין לו כלום כי הוא עצמאי ולעצמאים במדינת ישראל אין כלום.

<ירון גינדי: בשנתיים האחרונות המקום הזה, כנסת ישראל, ציבור השכירים זכה כאן לחקיקה מסיבית וכל הנטל של אותה חקיקה מסיבית הוטל על כתפיהם הצרות מאוד של העסקים הקטנים.

<ירון גינדי: לראיה, עזבו את זה שכבר היום לעצמאי אין ימי מחלה, אבל העובד השכיר מקבל מאה אחוזים.

<ירון גינדי: ברור שהתפוקה שלנו בפריון העבודה במדינת ישראל היא מן הנמוכים.

<ירון גינדי: אם מקבלים מאה אחוזים על מחלה ועוד אפשר ללכת לרופא ולבקש אישור רטרואקטיבי לשבועיים אחורה, מה הבעיה?

<ירון גינדי: יש לי לקוח שעכשיו נמצא בדיון משפטי כי העובדת שלו ביקשה לצאת להפלגה וכשהוא אמר לה שהיא לא יכולה בתקופה הזאת לצאת להפלגה, היא יצאה להפלגה והביאה אישור מחלה.

<ירון גינדי: פגיעה בעבודה, השכיר מקבל מהיום הראשון.

<ירון גינדי: 12 הימים הראשונים הם על חשבון המעסיק.

<ירון גינדי: כאשר המעסיק נפגע בעבודה, הימים הראשונים הם על חשבונו.

<ירון גינדי: 12 הימים הראשונים הוא לא מקבל מביטוח לאומי.

<ירון גינדי: כמו שאמרנו, אין מחלה, אין פגיעה בעבודה, אין פיצויים פטורים.

<ירון גינדי: רבותיי, חברי הכנסת זה היה מאוד פופולרי כאן בבית הזה שתהיה חקיקה לטובת הציבור הזה אבל חייבים עכשיו חקיקה מתקנת.

<ירון גינדי: מה אנחנו מקבלים?

<ירון גינדי: הנה, יש לנו חוק חדש, חוק האבות.

<ירון גינדי: רוצים להיות נחמדים ולהיות פופולריים ואז על כל בעלי העסקים שנמצאים כאן, בין חמישה לשמונה ימי חופשה, נוסף על ימי החופשה להם זכאי העובד, כאשר אשתו יולדת הוא זכאי לעוד שמונה ימי חופשה על חשבון המעסיק.

<ירון גינדי: כאשר אשתו של המעסיק יולדת, הוא לא זכאי לכלום.

<ירון גינדי: אנחנו פעם אחת ולתמיד צריכים ללכת לבג"ץ ולהגיד למה אם אני שכיר, אני זכאי לשמונה ימי חופשה על חשבון מישהו כאשר אשתי יולדת אבל כשאני עצמאי, אני לא זכאי לאותם ימי חופשה.

<ירון גינדי: מדוע?

משה גפני: תכינו הצעת חוק כזאת שהוועדה תיקח את זה על עצמה.

משה גפני: כולנו נחתום על זה.

ניסן סלומינסקי: לא הצעת חוק.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שנקיים על זה דיון כדי להבין את הנושא.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: זה לא דבר חדש אלא כך זה כל השנים.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם באמת המעסיק משלם כמו שהעובד משלם מכספו.

<ירון גינדי: הוא משלם יותר.

<ירון גינדי: עוד דבר שהוא לשולחן שלך אדוני יושב ראש הוועדה.

<ירון גינדי: אנחנו רוצים שבמדינת ישראל נשלם מס אמת וכדי שנשלם מס אמת צריך להיות אמון בין ציבור המעסיקים לבין רשויות המס.

<ירון גינדי: ימשיכו עם העיצומים הכספיים, ימשיכו עם המלחמה בהון השחור.

<ירון גינדי: לשולחן שלך הולכים להביא חקיקה נוספת שעומדת לפגוע נואשות בציבור העסקים הקטנים והבינוניים ובכל אלה שנמצאים כאן על השולחן.

<ירון גינדי: ההמלצות בחברות הארנק הן דרקוניות.

<ירון גינדי: ההמלצות יהיו כפי שהן היום שאפילו לקומיסר בקולחוז ברוסיה לא הייתה סמכות להחליט כמה כל חברה תחלק דיבידנד כמו שרוצים שמנהל רשות המסים יוכל בהחלטה שלו להחליט כמה כל חברה תחלק דיבידנד.

<ירון גינדי: אין דברים כאלה.

<ירון גינדי: כאן בשולחן הזה צריך לעצור את הדברים האלה כדי שהעסקים לא ימשיכו להיפגע.

<ירון גינדי: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: נשיא לשכת סוכני הביטוח נבחר לאחרונה ואנחנו רוצים לאחל לו הצלחה גדולה.

<אריה אברמוביץ: תודה על הברכות ותודה על זכות הדיבור ליושב ראש ולחברי הוועדה.

<אריה אברמוביץ: אני מייצג מעל 4,000 סוכני ביטוח עצמאים, מוגדרים כבעלי עסקים קטנים, הם בעלי משפחות, כמובן שהם מעסיקים הרבה מאוד משפחות, כך שמדובר על מגזר מאוד מאוד גדול שאני מייצג כאן.

<אריה אברמוביץ: אני אישית מעל 35 שנים סוכן ביטוח עצמאי וגאה בזה.

<אריה אברמוביץ: אני מצטער על שאני צריך לקלקל את השמחה של היום הזה ולהתייחס לשני נושאים מאוד בקצרה.

<אריה אברמוביץ: אלה שני נושאים שמפריעים גם לנו, לאור הדברים שנאמרו כאן כרגע.

<אריה אברמוביץ: אחד הנושאים החשובים הוא הריכוזיות במשק.

<אריה אברמוביץ: אני רואה בזה רעה חולה ביותר שהגיעה גם אלינו, לענף הביטוח.

<אריה אברמוביץ: גם אצלנו חברות הביטוח שהן היצרניות של השוק הזה, הפכו את עורן והפכו להיות משווקות והן משווקות את הביטוח בתנאים יותר טובים מכפי שאנחנו יכולים לשווק.

<אריה אברמוביץ: זה דבר שפוגע בנו, פוגע באזרחים ומצד אחד לא נותן לאזרחים לקבל תנאים אובייקטיביים ומצד שני בכלל לא לקבל שירות.

<אריה אברמוביץ: בנו זה פוגע כי הם מצליחים להוציא אותנו מתוך הענף הזה ולפגוע באלפי משפחות.

<אריה אברמוביץ: אנחנו בסך הכול מבקשים לחוקק חקיקה כדי שהשוק הזה יהיה מאוזן, שיהיו בו גם סוכני ביטוח, גם חברות ביטוח ואפילו ביטוח ישיר.

<אריה אברמוביץ: אין לנו דבר נגד התחרות, להפך, אנחנו מוכנים ורוצים שתהיה תחרות בשוק הזה.

<אריה אברמוביץ: הדבר השני אליו אני רוצה להתייחס הוא נושא הרגולציה.

<אריה אברמוביץ: אני רוצה להתריע על איזושהי מגמה ברגולציה.

<אריה אברמוביץ: הרגולציה בזמן האחרון מנסה להיכנס לתוך הנושא הזה בתנאים המסחריים שבינינו לבין היצרנים.

<אריה אברמוביץ: הם מנסים לקבוע לנו את העמלה, כמה נרוויח וכמה לא נרוויח וגם בזה אני רואה רעה חולה.

<אריה אברמוביץ: אני רואה בזה משהו שלא יכול להתקיים בשוק של מדינת ישראל.

<אריה אברמוביץ: אין לזה אח ורע בשום מגזר אחר במדינת ישראל ואני מקווה שמאוד שהוועדה הנכבדת הזאת או בכלל בית המחוקקים יטפל בדברים האלה.

<אריה אברמוביץ: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רק לחדש לך משהו שאולי אתה לא יודע.

ניסן סלומינסקי: לבד זה לא יצא.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אתה צריך להיות היוזם.

ניסן סלומינסקי: שב אתנו, תציע את הדברים באופן מסודר, נעבד את זה ואחר כך נקיים על כך דיון וננסה לדחוף את הדברים.

ניסן סלומינסקי: הכדור אצלך, כפי שהוא אצל אחרים.

ניסן סלומינסקי: אני פתוח ואני חושב שהוועדה הזאת מאוד פתוחה לטפל בכל הדברים האלה אבל תעזרו לנו ותשתמשו בנו.

<קריאה: התאחדות התעשיינים.

<קריאה: כדי להציג את נקודת המבט של מפעלי תעשייה קטנים ובינוניים, אני מעביר את רשות הדיבור לתעשיין.

<שמואל בר זיו: שלום לכולם.

<שמואל בר זיו: אני מנכ"ל חברת עוזת שנמצאת נכון להיום בספירים, ליד שדרות.

<שמואל בר זיו: צר לי שיש לי זמן מאוד קצר.

<שמואל בר זיו: אני מייצג במקרה זה את התעשייה הקטנה.

<שמואל בר זיו: אנחנו כתעשייה נתקלים בבעיות קשות מאוד.

<שמואל בר זיו: אני מייצג תת מגזר נוסף, אנחנו חברה שמרבית תוצרתה נמצאת ביצוא וכיצואנים, כידוע לכם, מצבנו רק הולך וקשה.

<שמואל בר זיו: שער המטבע עובד מאוד לרעתנו וזה דבר שפוגע בנו קשות.

<שמואל בר זיו: לצערי הרב אני לא רואה שהמדינה עושה צעדים ממשיים כמו שצריך וכפי שנהוג היום במדינות אחרות, כולל באירופה, מדינות כמו שוויץ, דנמרק, ובברזיל על מנת לעזור לשער המטבע שלהן מול שערי הדולר, היורו וכדומה.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא היה כואב, הייתי אומר שבאמת ארצות הברית בבעיה ולכן היא שולחת אלינו את קרי כל הזמן כדי לתכנן איך אנחנו עוזרים להם בננשא של הדולר.

<שמואל בר זיו: בוא נסתפק בכך שנעזור לעצמנו מול היורו.

<שמואל בר זיו: גם זה יעזור אבל נכון לרגע זה גם שער השקל מול היורו הוא כל כך נמוך שזה פוגע בנו בצורה דרסטית.

<שמואל בר זיו: בגלל קוצר הזמן אני נותן רק ראשי פרקים.

<שמואל בר זיו: דיברו קודם על נושא האשראי.

<שמואל בר זיו: לא רק שיש מצוקת אשראי בגובה האשראי במדינה, שאחוז מאוד מאוד קטן של היקף האשראי מגיע בסופו של דבר לעסקים הקטנים, כולל התעשייה הקטנה ולא רק העסקים הזעירים כפי שאנחנו קוראים להם, אלא גם גובה האשראי ועלות האשראי.

<שמואל בר זיו: יש כאן תהליך מוזר.

<שמואל בר זיו: ככל שבנק ישראל מוריד את הריבית הבין-בנקאית, כך עלות הריבית עלינו, על הצרכנים, עולה.

<שמואל בר זיו: למה היא עולה?

<שמואל בר זיו: הבנקים מתרצים את זה בעליית הסיכון.

<שמואל בר זיו: למה יש עלייה בסיכון?

<שמואל בר זיו: כי ידידנו דנקנר, זיסר וכדומה פשטו את הרגל ולכן יש עלייה ברמת הסיכון.

<שמואל בר זיו: מי שבסופו של דבר משלם את המחיר, אלה אנחנו.

<שמואל בר זיו: הדבר המדהים הוא שהריבית האפקטיבית לתעשייה ולעסקים האחרים במדינת ישראל, למרות מדיניות בנק ישראל בהורדת הריבית בשנתיים האחרונות, הריבית עלתה.

<שמואל בר זיו: אני משלם היום שני אחוזי ריבית יותר מכפי שהייתי משלם לפני שנתיים וזה דבר שהדעת לא נותנת שיהיה.

<שמואל בר זיו: אין שום סיבה בעולם שכל עלות הריבית הזאת תהיה עלינו.

ניסן סלומינסקי: כשאתה אומר אני, למי אתה מתכוון?

ניסן סלומינסקי: לכל אחד ואחד?

<שמואל בר זיו: כל אחד ואחד.

<שמואל בר זיו: לבנקים יש את הריבית הבסיסית ויש להם את תוספת הסיכון.

<שמואל בר זיו: נכון שתוספת הסיכון היא למשא ומתן, אבל רמת הסיכון שלי לא השתנתה בשנתיים האחרונות.

<שמואל בר זיו: אני חברה יציבה שלא השתנה שום דבר מבחינת הסיכון שלה אבל הריבית עלתה בשני אחוזים.

<שמואל בר זיו: למה?

<שמואל בר זיו: כי במשק רמת הסיכון עלתה.

<שמואל בר זיו: למה במשק רמת הסיכון עלתה?

ניסן סלומינסקי: זה בכל הבנקים?

<שמואל בר זיו: זה בכל הבנקים.

<שמואל בר זיו: זה קרטל.

<שמואל בר זיו: זה ללא ספק אחד הדברים שפוגעים בנו כעסקים קטנים ובינוניים, אם זאת תעשייה ואם אלה אחרים, ומונעים את הצמיחה.

<שמואל בר זיו: דיברו על הרגולציה.

<שמואל בר זיו: בשנה האחרונה הקמנו מפעל חדש באזור תעשייה ספירים ליד שדרות, אזור מוכה, בעל עדיפות לאומית וכל מה שאתם רוצים.

<שמואל בר זיו: מערכת הבירוקרטיה והמכשולים הממשלתיים אותם היינו צריכים לעבור, לא תאומן והיא ממשיכה נכון לרגע זה כאשר אנחנו כבר נמצאים במפעל החדש מזה שבעה-שמונה חודשים.

<שמואל בר זיו: עדיין לא גמרנו את כל התהליכים הבירוקרטיים והרגולטוריים שצריכים לעבור וכל פעם מחוקקים חוק חדש.

ניסן סלומינסקי: זה חוזר על עצמו.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שמישהו מכם, אם אתה או צביקה אורן, ירכז את זה ויבוא אלינו כדי שנלמד את הנושא ונטפל בו.

ניסן סלומינסקי: אני כן מוכן לטפל בזה אבל אני רוצה ללמוד.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה באופן מסודר.

ניסן סלומינסקי: תראי לנו את דרך הייסורים וננסה לראות איך אנחנו יכולים לטפל בזה.

<שמואל בר זיו: דבר אחד מאוד חשוב שאני רואה אותו כיצואן.

<שמואל בר זיו: אני מייצא 99 אחוזים מתוצרת המפעל.

<שמואל בר זיו: לנוח יש בעיה רצינית עם נושא של מע"מ.

<שמואל בר זיו: חומרי גלם אנחנו מייבאים.

<שמואל בר זיו: אני צריך לשלם את המע"מ ביום שהסחורה בנמל, עוד לפני שאני רואה אותה.

<שמואל בר זיו: את החזרי המע"מ אני מקבל בממוצע אחרי 45 ימים.

<שמואל בר זיו: באירופה נהוג שעסקים כמונו, יש להם פטור נדחה או תחשיב נדחה או תקרא לזה איך שאתה רוצה.

<שמואל בר זיו: שם לא משלמים מע"מ ביבוא.

ניסן סלומינסקי: לעסקים קטנים אנחנו נותנים לשלם ביום שהם מקבלים.

<שמואל בר זיו: אתה מדבר על עסקים זעירים אבל זה לא מתאים לנו.

<שמואל בר זיו: זה לא ביבוא.

<שמואל בר זיו: כשאני מביא חומר גלם לנמל, ביום שאני רוצה לשחרר אותו, אני משלם את המע"מ.

<שמואל בר זיו: מכיוון שכל חודש אני מקבל החזר מע"מ, אני מעולם לא שילמתי מע"מ כי אנחנו רק מייצאים, אני לא רואה סיבה למה אני צריך לשלם היום מע"מ ולקבל את ההחזר בעוד חודש וחצי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה כי הנושא הבא שעל סדר יומה של הוועדה הוא ניצולי השואה וחיכינו שחבר הכנסת אלעזר שטרן יגיע והוא הגיע.

<דורית גבאי: משפט אחד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לנעול את הישיבה.

<דורית גבאי: זה לא מכובד.

<דורית גבאי: אני באתי לדבר ויש לי מה להגיד.

ניסן סלומינסקי: אני מאמין שלכולם יש מה לומר.

ניסן סלומינסקי: הוקצבה שעה לדיון והשעה הסתיימה.

ניסן סלומינסקי: היית צריכה לבקש ממי שדיבר קודם שיקצר וייתן לך לדבר במקומו.

<דורית גבאי: הקשבנו לכולם והדברים מדהימים.

<דורית גבאי: יש לי מה להשלים.

ניסן סלומינסקי: אני מצטער.

ניסן סלומינסקי: אנשים מחכים לדיון הבא.

<דורית גבאי: אנחנו המגזר היחידי שהגיע ברגליים.

ניסן סלומינסקי: המגזר שלך דיבר.

<דורית גבאי: המגזר שלנו לא דיבר.

<דורית גבאי: אני מייצגת את מגזר העסקים.

ניסן סלומינסקי: את מדברת על יועצי המס.

<דורית גבאי: אני בהכשרתי רואת חשבון ויועצת עסקית.

<דורית גבאי: בפורום הזה אני מייצגת את עמדת הזוגות הנשואים שטיפלנו בהם בוועדה.

ניסן סלומינסקי: ירון דיבר ואת קשורה אתו.

<דורית גבאי: תן לי להשלים משפט אחד.

ניסן סלומינסקי: משפט אחד.

<דורית גבאי: אנחנו מרגישים שהאבא של העסקים צריך להיות שר הכלכלה.

<דורית גבאי: שר הכלכלה הוא שר שאין לו את השיקולים לאסוף כסף ולעשות חקיקה שרוצה כסף כי הוא מסתכל על כל התמונה כמו מנהל עסקי בחברה.

<דורית גבאי: אנחנו מרגישים שהמגזר שלנו, בעצם אין לו אבא ואימא.

<דורית גבאי: הסקירה שניתנה כאן היא מהממת ואנחנו נעזור לכם בקידום התכנית.

<דורית גבאי: יחד עם זאת, בגלל שרשות המסים נתנה את הטון כאן, אנחנו קיבלנו את ההחלטה שלכם שהחקיקה של הזוגות הנשואים תחל מינואר 2014 ואנחנו מאוד מברכים על כך.

<דורית גבאי: דיברנו על כך בכל מקום ובירכנו אתכם.

<דורית גבאי: אמרתם שתעזרו לנו לפקח על הדברים האלה.

<דורית גבאי: עשרות עסקים כרגע נשארים במצב שהרשות לא עוזרת לנו.

<דורית גבאי: היא משאירה אותנו עם בתי משפט אליהם אנחנו רצים כדי לנהל תיקים.

<דורית גבאי: זה אומר תשלום שכר טרחה לעורך דין בסכום של 10,000 דולר.

<דורית גבאי: אני עושה את זה בהתנדבות כדי לעזור להם.

<דורית גבאי: אין לנו אפשרות להרים את זה.

<דורית גבאי: אנחנו בסך הכול רוצים להמליץ בפני רשות המסים שאת כל השנים הפתוחות שהיו, שזה שמונה-תשע, לשלם לפי החוק כדין דווקנית ואת השנים האחרות, באישור גורף, לעזוב אותנו לנפשנו, לחזור לשגרה.

<דורית גבאי: אנחנו נייצר ונשלם מסים כחוק.

<דורית גבאי: זה משהו פשוט ליישם אותו.

<דורית גבאי: לעזור לנו לעבור את התקופה הזאת.

<דורית גבאי: עשרות תיקים בבית המשפט, על מה?

<דורית גבאי: על חקיקה שאתה קראת לה בדיון איוולת.

<דורית גבאי: אנא, עזור לנו.

ניסן סלומינסקי: קשה לי להתייחס בחצי דקה.

ניסן סלומינסקי: קבענו כאן עקרונות.

<קריאה: הם לא עומדים בעקרונות האלה.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים לקטוע את דבריי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: קבענו את העקרונות, מאיזה דברים ישחררו.

ניסן סלומינסקי: אם יש דברים שהם נוגדים את זה, תרשמו.

ניסן סלומינסקי: אני קיבלתי שני מכתבים שלא הופנו אלי אלא לעליזה לביא ואני אטפל בהם.

<דורית גבאי: 37 מקרים.

ניסן סלומינסקי: אם בניגוד למה שסוכם כאן פועלים אחרת, אני אטפל בזה.

<קריאה: הנה, יש לך כאן אחד כזה.

ניסן סלומינסקי: לא אחד שיושב כאן.

ניסן סלומינסקי: תגישו לי את זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד מה שאתם עושים עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא דנים היום בנושא של הזוגות.

<דורית גבאי: אבל זאת דוגמה.

<דורית גבאי: זאת רק דוגמה מאפיינת.

ניסן סלומינסקי: זאת דוגמה לכך שלא יהיה לאף אחד חשק לטפל בכם.

<דורית גבאי: למה?

<דורית גבאי: אנחנו חלק מהציבור הזה.

ניסן סלומינסקי: הצעתי לכם שתעבירו לי כתוב ואני אטפל.

<קריאה: לחלק נותנים ולחלק לא נותנים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, תיפנו אלי.

<דורית גבאי: אנחנו העסקים הקטנים להם אתם רוצים לעזור.

ניסן סלומינסקי: תעבירו אלי בכתב.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הדיון הסתיים ואנחנו עוברים לדיון הבא.