ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 48, 2014-01-05 11:00

יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה והסיור באלתא מערכות בע"מ, חברת-בת של התעשייה האווירית.

יואל רזבוזוב: אני מברך את המנכ"ל נסים הדס, שהזמין את הוועדה לסיור.

יואל רזבוזוב: אנחנו נפגשנו ב-23.7, אחרי דיון בוועדה על מעקב אחר יישום החוק של הרחבת הייצוג ההולם לבני העדה האתיופית בשירות הציבורי ובשירות המדינה, אז נציגי החברה הציגו את מה שאתם עושים לטובת הקליטה של העולים במקום שאתם נמצאים, ואני הדגשתי בדיון שלצברים יש תמיד את הבן דוד, את השכן, את קרוב המשפחה שמושך אחד את השני, ההוא היה בצבא עם זה, ולעולים יש פחות את הפריבילגיה הזאת, ובחברות ממשלתיות, אנחנו הוספנו את כל החברות הממשלתיות, אנחנו רואים פחות עולים ואנחנו לפחות מנסים להשוות את זה לאחוזם היחסי באוכלוסייה.

יואל רזבוזוב: דווקא מאלתא קיבלנו נתונים טובים ואנחנו רוצים לברך אתכם על כך ולשמוע.

יואל רזבוזוב: היום גיליתי, ידעתי שקרוב משפחה שלי עובד בתעשייה האווירית, אבל היום גיליתי שהוא עובד באלתא.

<נסים הדס: אז יש פרוטקציה.

יואל רזבוזוב: אתה רואה?

יואל רזבוזוב: זה בלי פרוטקציה.

יואל רזבוזוב: זה עובד טוב.

יואל רזבוזוב: יש באמת הרבה עובדים איכותיים, עולים מברית המועצות וכמובן עולים גם ממדינות אחרות שנקלטו.

יואל רזבוזוב: בבקשה, רשות הדיבור למנכ"ל.

<נסים הדס: טוב, אז בוקר טוב.

<נסים הדס: אנחנו מאוד שמחים לארח אתכם פה ולהודות לכם על הזמן שמצאתם להקדיש לביקור הזה.

<נסים הדס: אני אנסה פה רק להציג את האנשים בזריזות.

<נסים הדס: מהצד שלנו זה - - -

יואל רזבוזוב: אז סליחה, לפני זה, יושבים פה חברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת ליפמן, חבר הכנסת מיכאלי וחבר הכנסת זאב.

יואל רזבוזוב: יש פה נציגים של משרד הקליטה, נציגים של הוועדה, מנהלת הוועדה דנה גורדון.

יואל רזבוזוב: בבקשה, עכשיו לצד השני.

יואל רזבוזוב: (סבב נוכחות).

<נסים הדס: אז שוב בוקר טוב.

<נסים הדס: קוראים לי נסים הדס ואני מנכ"ל אלתא.

<נסים הדס: בעברי אני גם עולה חדש, המשפחה זה הדס, זה משפחת עדס המקורית מחלב ויש לה שורשים ויש לה בית כנסת בירושלים.

אברהם מיכאלי: יש לה הרבה רבנים חשובים וגדולים, לא רק בית כנסת.

<נסים הדס: וגם היו פעם במשרד החוץ, אבל אני לא יודע למצוא את כל העקבות שלהם.

<נסים הדס: עליתי לארץ כשהייתי בן 6 ממצרים, נולדתי במצרים, והגעתי למעברות של יבנה ובהמשך הייתי גר במקום שקראו לו שייח' מוניס, אז זה היה כפר ערבי.

<נסים הדס: ישנו בחדר אחד, חמש נפשות, היינו שם עד 68', שמונה שנים היינו שם ובהמשך עברנו לאזורים יותר טובים.

<נסים הדס: הגעתי לטכניון בגיל 16.5 וסיימתי שתי פקולטות בטכניון.

<נסים הדס: בהמשך התגייסתי לחיל אוויר, בהתחלה הייתי סטודנט חופשי כי לא הייתי בגיל שירות, אבל אחר כך הפכתי להיות עתודאי ובהמשך התגייסתי לשירות בחיל אוויר ומ-1983 אני באלתא.

<נסים הדס: התקדמתי בכל שדרת הניהול עד שהגעתי להיות מנכ"ל.

<נסים הדס: אז מה יש לנו היום?

<נסים הדס: בסדר היום שלנו אנחנו טיפה באיחור.

<נסים הדס: אני אציג את אלתא כללי, אחר כך מנהל משאבי אנוש קצת ידבר על התרומה לקהילה, בהמשך אנחנו ננסה להפגיש אתכם פה עם עובדים.

<נסים הדס: ניסינו להביא את כל הספקטרום של עובדים שמה שמאפיין אותם זה שהם עולים חדשים.

<נסים הדס: הם יוכלו להציג את ההשתלבות שלהם באלתא ותוכלו לשאול אותם בצורה בלתי אמצעית איך הם מרגישים באלתא ומה התרומה שלהם.

<נסים הדס: זה פחות או יותר הסיור.

<נסים הדס: אז נתחיל.

<נסים הדס: קודם כל כדי לקבל היבט מאוד ראשוני על הפעילות של אלתא, שהיא כמו שאמרו חברת בת של תעשייה אווירית והיא חברה בע"מ, חברה עסקית לכל דבר, הנתונים העסקיים של החברה של 2012 רשומים פה, אנחנו עושים קרוב למיליארד דולר מכירות.

<נסים הדס: מכירות, שוב, זה פרמטר שמבטא את ביצוע העבודה שאנחנו עושים במהלך 2012.

<נסים הדס: כפי שאתם רואים, המספרים הם למרות שאנחנו חברה ישראלית ממשלתית.

<נסים הדס: במדינת ישראל המטבע זה שקל, את המספרים שלנו אנחנו מודדים בדולרים ותיכף נראה למה.

<נסים הדס: הזמנות חדשות זה 1.246 מיליארד דולר, זה בעצם מה שקיבלנו במהלך 2012 לביצוע.

<נסים הדס: במהלך 2012 ביצענו את המכירות האלה וזה היה מהזמנות שקיבלנו בשנים קודמות, כולל ב-2012.

<נסים הדס: בדרך כלל פרויקטים הם רב שנתיים, למספר שנים, זה לא שאתה מקבל הזמנה בשנה מסוימת ומבצע אותה, אלא אתה פרוש על פני כמה שנים וביצוע המכירות שביצענו ב-2012 היה פרויקטים שהגיעו ב-2011, ב-2010, 2009, 2008, וגם ב-2012.

<נסים הדס: אלה הזמנות חדשות שהגיעו.

<נסים הדס: חלק מההזמנות בוצעו ב-2012, אבל הרוב זה רב שנתי, בגלל שהפרויקטים שלנו הם רב שנתיים.

<נסים הדס: צבר ההזמנות זה בעצם מה נשאר לנו לביצוע בסוף 2012.

<נסים הדס: אתם רואים שנשאר לנו 2.7 מיליארד דולר, זה אומר שיש לנו שנתיים וחצי-שלוש שנים, שזה אומר הצבר ו - - - פה אתם יכולים לראות את הסיבה למה כל המספרים שלנו הם דולרים.

<נסים הדס: 85% עד 90% מההזמנות אנחנו מקבלים מיצוא.

<נסים הדס: למרות שאנחנו חברה ביטחונית ממשלתית שהסיבה שקמנו היא לתת מענה לצורכי מערכת הביטחון ולמדינת ישראל, היום עיקר הכסף מגיע מיצוא.

<נסים הדס: לא שאנחנו לא עונים לצרכים של ביטחון מדינת ישראל, תיכף נשמע, ואחר כך תראו חלק בסיור, אבל עיקר הכסף מגיע מיצוא.

<נסים הדס: יש לנו נוכחות בלמעלה מ-71 מדינות, זאת אומרת אנחנו מוכרים ציוד לכל העולם.

<נסים הדס: בכל היבשות הציוד שלנו שם דבר בכל המרכיבים.

<נסים הדס: יש לנו 3,500 עובדים, פחות או יותר, אנחנו ממוקמים ב-99.

<נסים הדס: 9% פה במתחם הזה, המתחם הזה הוא קרוב ל-100 דונם ופה יש את כל העובדים.

<נסים הדס: נוסף לעובדים שהם עובדים שלנו יש עובדי קבלן, כשסך הכול נכנסים ויוצאים בשערי אלתא קרוב ל-4,000.

יואל רזבוזוב: אם יש לכם ביקוש של 3 מיליארד ו-3,500 עובדים, לא כדאי להגדיל את כמות העובדים, להגדיל את ההיצע?

יואל רזבוזוב: או שיש פה איזה מגבלות?

<נסים הדס: אין פה מגבלות, אבל אנחנו מנסים לשמור את העובדים ברמה של הייחודיות של הטכנולוגיות ואם יש דברים שאנחנו יכולים להישען על קבלני משנה, אנחנו נשענים הרבה מאוד על קבלני משנה.

<נסים הדס: אתה תראה בהמשך שלמעלה ממיליארד, 1.2 מיליארד שקל, אנחנו מוציאים לקבלני משנה בארץ.

<נסים הדס: כלומר זה עוד עבודה שאנחנו מוציאים לקבלני משנה, ואנחנו רוצים לשמור את הדברים שאנחנו ייחודיים בהם.

<נסים הדס: אתם רואים את המספרים.

<נסים הדס: קודם כל אנחנו מאוד מאוד מושפעים משער הדולר.

<נסים הדס: שער הדולר בעצם אומר כמה יצואן מושפע משער הדולר, כי למעלה מ-40% מההוצאות שלנו הן הוצאות שקליות.

<נסים הדס: המשכורות שאנחנו נותנים לעובדים, התשלומים שאנחנו משלמים לקבלנים בארץ, ארנונה, חשמל.

<נסים הדס: זה אומר שאנחנו צריכים לקחת דולרים ולהמיר אותם לשקלים.

<נסים הדס: כששער הדולר צונח זה אומר שאנחנו צריכים לקחת יותר דולרים כדי להמיר אותם לשקלים לכיסוי ההוצאות השוטפות וזה אומר שאם 400 מיליון דולר, זה בערך ההוצאות השקליות שלנו, אקוויוולנט, ואם שער הדולר יורד ב-40 אגורות לדולר, התחלנו מ-3.9 את שנת 2013 ואנחנו גומרים בפחות מ-3.5, אז ה-40 אגורות על ה-400 מיליון דולר זה 160 מיליון שקל.

<נסים הדס: זאת אומרת ההוצאות, זה בערך עוד 45 מיליון דולר יותר.

<נסים הדס: מ-400 מיליון דולר אנחנו מקבלים 160 מיליון שקל פחות וזה אומר שאנחנו צריכים להמיר עוד דולרים וזה אומר שההוצאות שלנו גדלות בהוצאות הדולריות.

<נסים הדס: למרות זאת אנחנו חברה רווחית בצורה משמעותית, נגיד בעשירון העליון של החברות הביטחוניות והרווחיות.

<נסים הדס: הסיבה לכך, למרות שכולם תמיד אומרים שחברה ממשלתית, יש לה תדמית של חברה ממשלתית, אנחנו חברה שהנושא העסקי והרווח הוא חלק מהגנים של הארגון.

<נסים הדס: יש לנו מאות פרויקטים ואנחנו מבקרים את כל ההוצאות ברמה של פרויקטים.

<נסים הדס: זה לא רק הסתכלות של החברה, אלא שיש פה בקרה עד לרמה של מאות פרויקטים.

<נסים הדס: למה זה בגנים של הארגון?

<נסים הדס: כי ברגע שאתה עושה 90% יצוא אתה לא יכול לבנות על זה שאם חלילה היצוא נפגע מדינת ישראל תכסה לך את ה10%-15%, אם פתאום תגדל ל-60% זה מצב בלתי אפשרי, לכן אתה צריך להצטיין ביצוא.

<נסים הדס: להצטיין ביצוא, זה שאתה חברה ממשלתית זה לא תורם לך, זה לא מזיז כלום.

<נסים הדס: נהפוך הוא, בהרבה מאוד מקרים זה שאתה חברה ישראלית מהווה חיסרון, כי אתה מתחרה עם חברות אמריקאיות, או צרפתיות, או אפילו מזרחיות, הן מביאות הרבה נכסים שמשפיעים על מקבל ההחלטות באותה מדינה להטות את הדבר לטובתם.

<נסים הדס: לכן אתה צריך להצטיין הרבה יותר במוצרים שלך מחברות אחרות, על מנת להמשיך ולשרוד.

<נסים הדס: זה דבר אחד.

<נסים הדס: דבר שני, כשאתה מקבל חוזה ממדינה, כל מדינה, או כל לקוח, אתה נדרש לתת ערבויות, כי בסיכומו של דבר המוצרים שאנחנו מייצרים הם מוצרים שהם טיילור מייד, כלומר אנחנו תופרים אותם, אנחנו לא מייצרים למדף, אנחנו מקבלים הזמנה ומייצרים את המוצר, ולכן אנחנו מקבלים מקדמות והמקדמות האלה מאפשרות לנו לייצר את המוצר.

<נסים הדס: כשאתה מקבל מקדמה אז אתה נאלץ לתת ערבויות בנקאיות.

<נסים הדס: בנקים נותנים ערבויות למי שיש לו כסף.

<נסים הדס: מי שיש לו כסף מקבל, מי שאין לו כסף לא מקבל.

<נסים הדס: לכן אתה חייב להיות חברה רווחית על מנת לקבל את הערבויות הבנקאיות האלה, כי אחרת אתה לא מסוגל לבצע את הפרויקטים.

<נסים הדס: ואתה חייב להיות רווחי ותחרותי, כי אחרת אתה לא תחרותי.

<נסים הדס: זה בשביל להבין למה בלי להיות רווחי ובלי להיות תחרותיים אנחנו פשוט לא שורדים.

<נסים הדס: לכן פה אנחנו מתמודדים ברווחיות שלנו עם חברות פרטיות, ציבוריות, שנמצאות בעולם, בתעשייה הביטחונית.

<נסים הדס: התעשייה הביטחונית בעולם מושפעת מהמצב הכלכלי שקורה בעולם וכמובן שגם אנחנו מושפעים.

<נסים הדס: למרות כל זה עדיין אנחנו יצואן שמביא 1.2 מיליון דולר התקשרויות כל שנה והמגמה הזאת תמשיך ב-2013.

<נסים הדס: עוד לא סיכמנו את 2013 אבל המגמה הזאת באופן כללי נמשכת.

<נסים הדס: כמיצוב שלנו בעולם אנחנו חברה מובילה בעולם בהרבה מאוד אלמנטים, ואנחנו נשמע על זה בהמשך.

<נסים הדס: ככה קיבלתם אוריינטציה של ההיבט העסקי שלנו.

<נסים הדס: דבר ראשון שאני רוצה להגיד זה מה החזון של החברה.

<נסים הדס: החזון זה איזה שהיא הגדרה, כשבעצם אנחנו פועלים לפיו, מהחזון אנחנו גוזרים את התכניות האסטרטגיות שלנו, אנחנו גוזרים את תכניות הפעולה שלנו וזה בעצם כוכב הצפון שמוביל את העשייה בחברה.

<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו בחלקת האלוהים הקטנה שלנו לא מתביישים לכתוב שאנחנו חוליה במימוש החזון הציוני במדינת ישראל.

<נסים הדס: אנחנו מתעסקים במערכות מודיעין, מהמובילות בעולם, תיכף נראה השוואות ודברים כאלה, ונושא של מודיעין הוא נושא שתמיד נמצא בחסר בעולם, אנחנו עדים לכל ההיסטוריה של מדינת ישראל בנושא של מודיעין, מלחמות ישראל, לפני למעלה טיפה מ-40 שנה היינו עדים למלחמת יום הכיפורים שהיה בה שם מודיעין, ולאורך כל ההיסטוריה הנושא של מודיעין, כולל מלחמות ישראל בתקופה האחרונה, לבנון, תמיד היה בנושא של חסר ואנחנו רוצים להתעסק בנושא הזה של מערכות מודיעין, להיות מובילים בעולם, על בסיס של מצוינות עסקית, הסברתי למה חשובה המצוינות העסקית, תוך מינוף ומיצוי של כלל היכולות של התעשייה האווירית.

<נסים הדס: אנחנו חברת-בת של התעשייה האווירית ואנחנו רוצים לייצר פתרונות לכלל הטכנולוגיות של התעשייה האווירית ובכך לתרום לביטחון ולכלכלה.

<נסים הדס: ביטחון, אנחנו בצורה מאוד מאוד משמעותית תורמים לביטחון וניגע בזה בהמשך, ולכלכלה, זה המיליארדים שאנחנו מביאים והרווח והפרנסה שנותנים פה לעובדים שנמצאים באלתא ולקבלני משנה.

<נסים הדס: זה החזון.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות פה, גם בתוך החזון שמנו נקודות בתולדות העם היהודי, גם בעת העתיקה וגם בעת החדשה.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות פה שיש גם אפילו עלייה כחלק מהחזון שלנו.

<נסים הדס: מבחינת ההתעסקות שלנו, יש לנו ארבעה רבדים של התעסקות שכל רובד נסמך על הרובד מתחתיו ויש לנו ארבעה ערכים של לקוח, חדשנות, חברה אחת ואנשים, שזה הערכים של החברה ואני אלך עכשיו ברשותכם ואתאר בקצרה כל אחד מהרבדים.

<נסים הדס: אני אגיד גם מה מייחד אותנו בכל רובד ואיך אנחנו פועלים.

<נסים הדס: הרובד הראשון זה הרובד הטכנולוגי שבו אנחנו מחזיקים את הטכנולוגיה הבסיסית שמאפשרת לנו לבנות את המערכות שלנו.

<נסים הדס: הטכנולוגיה הבסיסית זה רכיבי מיקרוגלים, רכיבים של משדרים.

<נסים הדס: מיקרוגל, כולנו מכירים את המיקרוגל בבית, אבל המיקרוגל בבית בנוי מאיזה שהוא אלמנט שמשדר ובמערכות שאנחנו עושים, במכ"מים שאנחנו עושים, במערכות התקשורת, יש הרבה מאוד אלמנטים שמשדרים וקולטים, ואם, לצורך העניין, מכ"מ כיפת ברזל, יש בו אלפים של מודולים כאלה קטנים, שיש בהם יחידת שידור וקליטה וזה מה שקוראים מיקרוגל.

<נסים הדס: אנחנו רוצים לשלוט בטכנולוגיה הזאת שמאפשרת לנו לבנות את זה בצורה מהירה ובצורה מתקדמת ולהיות חופשיים מכל מגבלות שאם היינו קונים את הטכנולוגיה הזאת מבחוץ, אז היו לנו מגבלות.

<נסים הדס: טכנולוגיות של שו"ב, שליטה ובקרה ואיתור, חיבור ומערכות מידע.

<נסים הדס: ברמה הזו יש לנו למעלה מ-1,000 איש מתעסקים, אנחנו בונים ומתעסקים בטכנולוגיה הזאת לצרכים שלנו.

<נסים הדס: אנחנו לא מוכרים את זה כקו עסקי.

<נסים הדס: למרות שיש מקומות שאתה יכול לקנות, אנשים מתפרנסים מלמכור מיקרוגלים או רכיבים של מיקרוגל, אנחנו מתמקדים, רוצים להיות בחזית העולמית ושזה יעזור לקדם את המערכות שלנו וייתן לנו ייחודיות בפתרונות.

<נסים הדס: זה ה-level הראשון.

<נסים הדס: ה-level השני זה מערכות וחיישנים.

<נסים הדס: ב- levelהזה יש חיישן, מה זה חיישן?

<נסים הדס: מכ"מ של כיפת ברזל זה סוג של חיישן.

<נסים הדס: הוא חש איפה המטרה נמצאת והוא בעצם מחליט לבנות את התהליך.

<נסים הדס: יש לנו ב- level הזה של חיישנים כ-15 קטגוריות של חיישנים.

<נסים הדס: האסטרטגיה שלנו בחיישנים האלה היא להיות בשכבה המובילה בעולם בכל אחת מהקטגוריות.

<נסים הדס: זה לא דבר שמובן מאליו, האם זה טוב או לא טוב, כי אתה אומר, אתה חברה עסקית, אתה רוצה להצטיין, אז אתה לא יכול להיות גם מצטיין במוזיקה וגם מצטיין במתמטיקה וגם מצטיין בהתעמלות, אז למה זה טוב?

<נסים הדס: התשובה לכך נמצאת במספר אספקטים.

<נסים הדס: קודם כל אנחנו במקרים מסוימים בית המכ"מ של מדינת ישראל.

<נסים הדס: מהבחינה הזאת אנחנו מונופול וכמו שראיתם בחזון, אנחנו מחויבים לתת פתרונות למערכת הביטחון.

<נסים הדס: מונופול מבחינתי זה לא רק זכויות אלא הרבה מאוד חובות, לכן אנחנו נדרשים לתת למערכת הביטחון את כל הפתרונות במכ"מים שמערכת הביטחון נדרשת, החל ממכ"מ קטן שעושה הגנת גבולות, המשך במכ"מ גדול שהוא חלק מסוללת החץ, חץ 3 שעשה ניסוי ביום שישי האחרון.

<נסים הדס: זה דבר אחד.

<נסים הדס: דבר שני, אנחנו חברה עם מוטת ייצור שעושים קרוב ל-90% ייצור והדינמיקה בשוק הייצור זה שפעם אחת משהו עולה ופעם אחרת משהו יורד וזה שאתה נמצא בהרבה מאוד קווי עסקים מבטיח לך את היציבות העסקית.

<נסים הדס: כדי להראות שהדבר הזה עמד במבחן המציאות, אז יש משברים כל הזמן בעולם העסקי הזה ואחד המשברים היותר משמעותיים זה שמדינת ישראל החליטה לסגור את פרויקט הפלקון לסין, שאלתא הייתה קבלנית ראשית שלו.

<נסים הדס: זה היה פרויקט במאות מיליוני דולרים, אז זה היה כמעט חצי מהעבודה של אלתא, הפרויקט הזה נסגר בגלל החלטה פוליטית ולמרות שהוא נסגר אלתא המשיכה לשרוד, היא אפילו לא פיטרה עובדים כתוצאה מזה והיא המשיכה ואפילו שימרה גרעין של אנשים שבהמשך הדרך פיתחו וסיפקו מערכות דומות.

<נסים הדס: זה בעצם איזה שהוא מדד לחוסן העסקי של החברה.

נסים זאב: גם הלביא בזמנו שסגרו, לא פיטרתם עובדים, אני זוכר.

<נסים הדס: נכון, לביא זה עוד היה לפני למעלה מ - - - דרך אגב, הג'וב הראשון שלי באלתא היה שהייתי אחראי על המכ"מ של הלביא.

<נסים הדס: יש לנו סנסורים על כל אחת מהפלטפורמות, החל מהפלטפורמות בחלל, פלטפורמות מוטסות, פלטפורמות ימיות ומערכות יבשה.

<נסים הדס: אחד האלמנטים שמאוד אנחנו גאים בו זה מטען שנמצא בחלל, מטען שמבוסס על מכ"מ, זה מטען שמספק אמצעי מודיעין.

<נסים הדס: באמצעי מודיעין יש את המערכות האלקטרו אופטיות ויש את מערכות המכ"מ.

<נסים הדס: היתרון במערכות מכ"מ זה שהוא לא מותנה ביום, לילה, הלוויין מסתובב סביב כדור הארץ, הוא עושה סיבוב פעם ב-90 דקות ובמשך ה-90 דקות האלה כדור הארץ מסתובב גם כן ולכן הוא כל פעם חותך את כדור הארץ במקומות שונים, וזה שהמכ"מ הוא האלמנט שמאיר הוא בעצם לא מותנה ביום ולילה.

<נסים הדס: מערכות אלקטרו אופטיות צריכות את האור של השמש ואם היא נמצאת באזור החשוך אז היא לא רואה.

<נסים הדס: מכ"מ לא מותנה בדבר הזה והוא גם לא מותנה בקיום של עננות.

<נסים הדס: אחד הדברים שרק מראים את הייחודיות של הפתרונות שלנו זה שמערכות כאלה בעולם שוקלות מספר טונות, לוויין עם מערכת מכ"מ.

<נסים הדס: יש לנו לוויין ששוקל 300 קילו והוא כבר נמצא מספר רב של שנים בחלל, הלוויין הראשון שלנו.

<נסים הדס: אנחנו הראינו את הלוויין הזה לאמריקאים.

<נסים הדס: האמריקאים ראו את הלוויין הזה ונאס"א ראתה את הלוויין הזה ובנאס"א יש תכניות מחקר של החלל ואחת מתכניות המחקר של החלל היה לחקור מה קורה בנוגה.

<נסים הדס: נוגה זה כוכב לכת שנמצא קרוב לשמש יחסית לכדור הארץ, אז זמן שנה שלו זה 200 ומשהו יום ומה שמאפיין את נוגה זה שהוא נמצא בטמפרטורה מאוד מאוד גבוהה ויש לו אטמוספרה מאוד מאוד סמיכה.

<נסים הדס: זאת אומרת כל הכוכב הזה מכוסה בעננות, אי אפשר לדעת מה קורה בכוכב הזה בלי אמצעי מכ"מ, כי באמצעים אופטיים אי אפשר לחדור את העננות, ונאס"א התעניינה לקנות את הלוויין הזה, האמריקאים שהמציאו את כל החלל התעניינו לקנות את המערכת הזאת.

<נסים הדס: לדאבוני בסוף הם לא מימשו את זה, כי התכנית בוטלה.

<נסים הדס: אבל הם החליטו שאם בסוף התכנית תצא לדרך והם יחקרו את נוגה הם קונים את המטען הזה ואת הלוויין הזה מאיתנו.

<נסים הדס: היה פה נשיא נאס"א לפני שלוש שנים, הוא היה באירוע של יום הזיכרון של אילן רמון ואני נפגשתי איתו.

<נסים הדס: אז היה 40 שנה, לפני 40 שנה עברנו לאשדוד, אמרתי לו, 'אנחנו פה משנת 69', היה פה חול וחול וחול, לא היה כלום, אתם לפני 40 שנה שמתם בן אדם על הירח'.

<נסים הדס: 40 שנה אחרי זה אנחנו יכולים לדבר אחד לשני בגובה העיניים.

<נסים הדס: יש לנו מטענים על כל הפלטפורמות המוטסות, החל ממטוסי קרב, המשך במל"טים, המשך בבלונים, במערכות על הליקופטרים והמערכות שלנו נמצאות בשוק מבצעי, גם במערכת הביטחון וגם אנחנו מוכרים את זה ליצוא ויש לנו הרבה מאוד פתרונות שנמצאים בכל העולם.

<נסים הדס: כחברה, למשל, אנחנו נמצאים על הכי הרבה סוגי מל"טים שונים.

<נסים הדס: אין לנו את הכי הרבה סנסורים מבחינת הייצור, אבל סוגי מל"טים, יש לנו את הכי הרבה סוגי מל"טים וגם הכי הרבה סוגים של סנסורים.

נסים זאב: הלוויינים שלנו, שהם מחוברים ל - - - כחברות חברות בעצם?

<נסים הדס: כן, הלוויין הזה של נאס"א הוא שלנו.

<נסים הדס: אנחנו ביחד עם הלוויינים, חברת האחות.

<נסים הדס: יש לנו מערכות בנושא ים ויש לנו מערכות בנושא יבשה.

<נסים הדס: אנחנו, כחברה, הסנסורים שלנו על המכ"מים שלנו מעורבים בכל המערכות להגנה בפני כל סוגי הטילים, החל מאורן ירוק, שהוא חלק ממערך החץ, וכמו שאמרתי, ביום שישי האחרון היה ניסוי של החץ, המשך בשרביט קסמים, המכ"מ שלנו הוא חלק מהמערכת של שרביט קסמים, כיפת ברזל, המכ"מ שלנו הוא חלק מכיפת ברזל, פרויקט מעיל רוח שהוא מיגון על טנקים שכבר הוכח מבצעית.

<נסים הדס: היו מספר אירועים שבהם המערכת הזאת הצילה חיים, דברים שהתפרסמו בתקשורת.

<נסים הדס: באותו יום התקשר אליי ראש הפרויקט ואמר לי, 'תשמע, אתה צריך לישון טוב, כי תאר לך שהיה מצב לא הייתה מערכת, אז בארבע משפחות היו מבכים את יקיריהן ועכשיו אנחנו יודעים שהצלנו ארבע משפחות'.

<נסים הדס: ומערכת להגנה בפני טילי ים-ים ומערכות להגנה בפני טילי כתף.

<נסים הדס: זאת אומרת יש לך את כל הספנד של הכול.

<נסים הדס: זה ה-level של ה-safety.

<נסים הדס: ה- levelהבא זה level של מערכות עילית למודיעין.

<נסים הדס: זו מערכת שבה אתה מספק מערכת מוכללת לנושא של מערכות מודיעין.

<נסים הדס: יש לך פה מערכות שהן על מה שאנחנו קוראים מטוסי משימה ומערכות מוכללות, מערכות להיגוי והגנה, מערכות מודיעיניות משולבות.

<נסים הדס: מה זה מטוס משימה?

<נסים הדס: זה מטוס שהבסיס שלו הוא מטוס עסקים, אפילו בואינג, שאנחנו לוקחים אותו ומסבים אותו, לקחת את המערכות שלו ולהפוך להיות מטוס משימה.

<נסים הדס: דוגמה של מטוס משימה זה מטוס AEW.

<נסים הדס: מה זה מטוס AEW?

<נסים הדס: זה airborne early warning, הוא מעין יב"א (יחידת בקרה אזורית) מעופפת, תפקידו לטפל במטרות אוויריות והוא צריך לגלות את המטרות ולאפשר בקרה שלהן.

<נסים הדס: למה צריך מטוס?

<נסים הדס: אנחנו יודעים שכדור הארץ הוא עגול ותמיד אנחנו ננסה לשים את המכ"מים במקומות הכי גבוהים כדי שיראו מעבר לאופק ובשביל זה תמיד מנסים לשים את המכ"מים על פסגות ההרים, אבל גם פסגות ההרים, יש להם גובה מוגבל מול מטוס.

<נסים הדס: מטוס גם יכול להיות נייד, אתה יכול להעביר אותו לזירה אחרת.

<נסים הדס: לכן אתה בונה מטוס.

<נסים הדס: המטוס השני זה מטוס של מודיעין.

<נסים הדס: מה זה אותות?

<נסים הדס: זה יכול להיות תקשורת, זה יכול להיות שידורים של מכ"מ.

<נסים הדס: אתה רוצה לגלות את האותות האלה ולאכן אותם.

<נסים הדס: שוב, למה מטוס?

<נסים הדס: יש לך קו ראייה, אתה יכול לטוס.

<נסים הדס: מטוס זה אחיזת שטח, הוא מטפל במטרות קרקעיות.

<נסים הדס: כשאתה טס, אתה רוצה לראות את המטרות.

<נסים הדס: במטוס סיור ימי אתה רוצה לטפל במטרות.

<נסים הדס: זו קטגוריה מוכרת בעולם, זה לא משהו שאנחנו המצאנו.

<נסים הדס: אם ניקח רק בתור דוגמה את העניין של ה - - - המטוסים האלה, יש לנו פתרונות גם על פלטפורמה מערבית, כמו הגלפסטרים וגם על פלטפורמה מזרחית.

<נסים הדס: החברה שעושה כאלה דברים בעולם, בדרך כלל החברות שמתעסקות במטוסי משימה זה הסופר ג'יינט האמריקאי.

<נסים הדס: למשל באירופה, יש רק חברה אחת, שזה ארבוס, שמתעסקת במטוסי סיור.

<נסים הדס: גם הסופר ג'יינט האמריקאים לא מתעסקים בכל הקטגוריות.

<נסים הדס: חברת בואינג מתעסקת בקטגוריה הזאת, אבל אין לה שום יכולת, לא בזה ולא בזה.

<נסים הדס: הדבר הזה זה חברת רייטון האמריקאית.

<נסים הדס: אנחנו, החברה הקטנה הזאת באשדוד, עושה את כל הקטגוריות האלה.

<נסים הדס: יתרה מכך, אנחנו עושים את זה על כמה סוגי פלטפורמות.

<נסים הדס: למשל ה-AW הזה, שאנחנו עושים אותו, בואינג שהוא המתחרה, נגיד אנחנו ובואינג היחידים בעולם, אז היא עושה את זה על מטוס 737, שהוא היצרן שלו, אנחנו עושים את זה על מטוסים שאנחנו לא היצרן שלהם, גם על מטוס מזרחי וגם על מטוס מערבי.

<נסים הדס: כשאתה מדבר על לעשות את זה, זה לא להתקין, אלא אתה אחראי ללקוח, כולל תחזוקה של המטוס, כולל הגלגלים של המטוס, כולל כל ההיבטים.

<נסים הדס: חברה, שזה לא המטוס שלה, אז מבחינת הלקוח זה איזה שהוא חיסרון מסוים, לא רק שהוא רוצה לקבל תמיכה ותחזוקה, ולמרות כל זה אנחנו מספקים את המערכות והייחודיות של הפתרונות שלנו גוברת על החיסרון שאתה לא יצרן המטוס בסיכומו של דבר.

נסים זאב: מה קורה בעצם מבחינת ההפסדים כאשר אתם הולכים מתוך תקווה, אמונה, אולי הבטחות לפעמים, בעל פה, לא בכתב ומפתחים דבר מסוים ובסופו של דבר אתם נסוגים בגלל שהמדינה מחליטה בסדר העדיפויות שלה שמשתנה משהו?

<נסים הדס: כל המוצרים שלנו, ב90% ומשהו, אלה הזמנות שמקבלים מלקוח.

<נסים הדס: אנחנו לא מפתחים כזה מוצר שעולה מאות מיליוני דולרים מכספנו בלי לקבל הזמנה.

<נסים הדס: אנחנו באים, משכנעים את הלקוח ואז הוא מזמין ואז אנחנו הולכים ומפתחים את המוצר.

<נסים הדס: תמיד לקוח או מדינה, כמו פרויקט הפלקון לסין, מדינה החליטה לבטל את זה, אבל זה לא משהו שאתה מפתח ואומר 'תשמע, אני מקדם' ובסוף מישהו לא קונה.

<נסים הדס: זה לא המצב.

<נסים הדס: זאת אומרת 95% מהדברים שאנחנו עושים הם מוזמנים מהלקוח.

יואל רזבוזוב: מה הייתה הבעיה עם הפרויקט הסיני?

<נסים הדס: זה היה פרויקט בהיקף של מאות מיליונים.

נסים זאב: 300 מיליון זה היה אז.

יואל רזבוזוב: והמדינה הגיעה איתכם להסדר?

<נסים הדס: המדינה פיצתה, אבל הבעיה זה לא ההסדר של הכסף, הבעיה זה הפסד של העבודה.

אברהם מיכאלי: בכל המטוסים האלה הלקוחות הם מדינות שיש להם ייצור עצמי ש - - -?

<נסים הדס: תראה, הלקוחות של המטוסים האלה הם לקוחות - - - למשל המטוס הזה, אחד הלקוחות שלנו שחתמנו לאחרונה זה האיטלקים.

אברהם מיכאלי: ואין להם ייצור כרגע?

<נסים הדס: אין להם.

<נסים הדס: האיטלקים, שזה אחד מה-G7, קונה ממדינת ישראל.

<נסים הדס: אין מדינה בנאט"ו שמייצרת כזה דבר, אז היא קנתה מישראל, מאיתנו, את היכולת הזו.

<נסים הדס: זה משמעותי מאוד, זה להיכנס לנאט"ו, לספק למדינה כזאת נכס כזה זה משמעותי ביותר.

<נסים הדס: אנחנו, כמו שאמרתי, חברה רווחית שנמצאת בעשירון העליון מבחינת אחוזי רווח בתעשייה הביטחונית העולמית.

יואל רזבוזוב: לאיפה הרווח הולך?

<נסים הדס: הרווח הולך לשני דברים.

<נסים הדס: אחד, אתה משלם על זה מס, מס חברות, 30%, אחרי זה אתה משלם 50% דיבידנד למדינה, ומהיתרה זה רווח שמגדיל את ההון העצמי שלך והגידול של ההון העצמי שלך, חלקו אנחנו משקיעים אותו בבנייה של תשתיות, וחלקו נשאר כדולרים חופשיים במאזן שלנו.

<נסים הדס: המטוס הזה נמצא בשירות מבצעי בחיל אוויר, זה נמצא בשירות מבצעי בחיל אוויר, יש מטוס של אחיזת שטח, זה מטוס ימי, אז כחברה אנחנו עושים את כל הקטגוריות על כמעט כל מיני סוגי פלטפורמות, ואם מסתכלים על הדבר הזה, אז יש לנו מערכות מבצעיות היום אצל מספר לקוחות, חתמנו, ארבוס הענקית לקחה וחתמה איתנו על שיתוף פעולה לפתח כזה דבר על המטוס שלה.

<נסים הדס: אנחנו במקרים מסוימים קבלן ראשי, ארבוס היא קבלן משנה שלנו, ארבוס הענקית.

<נסים הדס: לפני שנתיים וחצי חתמנו איתם הסכם שיתוף פעולה, הם עשו תכנון של המטוס, שינוי של המטוס, הקדישו לזה מאות מהנדסים.

<נסים הדס: תחשבו, ארבוס שצריכה להשקיע את הכוח ההנדסי שלה בלהתחרות מול בואינג, השקיעה מאות שעות אדם בהנדסה והביאה מטוס דומה למטוס הזה, עם צלחת כזאת, היא הביאה אותו בטיסה לפריז, לצרכי תיירות.

<נסים הדס: הדבר האחרון זה פתרונות-על ברמה של מערכים, אני לא אכנס לזה מפאת קוצר הזמן.

<נסים הדס: אני ארוץ מהר מאוד על הלקוחות.

<נסים הדס: זה ה-vision שלנו מה זה לקוח.

<נסים הדס: לקוח זה, יש לנו פה סטייטמנט של מהטמה גנדי שתרגמנו, אבל צריך להבין מה אנחנו חושבים מה זה לקוח ואיך אנחנו צריכים לתת שירות לקוח ובלי לתת שירות לקוח אנחנו פשוט לא יודעים לשרוד.

<נסים הדס: קיבלנו פרסי ביטחון ישראל, פרסי איכות.

<נסים הדס: אנחנו מודדים את שביעות הרצון של הלקוח ושולחים שאלונים לכל הלקוחות.

<נסים הדס: כל שאלון מכיל עשרות שאלות והתשובות בכל שאלה הן באופן יחסי, האם בפרמטר הזה אתה מודד אותנו יחסית לאחרים, יותר טוב מאחרים, פחות טוב מאחרים כמו אחרים, ואתם רואים פה ממוצע של 90% מהתשובות לגבי כל השאלונים היינו יותר טובים.

<נסים הדס: חברה אחת, אנחנו, כמו שאמרנו, חברת בת של התעשייה האווירית, מחולקת למפעלים ואלה המפעלים העסקיים וגופי המטה.

<נסים הדס: אנשים, ופה טיפה נרחיב.

<נסים הדס: קודם כל עובדי אלתא, מה שאתם יכולים לראות פה.

<נסים הדס: אלתא היא חברה תעשייתית, אבל אנחנו מחזיקים באלתא את הכוח ההנדסי, הייצור שלנו נעשה אצל קבלני משנה שלנו, באופן מסיבי נעשה אצל קבלני משנה מחוץ לאלתא.

יואל רזבוזוב: אבל בארץ, נכון?

<נסים הדס: בארץ.

<נסים הדס: אני אמרתי, 54% מכוח האדם שלנו הם מהנדסים ומדענים.

<נסים הדס: בנוסף יש לנו 4% שהם דוקטורים למדעים שהסבנו אותם להיות אנשי מערכות בתוך אלתא.

<נסים הדס: לקחנו דוקטור לפיסיקה ואמרנו 'אתה תלמד ונהפוך אותך להיות איש מערכת'.

<נסים הדס: יש אקדמאים, מנהליים, הנדסאים וטכנאים 22% ו-12% עובדי ייצור.

<נסים הדס: כמו שאמרתי, אנחנו מפעל שצריך להחזיק את הכוח שלו עם איזה שהוא גרעין של יכולת ייצור, אבל הרבה מאוד דברים אנחנו עושים בקבלנות משנה.

<נסים הדס: יש לנו חברה, למשל חברת בת שלנו, שאנחנו בבעלות 50%, היא מעסיקה כ-400 עובדים, המרכז שלה נמצא באשדוד.

<נסים הדס: לפני שנה פתחנו חברה נכדה לחברת בת בשדרות והיא היום מחזיקה 40-50 עובדים, אנשי ייצור בשדרות.

<נסים הדס: מבחינת עובדי אלתא, מאיפה הם באים, אתם יכולים לראות שהם באים מכל המקומות בארץ, החל מהרצליה, כפר סבא, בצפון, ירושלים במזרח, באר שבע בדרום.

<נסים הדס: יש לנו קשר מאוד מאוד הדוק עם אוניברסיטת בן גוריון שדרכה אנחנו קולטים סטודנטים ומעסיקים ואתם יכולים לראות פה ש-46% מהעובדים מגיעים מאשדוד, רחובות, ראשון.

<נסים הדס: אנחנו נמצאים באשדוד וחווינו פה, גם בעופרת יצוקה וגם בעמוד ענן, את המשמעות של להיות בטווח הטילים.

<נסים הדס: אנחנו היינו צריכים לנהל פה מפעל בתנאי מלחמה ולשמחתי הצלחנו לנהל אותו כמעט כמו בשגרה.

<נסים הדס: יתרה מכך, אם מסתכלים על האזור שבו העובדים גרים, אתם יכולים לראות פה שלמעלה מ-70% מהעובדים שלנו, מקום המגורים שלהם היה, בסוף המלחמה גם תל אביב הייתה, אז כבר כמעט 100%, אבל עד לפני סוף עמוד ענן 70% מהעובדים היו באזור שנמצא תחת איום ועובד שנמצא פה וששומע שבבית שלו או באזור שלו נופלים טילים - - -

נסים זאב: הוא נמנע מלהגיע.

<נסים הדס: אבל בכל זאת הוא הגיע.

<נסים הדס: הגענו לפה ונתנו להם תחושה של משפחתיות והעובדים פה פשוט הצביעו ברגליים, לא הייתה היעדרות בכלל.

<נסים הדס: זה אחד מהדברים שאנחנו מאוד גאים בו.

<נסים הדס: אנחנו חלק, כמו שאמרתי, מכיפת ברזל.

<נסים הדס: היו פה במהלך המלחמה 'עמוד ענן' כתבים שהגיעו לאלתא, הייתה אזעקה, אמרנו להם, 'תשמעו, עוד מעט תשמעו את הבום שיוצא, כיפת ברזל', נכנסו להיסטריה, אמרנו להם לא, אחרי כמה שניות, אמרנו להם 'הנה, זה פוצץ את ה - '.

<נסים הדס: היו פה אירועים שממש מעל הראש שלנו התפוצצו טילים שכיפת ברזל יירטה.

<נסים הדס: העסקת יוצאי העדה האתיופית.

<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו רואים את הנושא של שילוב העדה האתיופית, אני ראיתי את זה כחלק מהחזון שלי, ואנחנו עושים הרבה מאוד פעילות בנושא הזה, והרבה מאוד אקדמאים, ראיתם פה שהבסיס הוא יותר באוריינטציה של אקדמאים, אז הרבה מאוד אקדמאים יוצאי אתיופיה עובדים.

<נסים הדס: אנחנו מנסים לבנות אותם ולהביא אותם לפה.

<נסים הדס: יתרה מכך, אנחנו מביאים אותם ועושים מאמצים להביא אותם ולשים אותם בתפקידים איכותיים ותיכף נדבר על האיכות.

<נסים הדס: הנתונים של העסקת יהודי אתיופיה.

<נסים הדס: יש לנו פה 25 עובדים, כולם מועסקים במשרות איכותיות.

<נסים הדס: אני רוצה להגיד מה הסטטיסטיקה.

<נסים הדס: אני אישית לקחתי את זה כאתגר, פרסמנו את זה מ-2006, עוד לפני שהיה החוק - - -

יואל רזבוזוב: ייצוג הולם?

<נסים הדס: כן, עוד לפני, החוק היה ב-2011.

<נסים הדס: יהודי אתיופיה מהווים כ-1.5% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

<נסים הדס: כשמפלחים בפנים רואים שהם 0.6% מהאקדמאים במדינת ישראל, כלומר השכיחות שלהם היא יותר נמוכה מהשכיחות שלהם באוכלוסייה, פחות מחצי.

<נסים הדס: 1.5% סך הכול מהאוכלוסייה ו-0.6% אקדמאים.

<נסים הדס: כשמסתכלים על הנדסה רואים שהם 0.4%.

<נסים הדס: אני עשיתי מחקר.

<נסים הדס: כשמסתכלים מה יש במגזר הציבורי, הסתכלנו בדוחות של המדינה, אז רואים שהם רק 0.17% מהאקדמאים שבנושא ההנדסה.

<נסים הדס: אצלנו, כשמסתכלים מאז שהתחלנו את הקליטה, אנחנו 1.4%.

<נסים הדס: כלומר פי שישה מהשכיחות באוכלוסייה.

<נסים הדס: אני אתן לכם פה, שתראו את הפירוט, תראו איך עשינו.

<נסים הדס: מ-2006 עד 2013 תראו את הקליטות, יש פה פירוט.

<נסים הדס: כלומר אנחנו עושים פה הרבה מאוד פעילות לקליטה של אתיופים בעמדות מאוד מאוד משמעותיות, ותיכף אתם תוכלו לשמוע אותם ולדבר איתם.

<נסים הדס: לפני שנה נתנו לעובד אתיופי פרס עובד מצטיין, הוא קיבל פרס עובד מצטיין של 'ידיעות אחרונות'.

<נסים הדס: יש לנו פה את מנכ"לית 'עולים ביחד', האגודה של קליטה של יהודים מאתיופיה ואנחנו עושים איתה שיתוף פעולה.

<נסים הדס: קיבלנו תעודות הוקרה וגם בצורה של מכתבים וגם בצורה של גביע כזה ואני רוצה להראות לכם קטע מסרט.

<נסים הדס: זה סרט שהעמותה הוציאה.

<נסים הדס: אולי עד שהוא יסדר אני מציע שאת תגידי כמה מילים.

<אדווה הדר: צהריים טובים.

<אדווה הדר: אני מייסדת של העמותה והייתי הרבה שנים המנהלת המקצועית, היום אני מנהלת פיתוח של תכניות חדשות לעולים ביחד.

<אדווה הדר: אני לא עולה חדשה, אבל אני קיבוצניקית ובעצם העמותה הזו היא אולי העבודה הראשונה שלי שהייתה מחוץ לקיבוץ ושמחתי להכיר את החברה הישראלית הכללית הרחבה, כי אני חשבתי שהערכים נולדו בקיבוץ והם רק סגורים במערכת הזאת והתפעמתי לראות שלא כך.

<אדווה הדר: 'עולים ביחד' בעצם קמה בשביל לסייע בשילוב אקדמאים יוצאי אתיופיה בתעסוקה הולמת ולטיפוח של מנהיגות בתוך הקהילה.

<אדווה הדר: המספרים כשהעמותה קמה היו מפחידים.

<אדווה הדר: מתוך 4,000 אקדמאים יוצאי אתיופיה הועסקו פחות מ-15% בהתאם להשכלה שלהם וגם אז רובם בתוך הקהילה בפרויקטים.

<אדווה הדר: זאת אומרת שתקרת הזכוכית הייתה תקרת בטון.

<אדווה הדר: לחברה הישראלית הייתה עמדה והיו לה סטיגמות על הקהילה, הקהילה הייתה מאוכזבת מאופן הקליטה, אז החלטנו שחייבים לנתץ את העניין ולשנות את התדמית, גם של הקהילה בפני עצמה וגם החוצה לחברה הישראלית.

<אדווה הדר: הקמנו את 'עולים ביחד' בעצם בשביל לגייס את בכירי המשק, מעסיקים שנמצאים בחזית המשק הישראלי, להזמין מעסיקים שיצטרפו לפעילות שלנו, יצרנו קשר עם המרכז הבינתחומי שנתן את ההעשרה הרכה לאותם אקדמאים, תחומים שלא רוכשים באקדמיה, כל הנושא של השתלבות תעסוקתית, ובעצם הרעיון הכללי היה לבנות איזה שהיא רשת חברתית ליוצאי הקהילה שנעדרו אותה, הם לא היו שלובים ברשת החברתית הישראלית, שחבר מביא חבר, מרים טלפון, 'אני מכיר את אבא שלך, הייתי איתו בצבא', וכו'.

<אדווה הדר: ליוצאי אתיופיה לא הייתה את הרשת החברתית.

<אדווה הדר: לצערי הרב, אבל לימים לשמחתי, נפגשתי עם אחד המנהלים של אחת הזרועות של אלתא בשבעה, סיפרתי מה אני עושה והוא אמר, 'הנה, זה כרטיס הביקור שלי, את מוזמנת לפנות', למי שהיה אז מנהל משאבי אנוש באלתא.

<אדווה הדר: באמת לא עברו יומיים וכבר התייצבתי כאן.

<אדווה הדר: התקבלתי בחיבוק גדול, נפלתי באמת על אנשים שהלב שלהם היה פתוח לקליטה של אוכלוסייה מגוונת.

<אדווה הדר: מתוך 350 מעסיקים שמשתפים פעולה עם העמותה שלנו, אלתא היא בפיינל פור לפחות, בין אלה שמעסיקים מספר ניכר של יוצאי אתיופיה, כמו שראיתם כאן ברשימה, עשרה מהם לפחות הם בוגרי העמותה שלנו.

<אדווה הדר: אני חושבת שזה בראש ובראשונה קשור למי מנהל את המקום ואני חושבת שרוח המפקד של נסים שורה כאן על כל הארגון המצליח והמפואר הזה.

<אדווה הדר: ובאמת אחד אחד הם התחילו להתקבל, ראשון היה אשר חזקאי.

<אדווה הדר: הוא בא ממכללת אריאל.

<אדווה הדר: רוב הארגונים, כשפנינו אליהם לקבל את קורות החיים של המשתתפים שלנו הם אמרו 'אבל הם באו ממכללות', כאן לא היה את העניין הזה, למרות שזה ארגון כל כך מצליח, אמרו 'אנחנו רוצים לפגוש את הבן אדם' ובאמת אשר נקלט ואחריו יוסי ואחריו נגוסה ומאז האנשים האלה שעובדים כאן הפכו להיות גם מנהיגים בתוך פורום הבוגרים של 'עולים ביחד', זה באמת פורום מאוד מאוד מכובד שמובל על ידי הבוגרים שלנו.

<אדווה הדר: הם אנשים שמתנדבים ומובילים וגם כאן באלתא אוזנם כרויה כל הזמן, אם יש תפקידים שנדרשים אליהם מהנדסים הם מאיצים בחברים שלהם שיגישו קורות חיים ובאמת יש לנו את הכבוד ואת העונג לעבוד ביחד עם משאבי אנוש כאן.

<אדווה הדר: ועוד פעם אני אומרת, אני חושבת שנסים, זה באמת נושא שהוא יקר ללבו והוא הצליח לגייס סביבו חבורה של מנהלים שמאיצים בנו לפעמים לשלוח עוד ועוד קורות חיים.

<אדווה הדר: חשוב לי להגיד שיוצאי אתיופיה, לפני שהתחלנו את הפעילות שלנו, הם היו שולחים קורות חיים ואף אחד לא היה מסתכל.

<אדווה הדר: קורות החיים היו למטה, לא היו בארגונים אנשים שמכירים אותם וידברו בעדם, הנתונים הבסיסיים שלהם לא היו כמו של מצטייני הטכניון, לכן היה חשוב לנו ליצור קשר עם אנשים מובילים בכל ארגון, בשביל שיהיה את אותו אדם, את אותם אנשים שיקדמו את התעסוקה של יוצאי אתיופיה.

<אדווה הדר: 'עולים ביחד' קמה בעצם בשביל לייתר את עצמה.

<אדווה הדר: אנחנו מצפים שיהיו לנו מעל 1,000 בוגרים, שיהיו משולבים בשוק התעסוקה והם אלה שייצרו את התעסוקה באופן עצמאי.

<אדווה הדר: היום אני חושבת שהצעירים, בוגרי האקדמיה, כבר יודעים שכשהם ישלחו קורות חיים לאלתא מבלי שיהיה את התיווך של 'עולים ביחד', אז יתייחסו לקורות החיים שלהם.

<אדווה הדר: על זה אני רוצה להודות לאלתא ובאמת לשבח.

<אדווה הדר: חשוב לי לציין, אם יושבים כאן חברי הוועדה, אז משרד הקליטה גם שותפים גם לפעילות שלנו, הם מלווים את התכניות שלנו עם הסטודנטים, סטודנטים לקראת סיום לימודיהם, חלק מהם גם בין עובדי אלתא, וגם על זה אני רוצה להודות.

<אדווה הדר: בעצם העמותה 'עולים ביחד' מתבססת בעיקר על תרומות של פדרציות וקרנות בחו"ל, פחות מישראל, למזלנו כאן משרד הקליטה ראה שיש עמותה שעובדת יפה והם תומכים בנו באופן קבוע.

<אדווה הדר: 'עולים ביחד' פיתחה איזה שהוא מודל ייחודי של גיוס אנשים מרכזיים בחברה הישראלית, לפתוח דלתות, ללוות אחד על אחד ולקדם את התעסוקה של יוצאי אתיופיה.

<אדווה הדר: היום המודל הזה מוטמע גם באוכלוסיות אחרות, אנחנו מלווים עמותות וארגונים שעוסקים בתעסוקה של חרדים, של פריפריה.

<אדווה הדר: ערבים זה לא רלוונטי כאן.

<נסים הדס: אני רוצה להגיד שהעובד המצטיין לפני שנתיים ברמת כלל התעשייה האווירית זה היה איש חרדי שקלטנו באלתא, הכשרנו אותו תוך כדי והוא הפך להיות עובד מצטיין.

<נסים הדס: הוא קיבל את התעודה אצל הנשיא.

יואל רזבוזוב: ואיך שאר העולים?

יואל רזבוזוב: נגיד עולים מברית המועצות?

<נסים הדס: עולים מברית המועצות יש ויש.

יואל רזבוזוב: יש לך מהנדסים?

<נסים הדס: כן, מהנדסים.

<נסים הדס: יש שני דורות, הדור של העולים של שנות ה-70 - - -

יואל רזבוזוב: אני מדבר על העלייה מ-90' ו-.

<נסים הדס: גם משנות ה-90 למעלה מ-500.

<קלאודיה כץ: אפשר להפנות אנשים, אפשר לקבל מידע באופן שוטף.

יואל רזבוזוב: זה גם משרד הקליטה וכוח אדם, כי ראיתי 45% אשדודים ובאשדוד אני יודע ש-50% עולים, כך ש - - -

אברהם מיכאלי: משנות ה-70 אלתא קלטה פה כמויות גדולות של עולים שהגיעו לארץ.

אברהם מיכאלי: (הקרנת סרט)

<נסים הדס: אני אגמור את ההצגה שלי.

<נסים הדס: זו עבודה שנותנים לקבלני משנה במיליוני שקלים בארץ, למעלה ממיליארד שקל, קרוב ל-1.2 מיליארד שקל בממוצע לשנה וזה ספקים מקרית שמונה, ממטולה בצפון עד אילת בדרום.

<נסים הדס: תרומה לקהילה, תיכף נשמע פירוט מדוד על התרומה לקהילה.

<נסים הדס: ודבר אחרון, אנחנו, במסגרת החינוך לציונות אנחנו מקיימים מסעות של משלחות של עובדי אלתא לפולין, כאשר אנחנו כחברה ממשלתית, בגלל שזו חברה ממשלתית, לא יודעים לממן שום דבר מהפעילות הזאת, כי תיאורטית זה נחשב הטבה שאתה נותן לעובד, ולכן העובדים מממנים את מלוא ההוצאות מכיסם.

<נסים הדס: אני חושב שזה הארגון היחידי במדינה שעושה את המפעל הזה, שעובדים מממנים מכיסם את הפעילות, הנסיעה נחשבת להם כימי חופש, ההוצאות, כל ההוצאות, אבל אנחנו נותנים את האינקובציה ואת הרוח של העניין הזה ואנחנו מאוד גאים כי סך הכול זה, שוב, מחנך את האנשים, את העובדים שלנו, לערכים, כי בסך הכול חברה שהיא ערכית, בסוף היא גם עסקית תהיה יותר טובה.

<נסים הדס: זו האמונה שלנו.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות אותי פה מחזיק את הדגל, וגם פלוטקין נמצא פה ו - - - כמעט כל שנה אנחנו עושים כזאת משלחת, הכול בהתנדבות, לא מכריחים אף אחד אבל מנסים לדרבן את העובדים ואת המנהלים לעשות את זה.

<נסים הדס: בסך הכול זו תרומה מאוד משמעותית לחיזוק הערכים של החברה.

יואל רזבוזוב: עוד נקודה להקדיש, פחות קשור לחברה שלכם, כי אני באמת רואה שהרוב אצלכם אקדמאים, אבל יש הרבה חברות שמתגאות שהן קולטות עולים, אבל אנחנו רואים באיזה משרות העולים עובדים ויש הרבה חברות שראיתי, שיש 20%, 15% עולים, אבל כשמגיעים לדרג ההנהלה מתוך 100 מנהלים אין אחד עולה.

יואל רזבוזוב: אז זה פרט שחשוב לשים עליו דגש, לא זה שהם עולים, שאם הם מתאימים מקצועית, אז שזה לא ימנע מהם קידום.

<נסים הדס: תראה, קודם כל אני אולי לא עולה חדש, אבל אני עולה - - -

יואל רזבוזוב: אבל אתה מבין את זה, עלית מתי שהוא.

<נסים הדס: אני עולה בעצמי.

<נסים הדס: והעובדים שלנו, יש לנו עובדים מאוד מאוד איכותיים שמגיעים לעמדות מפתח, גם בקרב יוצאי העדה האתיופית וגם חבר העמים מגיעים.

<נסים הדס: תיכף נשמע אותם.

<אדווה הדר: רק מילה בהמשך למה שיואל אמר, אז באמת הגענו למעסיקים וראינו שיש הרבה עולים שהם עובדי ייצור ואנחנו קיבלנו אקדמאים.

<אדווה הדר: 'עולים ביחד' היום מנוהלת על ידי יוצאי הקהילה, יושבת כאן שרונה שהיא עורכת דין במקצועה, היא עבדה במשרד פרטי עסקי והחליטה שהיא באה לעבוד בעמותה בשביל באמת לקדם את הנושא הזה של שילוב יוצאי אתיופיה והיא גם תהיה בקשר עם דוד בהמשך, לקדם קליטה של עוד ועוד עולים.

<נסים הדס: אנחנו כרגע בתהליך של לבנות עוד פרויקט במסגרת התרומה לקהילה האתיופית, כאשר אנחנו רוצים לעשות פרויקט של לקחת אקדמאים אתיופים ולהפוך אותם לסופר מצטיינים, שהם בעצם ייקחו את החברה האתיופית והם יהיו מודל לחיקוי שמקדמים את כל החברה.

<נסים הדס: עשינו דיונים ובסוף החלטנו שאנחנו יכולים לעזור ברווחה, בסוציאליזם, אבל אמרנו, היכולת שלנו לתרום בייחודיות של חברה טכנולוגית, זה לקחת אקדמאים ולעשות אותם שפיצים, שהם יהיו מודל לחיקוי וברגע שבחברה יהיו יותר אקדמאים, יותר מובילים טכנולוגיים, זה יהווה מודל לחיקוי.

יואל רזבוזוב: המודל של רווחה לא הוכיח את עצמו.

יואל רזבוזוב: אנחנו, כמדינה משקיעים הרבה כסף, ואם אתה הולך על מודל כזה, אני חושב שיש לו עתיד - - -

<נסים הדס: אני לא ידעתי שאתם עשיתם, פשוט עשינו דיונים והגענו למסקנה שזו לא התרומה המשמעותית, למרות שבתרומה לקהילה יש לנו פעילות גם ברווחה וגם בחינוך.

<ג'ולי יפה: אנחנו נכניס עכשיו קבוצת עובדים, גם מהעדה האתיופית וגם מברית המועצות, הם יצטרפו בזמן שדוד יספר על הקהילה ואחר כך הם יספרו על עצמם.

<דוד אפלבוים: אני אנצל את הזמן.

<דוד אפלבוים: בכדי לחסוך זמן, בכדי שהחבר'ה הצעירים יוכלו לדבר, כמה דקות על נושא קהילה.

<דוד אפלבוים: סך הכול אלתא מחוברת לקהילה מזה למעלה מ-30 שנה, מדי שנה היא מוסיפה לעצמה פרויקטים.

<דוד אפלבוים: נסים דיבר על ערכים, נסים דיבר על נג"ט, אחד הפרויקטים החדשים שאנחנו מדברים עליהם, זה שילוב של כל החבר'ה של העדה האתיופית, זה בטכנולוגיה, כאשר אנחנו פנינו אליהם כולם הסכימו להיות מעורבים בפרויקט הזה, כי בסך הכול הם רוצים להחזיר איזה שהיא תרומה לקהילה, כי הם מכירים תודה על מה שנעשה פה.

<דוד אפלבוים: סך הכול, כפי שזה הוצג, באלתא למעלה מ-60% מהעובדים שלה הם עובדים אקדמאים לכן אנחנו חשבנו שהתרומה שלנו בקהילה תהיה בעיקר בנושא חינוך, כי, שוב, מדובר פה על הרבה מאוד מהנדסים, הרבה מאוד מדענים, הרבה מאוד דוקטורים, והתרומה שלנו, בלי לפגוע בפעילות אחרת בקהילה, בנושא חינוך, היא בעצם האפקטיבית ביותר.

<דוד אפלבוים: אנחנו מתמקדים בעצם בשני תחומים עיקריים בטיפול שלנו בקהילה, אל"ף, מול אוכלוסיות חזקות, פרויקט חלום, פרויקט נערות למדעים, פרויקט של יזמים צעירים, ולאוכלוסייה היותר חלשה, זה באימוץ בית ספר מעלות, ילדודס, אני לא אכנס לכל הפרטים, כי אין לנו הרבה זמן, בית ספר צוק ברק בשיתוף עם סטף ורטהיימר.

<דוד אפלבוים: זאת אומרת אנחנו מביאים לפה חבר'ה מהשכבה היותר חלשה, גם מלמדים אותם, גם משלבים אותם בעבודה.

<דוד אפלבוים: בסופו של דבר אותם ילדים לומדים להיות בוגרים אפקטיביים וזה חלק מהתרומה שלהם לקהילה.

<דוד אפלבוים: ברור, כאשר אנחנו מזהים פה בציבור שאחוז האקדמאים הטכנולוגיים הוא נמוך, אנחנו עושים הכול בכדי לעודד את החינוך הטכנולוגי, בעיקר בכל מה שקשור עם נערות למדעים.

<דוד אפלבוים: יש הרבה מאוד פעילויות, אני לא אצליח להיכנס לכל הפעילויות האלה, אבל זה חשוב מאוד.

<דוד אפלבוים: מה שעוד חשוב לי לציין, צריך לזכור שוב, אנחנו חברה ממשלתית, בתור חברה ממשלתית אסור לנו לתרום ולו שקל אחד לטובת אותם גופים, לכן התרומה שלנו בעיקר מתבטאת בגיוס עובדים.

<דוד אפלבוים: יש לנו עובדים מעולים, אנחנו מריצים כרגע בסדר גודל של 20 פרויקטים, פה דיברנו על 18, יש לנו כמה פרויקטים בתהליך, כל פעם שאנחנו פונים לציבור העובדים ומבקשים מתנדבים חדשים, שוב, זה הכול על חשבונם, אף פעם לא התאכזבנו, תמיד מגיעים ועושים את הפעילות הזו, וזה חלק מהערכים שאלתא מטפחת אותם.

<דוד אפלבוים: אני לא אכנס כרגע לכל אחד מהפרויקטים, זה ייקח עוד חצי שעה ואני אתן לחבר'ה הצעירים לדבר.

<דוד אפלבוים: בבקשה.

<נסים הדס: אני מציע, סוניה, שנתחיל בך.

<נסים הדס: סוניה לוין היא מחבר העמים, היא הגיעה אלינו מהגל של שנות ה-70 - - -

<סוניה לוין: 73'.

<נסים הדס: מ-73' באלתא או - - -?

<סוניה לוין: לא, באלתא אני מ-83'.

<נסים הדס: היא הגיעה והפכה להיות אחת מהאנשים המובילים באלתא בנושא מערכות.

<נסים הדס: ספרי על עצמך ואיך זה לעבוד באלתא.

<סוניה לוין: אני נולדתי במוסקבה, באתי לארץ ב-73' עם גל העלייה הראשון אחרי מלחמת ששת הימים.

<סוניה לוין: באתי מטעמים ציוניים, ב-73' הגעתי עם בעלי ועם תינוקת, גאולה, והיא באמת הביאה לנו את הגאולה ואנחנו מאז בארץ.

<סוניה לוין: עשיתי דוקטורט במכון וייצמן, אני מתמטיקאית, ובשנים 81'-82' סיימתי את הדוקטורט שלי והתחלתי לחפש עבודה.

<סוניה לוין: אז היה פרויקט לביא שקלט הרבה אנשי PH.D חסרי ניסיון תעסוקתי וזה היה בעצם המקום הראשון שלנו שאנחנו נתקלנו בחיים האמיתיים ואני חושבת שחלק ניכר של אנשי אלתא היום הם המובילים של פרויקט לביא.

<סוניה לוין: מאז זה כבר 30 שנה אני עובדת באלתא, אני התעסקתי בכל מיני דברים, תחומים שקשורים לעיבוד מכ"מים, זה המקצוע שלי היום ואת המקצוע הזה למדתי פה באלתא, כי הייתי מתמטיקאית טהורה, לא ידעתי שום דבר מהחיים הפרקטיים מבחינת תעסוקה ולמדתי פה המון דברים.

<סוניה לוין: מה שמאוד טוב באלתא שאתה יכול לבחור מה אתה רוצה לעשות, זו חברה גדולה, יש מגוון ענק של בעיות שאפשר להתעסק בהן, שצריך להתעסק בהן, יש בעיות שחייבים לפתור אותן, זה לא כמו אוניברסיטה, חייבים, אין דבר כזה.

<סוניה לוין: ואני מרוצה.

<סוניה לוין: תודה.

<עמית אסאגה: שמי עמית אסאגה.

<עמית אסאגה: עליתי לארץ בשנת 96' בגיל 15 עם המשפחה שלי, לאחר הרבה שנות המתנה באדיס, הבירה באתיופיה.

<עמית אסאגה: לא עליתי דרך סודן, דרך המבצעים הגדולים, אלא דרך - - - אחרי שסיימתי לימודי תיכון הלכתי ללמוד הנדסה בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים.

<עמית אסאגה: סיימתי שם הנדסת אלקטרוניקה, אני מהנדס אלקטרוניקה במקצועי.

<עמית אסאגה: לאחר מכן התגייסתי לצה"ל ושירתתי בחיל האוויר בתפקיד של קצין פיתוח תוכנה וקצין פרויקטים.

<עמית אסאגה: לקראת סיום השירות שלי קיבלתי הצעה לתכנית מיוחדת של עמותת 'עולים ביחד', של אדווה.

<עמית אסאגה: שמחתי, עשיתי בירור מה התכנית ומה אני יכול לקבל מהתכנית ובאמת גיליתי הרבה על עצמי בתכנית ההכשרה שהיא פיתוח מנהיגות תעסוקתית לאקדמאים יוצאי העדה.

<עמית אסאגה: בעיקר על עצמי, על החזון המקצועי שלי, מה אני רוצה והרבה דברים.

<עמית אסאגה: תוך כדי התכנית שלחתי קורות חיים לאלתא והגעתי לראיון והתקבלתי ואני כבר קרוב לארבע שנים באלתא עוסק בפיתוח תוכנה במערכות שו"ב למטוסי מכ"מ ואני יכול להגיד שאני מאוד גאה שאני באלתא, מקום עבודה מצוין שיש בו סקרנות והרבה עניין והרבה סיפוק, חברים נהדרים, שבאמת מלמדים - - -

נסים זאב: אתה נשוי?

<עמית אסאגה: כן, אני נשוי טרי.

נסים זאב: מזל טוב.

נסים זאב: מה השכר שלך החודשי?

<עמית אסאגה: השכר החודשי שלי, בפורום הזה אני יכול להגיד?

<נסים הדס: אם אתה לא מתנגד תגיד.

<עמית אסאגה: אני שבע רצון מהמשכורת שלי, בשאיפה להגדיל אותה.

נסים זאב: כמה שעות אדוני עובד?

יואל רזבוזוב: שלחת את קורות החיים שלך לעוד חברות?

<עמית אסאגה: שלחתי להרבה מאוד חברות והגעתי לראיונות בהרבה מקומות גם, אבל העובדה שאלתא היא גם חברה ביטחונית שעוסקת בביטחון המדינה, באיזה שהוא מקום אני מרגיש שבמידה זו אחרת אני עדיין חייל.

יואל רזבוזוב: אבל שם ניסית להתקבל ולא קיבלו אותך?

<עמית אסאגה: ניגשתי לראיונות, בעיקר אמרו לי 'נתקשר אליך', אבל לא עבר הרבה זמן מאז שנקלטתי פה.

<עמית אסאגה: מהרגע שקיבלתי אוקיי מפה, פשוט התחלתי גם לרדת מהאופציות האחרות.

<עמית אסאגה: אני מניח שכן יכולתי להתקבל גם למקומות אחרים, אבל הייתה לי העדפה להיות באלתא, זה מקום מבוסס וגדול.

<עמית אסאגה: כן, אני מאוד שבע רצון מהמקום שאני נמצא בו, בשאיפה להמשיך לצמוח, להתפתח מקצועית וחברתית.

<עמית אסאגה: יש הרבה יתרונות לעבוד פה, גם מבחינה חברתית וגם תעסוקתית.

<נסים הדס: איך אתה מרגיש פה, במעורבות שלך בתוך העבודה, חברים?

<עמית אסאגה: יש ימים באמת שאני מרגיש יותר ויותר עמוק בתחום הזה שאני עוסק בו, בפיתוח תוכנה, אני מעורב בהרבה פרויקטים.

<עמית אסאגה: גם הנושא של קהילה קרוב ללבי.

<עמית אסאגה: מאז התיכון אני פה ושם כשיש לי זמן אני מתנדב, נותן קצת מעצמי לחברה וגם פה נותנים לי את ההזדמנות ואת הזמן לעשות את זה.

יואל רזבוזוב: חשוב מאוד לתת הרצאות דווקא על הסיפור האישי שלך, איך הגעת לפה, כמודל לחיקוי.

<נסים הדס: אני אספתי, כמו שאמרתי, את כל העובדים בקהילה האתיופית ואנחנו מנסים לפתוח פרויקט לקהילה האתיופית, האקדמאים, והם שותפים לפרויקט הזה.

<עמית אסאגה: כן, וזה מאוד חשוב לנו, בעיקר אנחנו העולים, שבהרבה משפחות חסר המודל לחיקוי של אחד שהצליח ובעקבותיו הולכים הקטנים.

<עמית אסאגה: אין את זה להרבה, לצערנו, לכן אני עושה ככל יכולתי כן לשמש דוגמה לאחרים ואני שמח שאלתא מאפשרת לי לעשות את זה.

<דבורה קוגן: שמי דבורה קוגן ואני עובדת באלתא כמעט 20 שנה.

<דבורה קוגן: עליתי בשנת 61ק עם בעלי ועם שני ילדים קטנים.

<דבורה קוגן: אחרי זה הייתי באוניברסיטה בתל אביב, בקורס שבו למדו מהנדסים עולים שפה מקצועית, בעיקר כזו שתאפשר להם להתקבל ולהתחיל לעבוד בארץ.

<דבורה קוגן: אחרי זה עבדתי בחברת קטנה בתל אביב, אבל גרתי ברחובות והנסיעות היו ארוכות והתחלתי לחפש עבודה אחרת, ובשנת 94' התקבלתי לאלתא.

<דבורה קוגן: פה נחשפתי לעולם שלם של אנטנות ומעגלים ורכיבים - - -

אברהם מיכאלי: כמה שנים היית בחוץ לארץ כבר מהנדסת?

<דבורה קוגן: בחוץ לארץ אני סיימתי לימודים בגיל 22 ועליתי ארצה כשהייתי בגיל 29, אבל היו לי שתי לידות אז לא כל הזמן עבדתי, עבדתי וחלק מהזמן ישבתי עם הילדים בבית.

יואל רזבוזוב: והקורס היה של משרד הקליטה?

<דבורה קוגן: הקורס היה של משרד הקליטה.

<דבורה קוגן: אני לא זוכרת בדיוק את שם הקורס, אבל זה היה קורס מאוד טוב, הוא נתן באמת הרבה, הוא נתן גם התחלה טובה בלימודי עברית ואחר כך כשבאתי לאלתא, אז פה למדתי הרבה יותר עברית ממה שכל אולפן יכול לתת, כי פה גם נחשפתי ליותר מעגלים וההבדל בחברה שהם כמו משפחה ובמשפחה הזו רכשתי חברים חדשים, כשאחד מהם אפילו היה חבר בוועדת האלקטרוניקה באקדמיה ללשון עברית, למדתי המון מילים חדשות, לא בטוח כמה הן שימושיות, אבל עדיין.

<דבורה קוגן: חוץ מזה גם אפשר להיעזר באנשים אחרים גם מבחינה מקצועית וגם לקבל ייעוץ והכוונה בהרבה מקרים, כי החברים שלי מאלתא אני בקשר מעבר למה שנוגע לעבודה.

<דבורה קוגן: עם הזמן התקדמתי פה גם מקצועית, כי אלתא הרבה מאוד משקיעה בעובדים.

<דבורה קוגן: היא מביאה מרצים בשביל קורסים מקצועיים וקורסי העשרה פה והשתתפתי בהרבה מהקורסים האלה.

<דבורה קוגן: התחלתי כמהנדסת תוכנה, אחר כך הועברתי לפרויקט החלפת ציוד מיושן בציוד מתקדם באלתא, דווקא פה גם קיבלתי ייעוץ והכוונה ממחלקת כוח האדם שלנו, כי רציתי לגוון מקצועית ועברתי לניהול איכות תוכנה.

<דבורה קוגן: היום אני אחראית על בקרת איכות בכמה פרויקטים מורכבים וזו עבודה מאוד מעניינת.

נסים זאב: איך את מסבירה שהצליחו לזהות את הפוטנציאל שיש בך?

נסים זאב: אני רואה שעלית, מי עקב אחרייך ביכולות שיש לך? יש מעקב מקצועי, או שהזמן עושה את שלו?

<דבורה קוגן: קודם כל פעם בשנה יש שיחה אישית עם העובד ואז כל אחד אומר את מה שיש לו על הלב, שני הצדדים, וזה עוזר מאוד.

<דבורה קוגן: חוץ מזה אני חושבת שגם מאוד רציתי לעבוד בעבודה מעניינת ולמצוא את עצמי פה וגם המנהלים שלי עזרו לי מאוד.

<דבורה קוגן: גם כוח אדם, אני צריכה להגיד, שכוח אדם באלתא, אני ממש מודה לאנשים שלהם, כי הם תמיד עזרו והציעו לי ותמיד היה לי קשר הכי טוב.

<דבורה קוגן: אני חושבת שבגלל זה, כי החברה השקיעה בזה המון.

<נסים הדס: יש לנו באלתא, כשאתה רוצה להיות מוביל בעולם ויש לך כל כך הרבה עסקים וכל כך הרבה פרויקטים, אז יש פה שילוב יוצא מן הכלל בין עובדים צעירים ועובדים ותיקים וכל אחד מקבל ובסוף הקידום של העובד הוא על פי היכולת שלו והרצון שלו ואתה יכול למצוא אנשים שהם צעירים מאוד ופתאום מובילים פרויקטים אדירים, פרויקטים של מאות מיליוני דולרים, כי הם - - - זאת אומרת פה נותנים לאנשים את ה - - -

נסים זאב: בוחנים את זה אחת לשנה וזו התשובה.

<נסים הדס: כן, בוחנים אחת לשנה וגם רואים, אם בן אדם עם יכולת, דוחפים אותו ונותנים לו.

<נסים הדס: זה לא כמו מנהל מחלקה בבית חולים, הוא לא נהיה מנהל מחלקה עד שמנהל המחלקה הקודם לא פורש, או חלילה לא יודע מה קורה לו.

נסים זאב: או שבורחים לבית חולים אחר.

<יוני רבשץ: אני מהנדס חשמל ואלקטרוניקה, למדתי במכללה האקדמית בבאר שבע.

<יוני רבשץ: נשוי ואב ל-2.

<יוני רבשץ: אני גר במיתר.

<יוני רבשץ: המסלול שלי היה, אני אתחיל מהצבא, חיל האוויר, שירתתי בטייסת עם משימות כאלה ואחרות וסיימתי את הצבא וחשבתי, אם כמו כל החברים ללכת לאגור את הכסף, לעבוד, כסף וללכת לטיול, כמו כולם, אני העדפתי ללכת ללמוד וככה הגעתי לבאר שבע.

<יוני רבשץ: סיימתי את הלימודים ב-2005, התחלתי לעבוד במשרה ראשונה שהיא לא כל כך מכניסה אבל צריך את זה בשביל הרקורד, עבדתי בחברת יאני, חברה להנדסת חשמל, בתור מתכנן חשמל, ובגלל שזה היה פרויקט קצוב בזמן, בעצם אם לא נפתח עוד פרויקט אז אתה לא יכול להמשיך.

<יוני רבשץ: לא נפתח עוד פרויקט ומצאתי את עצמי ללא עבודה.

<יוני רבשץ: התחלתי בתהליך של חיפוש עבודה, בין לבין שמעתי על פרויקט של 'עולים ביחד' דרך ידידה והגשתי לשם בקשה, התקבלנו, עשינו סדרה של מבחנים, ברגע שמצאו אותנו מתאימים התחלנו בתהליך.

<יוני רבשץ: לא ציינתי שאני בעצם יליד הארץ, אני לא נולדתי באתיופיה, אבל בוא נאמר ככה, ב'עולים ביחד' גם למדתי להכיר גם את עצמי יותר טוב, בעזרת כל החברים.

<יוני רבשץ: הוא דיבר על מנהיגות וזה, זה גם בנה אותי במובן הזה.

<יוני רבשץ: דרך 'עולים ביחד' נפתחו לי דלתות.

<יוני רבשץ: זה לא שהם עשו את זה בשבילי, אלא אני עשיתי את זה בשביל עצמי.

<יוני רבשץ: הם פתחו לי את הדלת, הגעתי למקומות והכול היה תלוי בי.

דב ליפמן: איך שמעת עליהם?

<יוני רבשץ: דרך ידידה ששמעה על הפרויקט וכך הגעתי לשם.

<יוני רבשץ: כבר ב-2006 עבדתי ב - - - שם גם היו לי אופציות לבחירה, ניגשתי לכמה מקומות, הייתה לי אופציה לבחירה, שזה לא תמיד טריוויאלי.

<יוני רבשץ: עבדתי בתנה תעשיות, זה תמי 4, מי שמכיר, בתור מהנדס ייצור, עם מעורב בפיתוח, פרויקטים מתקדמים, אבל בוא נאמר שזה לא מה שאני מכיר כאן.

<יוני רבשץ: ב-2009 הגעתי לאלתא, בדצמבר אני 4 שנים פה ועוד פעם, הייתי רגיל לדברים שהם - - - דיברו כאן על פרויקטים גדולים וכאלה, אז אני רואה את זה, אני אחראי על תת מערכת בתוך פרויקט וכבר התקציב בפרויקט עצמו הוא הרבה יותר גדול ממה שעשיתי בדברים האחרים.

<יוני רבשץ: אז זה גם נותן לנו את הביטחון לדעת לעבוד, גם כל מיני דברים כאלה ואחרים.

<יוני רבשץ: באלתא, חוץ מהנושא של העבודה יש לנו כמה דברים שאנחנו גם משתתפים, במעורבות חברתית, כמו שציינו כאן, חלקנו כאן משתתפים בפרויקטים של עזרה ומתן סיוע לסביבה כאן ובנוסף לזה, יש לנו כאן שני נציגים מקבוצת הכדורסל של אלתא.

<יוני רבשץ: מעבר לזה יש גם את הפעילות החברתית הענפה הזו, שאלתא בעצם נותנת לנו את המעטפת הזו וזה בעצם מה שעושה כיף לבוא לעבודה.

<יוני רבשץ: אנחנו באים לעבוד וגם משלבים את הדברים שאנחנו מביאים מעצמנו.

<יוני רבשץ: זהו.

<יוני רבשץ: אני מאוד מרוצה.

<יוני רבשץ: אם יש שאלות, אני אשמח לענות.

יואל רזבוזוב: קנית אותי עם קבוצת הכדורסל.

יואל רזבוזוב: ספורט, ברגע שהוא משולב - - - אבל חשוב מאוד שדווקא אתם, החבר'ה הצעירים והמצליחים של העדה, להעביר את המסרים האלה, תלכו כמה שיותר באמת לבתי ספר, במקומות בחינוך הבלתי פורמלי, ללכת ופשוט לדבר עם אותם הילדים ולהראות להם שיש סיכוי, שצריך להתאמץ ולעבוד קשה, אני בטוח שעבדתם קשה, ואפשר, שיש הזדמנויות.

יואל רזבוזוב: זה לא נכון ישר להגיד 'אני מהעדה ואף אחד לא ייקח אותי לעבודה ושום דבר לא יקרה'.

יואל רזבוזוב: אתם, אלה ששברתם את תקרת הזכוכית ושתמשיכו לשבור, תראו לאחרים, זה מאוד חשוב.

<אשר אילין: שלום, אני עורך דין, למדתי בקריה האקדמית בקרית אונו עם שרונה, חברה ללימודים.

<אשר אילין: הגעתי לאלתא, מאז שסיימתי התמחות בבית משפט והייתי לקראת מבחני לשכה ואחד הדברים שאמרתי לשופטת שלי, אחרי שנה שראיתי התנצחויות ודברים מול אנשים, אני לא כל כך בשל נפשית ומורלית להתנצח ולהתנגח.

<אשר אילין: ואז עשיתי חושבים ואמרתי שנצא לחפש מקום עבודה שהוא גוף גדול, יותר מייצר למדינה ולא יוצר חיכוך בין אנשים ואז למעשה דרך מכר העברתי קורות חיים פה ללשכה המשפטית ומשם כבר אני כאן קרוב ל-4 שנים.

<אשר אילין: המסלול שלי מתחיל בזה שעליתי בסוף 1984, יחד עם אחי.

<אשר אילין: אחרי שעלינו התחלנו מסע חיים, את כל המסגרות, וכמובן אפרופו ספורט, אני אומר שספורט הוא בדמי ובנפשי והוא משהו שעיצב לי את הדמות ומשהו שנלווה אליי והראיה - - -

נסים זאב: יש לך שותף, היושב ראש שלנו.

<אשר אילין: לשמחתי הרבה אני נמצא במקום שמאפשר לי, נותן לשלב דברים, דרך זה בעצם יוצר תלכיד של אנשים וגילוי נאות, יש פה מגוון עצום של אנשים מתחומים שונים וידע עצום ובמקביל מאוד אנושיים, סביבה נעימה שאפשר לשתף, לתת ולקבל, שזה מעל ומעבר.

<אשר אילין: מה שאני כרגע עושה כאן זה מנהל חוזה, אני מטפל בעיקר בהתקשרויות מקומיות באלתא, כולל גורמי חוץ.

<אשר אילין: מה עוד רציתי לומר?

<אשר אילין: כמובן ציינתי שעליתי ב-84', התחנכתי פה לבד במסגרות מגוונות, דתי, חילוני, ומכל מקום ינקתי ולקחתי דברים שטובים לי, פחות טובים לי, וככה בעצם התחסנתי והתחזקתי, וכמובן המטרה, אני אגיד לך שרציתי ללמוד חינוך גופני ולראיה עשיתי מכינה בווינגייט, אבל ככל שהתקרבתי לזה השתכנעתי שאני לא, כי יש הבדל בין לעסוק בפעילות גופנית - - -

יואל רזבוזוב: לא טעית.

<אשר אילין: בין פעילות גופנית ובין להעביר, שזו מתודיקה שונה.

<אשר אילין: משם הגעתי לקרית האקדמית, באמת למדתי משפטים, אחרי הלימודים עשיתי התמחות, אחרי ההתמחות עשיתי מבחני לשכה, הסמכה, ואני הנני כאן.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<נסים הדס: בסך הכול ראיתם את הנתונים, יצא התקשרויות בינלאומיות 1.2-1.3 מיליארד דולר, יש מבחר קטן מאוד של עורכי דין, וגם היא עושה התקשרויות עם לקוחות וגם עושה התקשרויות עם ספקים.

<נסים הדס: זאת אומרת ה-1.2 אחר כך מתורגם לעוד עבודה עם ספקים ועבודה עם זה ובסך הכול יש פה עבודה,הייתי אומר שבממוצע לכל עורך דין יש מאות מיליוני דולרים שהוא מתעסק בהם, גם כקונה וגם כמוכר.

<נסים הדס: אתה עושה לשוק הבינלאומי, גם קונה ומוכר, זו עבודה אתגרית ביותר, עבודה משמעותית ביותר ועבודה טובה בסיכומו של דבר תורמת לך בסוף לחוזה הטוב.

<נסים הדס: בסוף אני תמיד אומר, החוזה הטוב זה החוזה שאף פעם לא פותחים אותו, אבל לפחות הוא ממצב אותך ומביא לך את העסקה הכי טובה וזה חשוב מאוד.

אברהם מיכאלי: נותנים לכם להתנהל בצורה עצמאית מול הגופים האלה, או שהפרקליטות עדיין - - -?

<נסים הדס: לא, עצמאית לגמרי.

<נסים הדס: הפרקליטות בכלל לא מעורבת אצלנו.

<נסים הדס: אנחנו לא נמצאים תחת ה - - -

אברהם מיכאלי: לא, בדרך כלל בעסקאות הגדולות הם אלה שמלווים.

<נסים הדס: לא, אנחנו מנהלים את זה בצורה עצמאית לחלוטין.

יואל רזבוזוב: הם מנהלים את זה עצמאית והם מנהלים טוב, לפי הפעילות.

<נסים הדס: מנהלים את זה לבד, עצמאית, מדווחים כמובן לרשות החברות על כל העסקאות, אבל כל החוזים, החוזים עם הלקוחות וחוזים עם הספקים שלנו, אנחנו מנהלים בצורה עצמאית לחלוטין.

<נסים הדס: כמעט לא מקבלים תמיכה מהמדינה.

נסים זאב: יש איזה שהיא שותפות של המדינה בחברה?

<נסים הדס: היא הבעלים, זו חברה ממשלתית.

<נסים הדס: בדירקטוריון יש דירקטורים חיצוניים.

<נסים הדס: זאת אומרת היום מדינת ישראל לא משקיעה בחברה, אנחנו משקיעים מרווחים שלנו, מהכספים שלנו.

<נסים הדס: המדינה רק מושכת דיבידנד ומנהלת אותנו דרך רשות החברות ברמה של שותפות בדירקטוריון.

<נסים הדס: לכן אמרתי ש - - -

נסים זאב: זאת אומרת אין השקעה חיצונית?

<נסים הדס: אין כלום.

יואל רזבוזוב: אבל הם חברה רווחית שמרוויחים כסף.

יואל רזבוזוב: דווקא הם אלה שתורמים למדינה.

יואל רזבוזוב: זה מודל שהוא בסדר גמור.

<נסים הדס: אנחנו חברה רווחית.

<נסים הדס: תראה, כשעושים 10% מפרויקטים במדינה, אז אתה מתמודד במדינת ישראל מול חברות פרטיות במשרד הביטחון ואתה לא זוכה לשום העדפה.

<נסים הדס: כשאתה מתמודד בעולם אתה נמצא בחיסרון, בגלל שאתה בא לפעמים מישראל.

<נסים הדס: אנחנו לא מרוויחים שום שקל שלא בזכות.

<נסים הדס: יש גם פרויקטים שאנחנו מקבלים ממדינת ישראל, פרויקטים שהתחרינו בהם ופרויקטים שמדינת ישראל הבינה שהפתרון הכי טוב זה לקנות מאיתנו ומערכת הביטחון היא מערכת שנשענת ברובה על כספי אשראי אמריקאי והחוקים של כספי אשראי אמריקאים זה שהם צריכים להוציא את הדברים בארצות הברית ולמרות זאת כמעט כל דבר שהיא יכולה לקנות מאלתא, היא קונה מאלתא.

<נסים הדס: אין פה סובסידיה כמו רכבת, אין פה כלום, מהמדינה, יש רק one way, כסף שיוצא מהחברה לתשלום דיבידנד לממשלה או כתשלום מיסים למדינה.

יואל רזבוזוב: אתם צריכים ללמד את האחרים לעבוד כך.

<נסים הדס: תראה, אפשר להגיד - - - איך אומרים?

<נסים הדס: זה כוח מבצעי.

<נסים הדס: זאת אומרת אם אתה לא ככה, אתה לא שורד, אתה פשוט נעלם.

<נסים הדס: אתה לא יודע לשרוד, אתה לא יכול להביא פרנסה.

<נסים הדס: עובדים מבינים את זה וזה חלק מהגנים של הארגון.

<נסים הדס: כל אחד נלחם על העסקים, על להביא - - - חלק מהדברים שאנחנו עושים, שתבינו איזה הקרבה העובדים שלנו עושים, חלק מהעסקים זה שאתה צריך לעשות הדגמות ללקוחות וחלק מהלקוחות אומרים לך שתדגים את זה, לא יודע, באיזה חורים נידחים בעולם ונסעו מהנדסים, דוגמה רק, והלכו להדגים מערכת במקום שהטמפרטורה בצל היא 50 מעלות, ולא היה צל באותו מקום.

אברהם מיכאלי: הלוויינים בקזחסטן.

<נסים הדס: ואותה מערכת, אחר כך הביאו אותה למקום שהיה קר, אז היה מינוס 20 מעלות.

<נסים הדס: הלקוח אומר, 'אני לא הולך לשם', הוא קופא, האנשים שלנו הולכים.

<נסים הדס: וזה מהנדסים ואנשים שיוצאים, כי מבינים שזה חשוב, כי זה מביא עבודה, זה מביא פרנסה.

נסים זאב: אתה צריך לפתח סוג של מעילים שאפשר לעבור מאקלים - - -

יואל רזבוזוב: חברים, בואו נשמע עוד את העובדים.

יואל רזבוזוב: נשמע את יגאל.

<יגאל אברוצקי: כמו שאמרתי, קוראים לי יגאל אברוצקי, נולדתי בברית המועצות, בגאורגיה, סיימתי אקדמיה לטיס עם תואר שני לאחזקת כלי טיס ועליתי לארץ ב-94', תוך כדי ניסיתי לשחזר גם רישיון טיס, לקח לי הרבה שנים ואחרי ניסיון לא כל כך טוב להתקבל לחברות תעופה ישראליות מהשמים ירדתי מתחת למים, גידלתי פה דגים חמש שנים, בסופו של דבר גם עם זה הצלחתי, מכירים אותי לא רק בארץ בתחום הזה, גם בחו"ל ובסופו של דבר ב-99', זה גם חלק מעזרה לקליטת עלייה, בתעשייה האווירית, אחד ממנהלי הפרויקטים בבדק התקבלתי לתעשייה האווירית.

<יגאל אברוצקי: בדיוק הייתה תקופה שהפרויקט נסגר מסיבות פוליטיות, הייתי מתחזק את הפלטפורמה הזאת, אחרי שנפרדנו עברתי לעבוד באלתא.

<יגאל אברוצקי: היום אני במעמד של מנהל טכני בפלטפורמה שראיתם אותה, שלטעמי היא הכי יפה והכי מתקדמת בעולם, אין לה מתחרה בתחום שלה וביכולות שלה ואני גם מטיס את הפלטפורמה בזמן נסיעות.

<נסים הדס: למרות שנסגר לנו הפרויקט שהוא אמר, לא רק שלא פיטרנו עובדים, אלא גם קלטנו עובדים שהתעסקו בפרויקט בתוך אלתא על מנת להמשיך וברבות הימים פיתחנו מטרות - - -

<יגאל אברוצקי: כמו שנסים אמר, היום ההצלחה זה באמת גנים באלתא פה ומי שמתקבל לעבוד פה הוא מיד מרגיש את זה וקולט את זה, שאם אתה לא משקיע ולא תורם לחברה אז החברה לא מתקדמת.

<יגאל אברוצקי: יואל יודע שפה העבודה היא כזאת שאני לדוגמה נמצא יותר בחו"ל מאשר בבית, וזה חלק מהעניין, שאם רוצים להצליח אז צריך להשקיע.

<יגאל אברוצקי: רובם כך.

<עובדת באלתא: שלום לכולם, עליתי ארצה מאוקראינה ב-2001, במסגרת תכנית סל"ע של הסוכנות היהודית.

<עובדת באלתא: הייתי בת 17 ולאחר מכן התנדבתי לצבא, הייתי חיילת בודדה, עליתי לבד, ללא משפחה.

<עובדת באלתא: כשהתגייסתי הייתי חיילת בודדה, סיימתי את הצבא והשתחררתי כקצינת קישור של פיקוד העורף, ב-2006, לאחר מכן התחלתי ללמוד תואר ראשון בהנדסה, תעשייה וניהול, ושנה שלישית של התואר הייתי במסגרת של תכנית עתידים לתעשייה ובשנה שלישית של התואר אנחנו צריכים למצוא חברה מאמצת.

<עובדת באלתא: במקרה אצלנו היה יריד תעסוקה במקום הלימודים והגשתי קורות חיים, אמרו לי 'אלתא?

<עובדת באלתא: אין מצב שתתקבלי לשם.

<עובדת באלתא: איפה את ואיפה אלתא'.

<עובדת באלתא: אמרתי למה לא? ננסה.

<עובדת באלתא: הזמינו אותי לראיון, התקבלתי כסטודנטית.

<עובדת באלתא: אחרי שסיימתי תואר ראשון התקבלתי לכאן כעובדת, מאוד מאוד רציתי.

<עובדת באלתא: אני מאוד מרוצה.

<עובדת באלתא: אחר כך התחלתי ללמוד והשנה סיימתי תואר שני גם בהנדסת תעשייה וניהול.

<עובדת באלתא: במהלך העבודה שלי כאן אני גם התחתנתי וגם ילדתי השנה בת.

<עובדת באלתא: בגלל שאני לבד בארץ, סתם דוגמה קטנה, אם אנחנו כבר מדברים על אלתא כמשפחה, אז כשהכנתי רשימות לחתונה, אמרתי את מי אני עכשיו מזמינה, את אמא, את האח, אמא מחו"ל, אח שלי גר בארץ, מה עכשיו?

<עובדת באלתא: אז הזמנתי את כל התחום שלי באלתא וכולם הגיעו.

<עובדת באלתא: אחד אחד הגיעו, עשו לי שם שמחה מאוד מאוד גדולה, הייתי מאוד מרוצה שאני לא לבד, אלא יש לי משפחה גדולה.

<עובדת באלתא: היום אני מהנדסת תעשייה וניהול כאן, עובדת בתפקיד תכנון ובקרת פרויקטים, במערכות מודיעין, חלל ומכ"מ.

<עובדת באלתא: זהו.

<עובדת באלתא: אני מאוד שמחה שאני כאן.

אברהם מיכאלי: איפה את גרה?

<עובדת באלתא: אני גרה בבאר שבע.

<עובדת באלתא: ואני לא מוותרת על העבודה.

אברהם מיכאלי: דרך אגב, איך ההתניידות של העובדים?

<נסים הדס: 60%-70% מהעובדים, אנחנו מסדרים להם הסעות שמביאים אותם לפה ב-7:30 ומפזרים אותם ב-16:30.

<נסים הדס: לחלק מהעובדים יש שעות נוספות, חלק אחר באים עם הרכבים שלהם, חלק נוסעים עם רכבים של המפעל וחלק הרכבים שלהם, שהמפעל משלם להם.

<נסים הדס: אחד הדברים שדיברנו בזמן המלחמות, על מתיחויות וכל התהליך הזה של הסעות ו - - -

נסים זאב: צריך להביא אותם - - -

<נסים הדס: צריך להביא אותם ולשמור עליהם ולהגן עליהם.

<נסים הדס: זה היה תהליך לא טריוויאלי.

יואל רזבוזוב: יפה.

<שאטו: שמי שאטו, אני בן 33, נשוי פלוס 2, עובד בתעשייה האווירית בכלל משנת 2004, התחלתי כמאבטח, בכניסה למפתן והיום אני עובד כקצין ביטחון.

<שאטו: קצת רקע לפני זה, שירתתי בגדוד ושם התפתחתי, עשיתי קורס פיקודי בצה"ל וכמובן שילבתי עם העבודה, כמו שאמרתי בהתחלה, כשהתחלתי ב-2004, למדתי תואר ראשון וסיימתי תואר ראשון בקרימינולוגיה ואכיפת חוק במכללה בראשון ובשנת 2009-10 סיימתי את הלימודים וביקשתי את התפקיד הנוכחי, אם אתם זוכרים, אז הייתה הנפילה של כל הכלכלה, אז התבשרתי שאין לי תקן ושאני צריך לעזוב.

<שאטו: עזבתי את החברה והתקבלתי למקום אחר.

<שאטו: לא הייתי מרוצה, התקבלתי לשירות בתי הסוהר.

<שאטו: לא רציתי, לא היה לי טוב, הרגשתי שאני יכול לתרום הרבה יותר, גם לעצמי וגם לחברה וביקשתי לחזור לתעשייה האווירית.

<שאטו: אחרי תקופה של שנה, עם הרבה נחישות והרבה יוזמה שלי חזרתי, חזרתי לתפקיד של קצין ביטחון.

<שאטו: אני מרוצה מהתפקיד.

<שאטו: בעצם התפקיד נותן לך נגישות והתממשקות מול גורמים אחרים, גורמי צה"ל, בשירות, עם קב"טים אחרים, נציגויות אחרות שיש פה ואני חושב שהתפקיד הזה באמת, למי שנכנס בו, הוא תפקיד טוב שתורם גם לפן האישי וגם לאיך אתה מציג את עצמך כלפי חוץ.

<שאטו: חלק מהחבר'ה פה ציינו, אני גם מכיר את הארגון של 'עולים ביחד', השתתפתי בו.

<שאטו: באמת זה ארגון שתומך בך ועוזר לך בהתפתחות העצמית שלך.

<שאטו: יש פה את הבוס שלי שהוא באמת מודל לחיקוי מבחינתי.

<שאטו: אני אומר את זה, כי לי זה עושה טוב.

<שאטו: אז אני בעצם אחראי על כל נושא ה - - - באלתא, על כל נושא מערך האבטחה, שינוע של מערכות בניסויים בארץ, בכל נקודה בארץ כמעט, ושינוע של מערכות לחוץ לארץ.

<שאטו: אז אני בעצם את כל התיאום הביטחוני.

<שאטו: אלתא, מרגע שאמרו לי שאני מגיע לאלתא, אמרו לי אנשים 'הלכת למקום בטוח, הכי בטוח בתעשייה האווירית'.

<שאטו: באמת.

<שאטו: אתה גם מרגיש את זה בפנים, שהאווירה פה היא שונה לגמרי, אתה מרגיש שאנשים תורמים לך ועוזרים לך ורוצים לעזור לך.

<שאטו: זו לפחות התחושה שלי וההרגשה שלי כשנקלטתי פה, גם בתחום של הביטחון, החפיפה וההסדרה שעשו לך, זה לבוא ולחבק אותך.

<שאטו: אז זה בביטחון, וגם משאבי אנוש.

<שאטו: שאלת אותי 'איך אתה מרגיש פה?

<שאטו: עוזרים לך?', עצם השאלה שלך זה כבר טוב, זה כבר רתם אותה, גם אותה וגם אותי אליה, כי אני מרגיש שבאלתא אני מקבל הרבה סיפוק וגם יש תכנית כמו שהחבר'ה פה ציינו, תרומה לקהילה, אני חלק מהאנשים בתכנית הזאת, ואנחנו מקווים שזה ייצא לפועל, ובאמת, כמו שציינת, להיות מודל לחיקוי לאחרים.

<שאטו: כך אני מרגיש בעצם, שאפשר להיות מודל לחיקוי לאחרים ולתרום לאחרים.

<שאטו: תודה.

יואל רזבוזוב: בסיפור הזה יש גם נחישות.

<שגיב אסייג: אני יליד הארץ, יליד דימונה.

<שגיב אסייג: את לימודיי סיימתי ב-97' באוניברסיטת בן גוריון, הנדסת חשמל, כעתודאי בעצם ומיד אחרי העתודה הצבאית העבודה הראשונה שלי הייתה באלתא ומאז אני פה.

<שגיב אסייג: למשפחה הזאת שנקראת אלתא הגעתי, והאווירה המשפחתית פה זה משהו שצריך להבין כי אני מדבר עם אנשים מבחוץ ואנחנו קולטים אנשים מבחוץ ואנשים שמגיעים לפה מרגישים שהם מגיעים באמת למשפחה.

<שגיב אסייג: דיברו פה על קידום ואיך מתקדמים, בן אדם פה שרוצה לעשות משהו, לא מונעים ממנו.

<שגיב אסייג: כמו בן שאתה מגדל ואתה אף פעם לא עוצר את הבן שלך מלהתקדם, אז אותו דבר.

<שגיב אסייג: זה מה שאני מרגיש פה.

<שגיב אסייג: בכל הזמן שהייתי פה כמעט כל מה שרציתי לעשות כדי לקדם את הטכנולוגיה ואת מה שאני עושה נתנו לי.

<שגיב אסייג: היום אני עוסק בפיתוח של מערכת אנטנות אקטיביות בתדר גבוה לשלל פלטפורמות ומשמש בתור ראש תחום במיקרוגל, במפעל בתוך אלתא.

<שגיב אסייג: זהו.

<נסים הדס: הבאנו אותו שתדעו שיש גם צברים.

<נסים הדס: הוא בחור צעיר שהתקדם והוא מודל לחיקוי והוא עושה דברים שאחרים בעולם היו מתקנאים לו, כי הוא מקדם נושאים.

אברהם מיכאלי: אדוני המנכ"ל, יש לצערנו מצב בפריפריה, המצב שלהם לא יותר טוב מאשר עולים חדשים שאין להם איך ומה.

אברהם מיכאלי: אז אני שמח שהוא מגיע ממקום שהוא מצליח, ברוך ה'.

דב ליפמן: אני רוצה לשאול שאלה.

דב ליפמן: כמה משרות נפתחות כל שנה?

דב ליפמן: אם אנחנו מדברים על ניסיון להביא יותר עולים, או לעזור לחרדים, או משהו כזה, כמה?

<נסים הדס: בעיקרון יש לנו בערך כ-100-120 עובדים בשנה, זה בא לכסות את הפרישה הטבעית שקורית באלתא, אנשים שיוצאים לפנסיה.

נסים זאב: ואם יש פרויקטים.

<נסים הדס: כן, יש פרויקטים ואנחנו קולטים 100 ומשהו עובדים.

נסים זאב: צריך שהבוס שלך ידאג להזרים קצת כסף.

<נסים הדס: יש לנו קשרים עם מערכות החינוך השונות, עם אוניברסיטאות, אנחנו מנסים את מרבית העובדים לקלוט כעובדים אקדמאיים, לא שחלילה עובדים אחרים הם לא חשובים, אבל אנחנו אומרים שעובדי ייצור בצורה מסיבית אנחנו נסמכים על קבלני משנה.

<נסים הדס: לכן יש לנו קשר.

<נסים הדס: כל העובדים פה, אתיופים, חבר העמים, אנחנו לא עושים להם - - -

נסים זאב: יש פה גם חרדים במקרה?

<נסים הדס: כן.

נסים זאב: היית מביא נציג אחד, שנראה.

דב ליפמן: העובד המצטיין השני, הוא אמר, חרדי.

<נסים הדס: יש חרדי שקלטנו, תראה אם הוא נמצא.

<נסים הדס: בחור שנקלט לאלתא, קיבל הכשרה באלתא, זאת אומרת הוא בא כמעט בלי כלום, בלי שום רקע, לימדנו אותו באלתא, הוא צמח באלתא והתוצאה שהוא בהמשך הדרך צמח והפך להיות מצטיין שקיבל תעודת הצטיינות אצל הנשיא והגיע לרמה של הנשיא.

<נסים הדס: חוץ מזה יש לנו בית כנסת פה בתוך החברה, שעל חשבון זמן העובד אנשים מתפללים גם שחרית וגם מנחה וגם ערבית, משהו כמו 500-600 עובדים.

<קריאה: בית הכנסת הכי יפה באשדוד.

<קריאה: לדוגמה, יש עכשיו באחת מנחה ובשתיים מנחה.

נסים זאב: מהתקציב של משרד הדתות?

<נסים הדס: קודם כל באלתא אנחנו עושים משא ומתן - - - קודם כל יש לי קצת רקע, יש לי שתי בנות שהן חרדיות, אחת גרה בעציון ואחת גרה בקרית ספר.

<נסים הדס: עדס זו משפחה של גדולי ישראל.

<קריאה: אני רוצה להוסיף חצי מילה לגבי החרדים.

<קריאה: יש לנו נשים חרדיות, מספר גדול של נשים של תוכנה והן כנראה הכי טובות שיש באלתא.

<דוד אפלבוים: יש כרגע חרדיות באלתא שעובדות בבדיקות תוכנה, הכשרנו אותן.

<נסים הדס: מה שאני רוצה, ברשותכם, אנחנו חברה שמוצבת כחברה עסקית ביטחונית שם דבר בעולם.

<נסים הדס: שם דבר.

<נסים הדס: זאת אומרת אתה מסתכל על מטוסי המשימה שלנו, על מערכות המכ"מ שלנו, ארבוס הגדולה, בואינג הגדולה, באים ומתחככים איתנו, זו חברה שמוכרת ב-70 מדינות, מוכרת למעלה ממיליארד דולר, נמצאת במגמת עלייה והיא חברה ממשלתית.

<נסים הדס: תמיד לחברות ממשלתיות יש כאילו תדמית כזאת, לנו אין בררה כי אנחנו עושים 90% יצוא, אנחנו חייבים להצטיין בצורה עסקית וההצטיינות בצורה עסקית זה סם החיים.

נסים זאב: איך משפיעה עליכם ירידת הדולר?

יואל רזבוזוב: דיברנו על זה בהתחלה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת מיכאלי, אל תדאג, החברה מרוויחה, אל תשכח.

<נסים הדס: הייתי אצל בנט לפני פחות מחודש, שלושה שבועות, הדולר ירד, הוא אומר, טוב, כל מיני תעשיינים וזה וזה, מה זה זה?

<נסים הדס: אז זה אמר לו 'תוריד לי מיסים', זה אמר לו 'תוריד לי זה', אמרתי לו, 'תראה, מה, תוריד מיסים, אז תפגע בעובדי עירייה, תוריד זה, זה', אמרתי לו, 'תעזור לנו להביא עבודה למדינת ישראל', אמרתי לו, 'תעזור ונכניס כסף למדינה.

<נסים הדס: יש לנו פה שני פרויקטים שכל אחד מיליארד דולר.

<נסים הדס: מיליארד דולר', אתה יודע כמה מקומות עבודה זה?

<נסים הדס: זה יותר מתקציב, פה אנחנו צריכים תמיכה פוליטית, כי הפוליטיקה כשאתה מתחרה אז הם מביאים את כל התותחים וכל זה, צריכים פה זה, יביא יותר כסף ולא יעשה ויכוח, אם אתה מוריד מיסים או שאתה מעלה זה ו - - - למרות כל הירידה בשער הדולר אנחנו רווחיים.

<נסים הדס: ב-2013 אנחנו עוד רווחיים.

<נסים הדס: העשייה הזאת נעשית בעצם על ידי המרקם של העובדים, שמחוברים לחזון של החברה, שמאמינים בעשייה בחברה ונרתמים פה לעשייה בחברה.

<נסים הדס: העובדים שלנו זה מרקם של האוכלוסייה שנמצאת במדינה, זה מרקם של האוכלוסייה שנמצאת בתוך הסביבה שאנחנו עובדים ולכן הטיפוח של העובדים והחיבור שלהם לחזון והחינוך שלהם לציונות והחינוך שלהם לתרומה לקהילה זה חלק מהעשייה.

<נסים הדס: בסוף, אני ככה מאמין, חברה ערכית היא נהיית חברה עסקית יותר טובה.

<נסים הדס: אנחנו מאוד מאוד מקפידים על החינוך לערכים, למרות שאתה אומר, מה, זה לא בית ספר, אבל החינוך לערכים בסוף הופך את החברה לעסקית הרבה יותר טובה.

<נסים הדס: כי עובד שמבין שהוא עושה את זה בהתאם לחזון, שהחזון הזה שראיתם פה, כשתצאו במסדרון אתם תראו שהוא תלוי בכל המסדרונות והוא חלק, העובדים מחוברים אליו.

<נסים הדס: עשינו כנס לפני שלושה שבועות של גמלאים.

<נסים הדס: אנשים שפרשו לפני 20 שנה מאלתא הם באו לפה בהמוניהם, לא היו מוכנים לוותר.

<נסים הדס: גמלאים, אתה שואל, מה גמלאים יכולים לתרום לך, כי הם כבר פרשו לגמלאות, הוא תורם לך בזה שאתה מקרין לעובדים שלך ולאלה שנמצאים פה, שגם אנשים שעזבו אותך וכאילו אתה לא צריך אותם היום, אתה עדיין שומר איתם על קשר ושומר על הערכים שלך ומוקיר את התרומה שלהם, ולכן העובדים באים לפה.

<נסים הדס: אנחנו הולכים לעשות בעוד חודש מבצע של להביא ניצולי שואה לבקר באלתא.

<נסים הדס: ניצולי שואה לא מכלל האוכלוסייה, שיש להם קשר למשפחות של העובדים.

<נסים הדס: הוצאנו קול קורא שיגידו מי הניצולים, אספנו את השמות, אנחנו הולכים להוציא ולעשות להם ביקור באלתא, שיראו את ההתפתחות של אלתא.

<נסים הדס: זה יקרה בחודש-חודשיים הקרובים.

<נסים הדס: זה מסר, זה לא איזה פראזה שיושבים ביום שישי בערב ומדברים על ציונות, אנחנו עושים את הציונות, כמובן בחלקת האלוהים הקטנה שלנו.

<נסים הדס: מה שאנחנו יודעים לעשות, בטכנולוגיה שאנחנו עושים, בהתעסקות שאנחנו עושים וב - - -

נסים זאב: ביחס והאכפתיות והכבוד.

<נסים הדס: זה קידוש שם שמים, לא?

<נסים הדס: בלשון חז"ל זה קידוש שם שמים.

נסים זאב: לא, באמת, הם זקוקים לזה מאוד מאוד, היחס.

יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו צריכים לסיים.

<נסים הדס: אם יש לכם זמן, נשמח לקחת אתכם לסיור קצר, בדרך החוצה, שתראו לפחות את מכ"מ כיפת ברזל.

יואל רזבוזוב: כמה זמן הסיור?

<נסים הדס: עשר דקות.

יואל רזבוזוב: אז אין בעיה.

יואל רזבוזוב: חברים, באמת תודה רבה על האירוח, אנחנו באמת שמחים קודם כל לראות שאתם חברה ממשלתית וחברה מרוויחה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה גם מודל להרבה חברות, שאתם גם חברה אינטליגנטית, העובדים שאתם קולטים, וחברה ערכית ואתם מבינים מה זה ערכים ואתם מעבירים הלאה, ואתם באמת נותנים הזדמנות לאותם עולים שבהרבה חברות, אני אומר לכם בוודאות, מקבלים, רואים שם וזורקים את הקורות חיים ופה אתם נותנים הזדמנות.

יואל רזבוזוב: תיתנו כמה שיותר, כי יש גם בקרב העולים הרבה חבר'ה שיודעים ויכולים לתת לטובת המדינה ותמשיכו ככה.

יואל רזבוזוב: יישר כוח, תודה רבה.

<נסים הדס: אנחנו הולכים לתת לכם שי.

<נסים הדס: השי הוא גם טכנולוגיה, זו תמונה של ירושלים.

<נסים הדס: כתבנו שם למטה, 'ולקחתי אתכם מן הגויים וקיבצתי אתכם מכל הארצות והבאתי אתכם אל אדמתכם', זה ציטוט מיחזקאל.

אברהם מיכאלי: זה מתאים לוועדת עלייה.

נסים זאב: יואל, אני ביקשתי שיביאו חרדי שעובד במפעל.

נסים זאב: רציתי לדעת איך הגעת לאלתא, מה דחף אותך להיות כאן, מה הרקע.

<משה ליברמן: שמי משה ליברמן.

<משה ליברמן: מסלול החיים שלי הוא כמו של כל חרדי רגיל, למדתי במוסדות של חסידי גור, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה, התחתנתי בגיל 20, עברתי לגור באשדוד ולאחר מכן למדתי שבע שנים בכולל ומסלול של בחינות של הרבנות הראשית, קיבלתי כושר הוראה לרב.

נסים זאב: רב עיר או שכונה?

<משה ליברמן: רב שכונה.

<משה ליברמן: ותחילת מבחנים של דיינות.

<משה ליברמן: במשך הזמן המצב הכלכלי שלי נהיה יותר קשה והיה צריך יותר והבנתי שמהדיינות לא כל כך תצא לי פרנסה וניסיתי לכוון למקומות אחרים.

<משה ליברמן: אז התחלתי ללמוד במקביל ללימודים בכולל במכללה שנקראת 'המרכז החרדי להכשרה מקצועית', שהיה לה סניף פה באשדוד ויש לה סניפים בעוד מקומות בארץ, לקראת תואר הנדסאי תוכנה.

<משה ליברמן: למדתי את זה בשילוב עם הלימודים בכולל, שזה לימודים בשעות הבוקר ובשעות הערב.

נסים זאב: איזה כולל זה?

<משה ליברמן: כולל הוראה בדיינות.

<משה ליברמן: לאחר שסיימתי את חוק לימודיי התחלתי קצת להתעניין על החברות.

<משה ליברמן: אני גר פה, ממש שכן מעבר לגדר של המפעל, מפעל אלתא זה תמיד פה בשכונה יש הילה מיוחדת ויצא ככה ששלחנו כמה חבר'ה קורות חיים, לשמחתי אני התקבלתי מתוך כמה חבר'ה, אני לא יודע למה, אבל - - -

נסים זאב: בגלל שאתה מוכשר.

<משה ליברמן: אני לא יכול להגיד על עצמי.

נסים זאב: כמה שנים אתה עובד פה?

<משה ליברמן: עוד מעט 11 שנה.

נסים זאב: ומה התפקיד שלך היום בעבודה?

<משה ליברמן: אני ראש צוות תוכנה, תוכנת ניהול תצורה של המפעל, יש איזה תוכנה שבה שומרים את השרטוטים של אלתא ואת כל השינויים וכל העבודה.

נסים זאב: איפה למדת?

<משה ליברמן: אז זהו, אני הגעתי לפה די חסר ניסיון, נתנו לי באלתא, מיד כשנקלטתי, די הרבה - - -

נסים זאב: זה בדיוק כמו בצבא, שנותנים לך את הכלים ללמוד.

<משה ליברמן: כן, בהחלט.

<משה ליברמן: נתנו לי קורסים, נתנו לי חונכים והרבה זמן לשבת וללמוד.

<משה ליברמן: למדתי איזה שהוא תחום שהוא די חדש פה, כי התוכנה שעבדנו בה והלכו אז לפני עשר שנים בערך להכניס ליישום בתוך אלתא, היא תוכנה קנויה שיש איזה שהיא קופסה שחורה, שהקרביים שלה בתוכה לא מוכרים ועליי נפלה המשימה ללמוד ולצקת על זה עוד איזה שהיא שכבה שאנחנו נוכל להיכנס לנתונים ובזה אלתא ייחודית מכל הלקוחות שלהם.

<משה ליברמן: אנחנו גם קיבלנו פרס מחברת סימנס העולמית על היישום של התוכנה בתוך אלתא.

<משה ליברמן: אחרי שנכנסתי לאלתא אז במשך הזמן גם קיבלתי כמה פרסים.

<משה ליברמן: חצי שנה אחר כך כבר קיבלתי פרס המנכ"ל ליזמות על פיצוח הנושא הזה של התוכנה ועוד פרסים ולפני שנתיים נבחרתי לעובד המצטיין של אלתא, אחר כך לעובד המצטיין של התעשייה האווירית בתחרות ארצית, אחר כך ייצגתי את כל מגזר הביטחון בבית הנשיא בטקס מאוד יפה שהיה.

<נסים הדס: כל המגזר הביטחוני.

נסים זאב: יישר כוח.

נסים זאב: אנחנו מעבירים ישר ליאיר לפיד, את כל מה שאמרת.

יואל רזבוזוב: אל תדאג, מועבר כבר.

יואל רזבוזוב: הכול ישיר.

<משה ליברמן: המומחיות שלי היא לא בנאומים כל כך.

<נסים הדס: כמה ילדים יש לך?

<משה ליברמן: יש לי 5 ילדים.

יואל רזבוזוב: איפה אתה גר?

נסים זאב: מעבר לגדר.

<משה ליברמן: אני רוצה לציין שפונים אליי עוד הרבה חבר'ה חרדים שמכירים אותי ורוצים גם להשתלב פה ומאוד קשה.

<משה ליברמן: מאוד קשה ולא לכולם יש תארים, גם באלתא רוצים הרבה פעמים תואר ראשון או הנדסאי.

יואל רזבוזוב: אבל יש רצון, אתה אומר, להשתלב.

<משה ליברמן: רצון אדיר.

<משה ליברמן: אני מעביר גם קורות חיים ולא תמיד יש מה לעשות עם זה כי אנשים הם חסרי ניסיון והם מאוד מאוד מאוד רוצים להשתלב, רק לא כולם קיבלו את הצ'אנס כמו שאני קיבלתי.

נסים זאב: יש לך עכשיו תואר ראשון או מעל תואר ראשון?

נסים זאב: או שאתה לא צריך את זה כבר?

<משה ליברמן: אני הייתי אמור לשדרג את עצמי לתואר ראשון, אבל אני לא כל כך מוצא זמן לשלב גם את העבודה - - -

נסים זאב: תבוא אליי, אני אעזור לך.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: (סיור בעמותת ידיד)

<רן מלמד: יונה ביטמן פרלסון, מנהלת מרכז ידיד באשדוד, לא מהיום שהוקם, כי ידיד באשדוד זה היה המרכז השני שידיד הקימה ב-1998, מרכז מאוד מאוד ותיק.

<רן מלמד: אנחנו בהתחלה ישבנו בקצה השני של העיר, היה שם קניון שנסגר ליד חוף הים, ישבנו שם, עברנו לפה, אנחנו פה נמצאים כבר כשבע שנים והעבודה לא נגמרת.

<רן מלמד: אז, יונה, בבקשה, ההצגה שלך.

<יונה ביטמן פרלסון: כמו שרן אמר, אני מנהלת את המרכז תשע שנים.

<יונה ביטמן פרלסון: יש פה במקצת, על קצה המזלג, פונים שכרגע נמצאים בטיפול והזמנו אותם.

<יונה ביטמן פרלסון: אפשר להגיד ש-75% מפוני המרכז שלנו הם עולים חדשים, עולים חדשים מחבר העמים לשעבר ומרוסיה, אבל יש גם צרפת, יש גם דרום אמריקה, יש אירן, יש קהילה גדולה באירן.

<יונה ביטמן פרלסון: יש לנו בערך 3,000 פונים חדשים בשנה, ואני לא מדברת על זה שיש טיפולים מתמשכים וטיפולים מורכבים.

<יונה ביטמן פרלסון: יש ארבעה נושאים עיקריים שהמרכז מטפל, למרות שהוא מטפל בהרבה דברים, אבל יש דברים שהם מאוד מאוד בולטים, זה נושא הדיור, שזה גם משכנתאות וגם דיור ציבורי, אנשים שמתקשים לעמוד בהחזרי משכנתא, מקבלים צווי פינוי, אנחנו מונעים צווי פינוי ועושים הסדרים עם הכונסים.

<יונה ביטמן פרלסון: כל הסקציה של דיור ציבורי, קרי גם סיוע בשכר דירה וגם זכאות לדיור ציבורי, גם לחד הוריות, גם לקשישים, גם לעולים חדשים, גם לניצולי שואה.

<יונה ביטמן פרלסון: תחום נוסף שהוא מאוד מאוד רחב וגדול זה תחום ההוצאה לפועל, חובות והוצאה לפועל.

<יונה ביטמן פרלסון: זה תחום כאוב ביותר, כי בדרך כלל החובות והוצאה לפועל, יש הלימה של בעלי החוב למצב הסוציו אקונומי שלהם.

<יונה ביטמן פרלסון: זאת אומרת אנשים מתקשים לעמוד בהחזרים.

<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד דברים שגורמים, לא רק התנהלות של אנשים, יש קושי מאוד מאוד גדול של התנהלות של כל תחום הצרכנות מול אנשים כאן, למשל החברות הסלולריות, חברות הוט ויס ממררות לאנשים פה את החיים, כאשר הם לא יודעים לפעמים על איזה חוזים הם חותמים ומסדרים אותם ומסובבים אותם לגמרי ומשפחות קורסות, פשוט קורסות מחובות כאלה קטנים שתופחים.

<יונה ביטמן פרלסון: תחום נוסף זה תחום דיני עבודה, שהוא תחום מאוד מאוד גדול כאן בעיקר משום שרוב העובדים הם עובדי קבלן.

<יונה ביטמן פרלסון: חלק גדול מהעובדים הם עובדים יוצאי אתיופיה, כפי שאתם רואים, ולאחרונה יש מתקפה מאוד מאוד גדולה של נשים עולות מאתיופיה שהמעסיקים פשוט מסדרים אותן.

<יונה ביטמן פרלסון: מסדרים ולא משלמים להן את הזכויות שלהן, מרמים אותן.

<יונה ביטמן פרלסון: יש כאלה שנעלמים והנשים אפילו לא מקבלות תלושי שכר, קשה לאתר.

<יונה ביטמן פרלסון: זה פשוט נושא כאוב ביותר, עם מלחמה מתמדת.

נסים זאב: יש לכם את רשימת העובדים והעובדות שאתם במעקב אחריהם?

<יונה ביטמן פרלסון: כן.

<יונה ביטמן פרלסון: ודאי.

נסים זאב: אתם רואים את החוזים, בודקים את החוזים?

נסים זאב: אם יש כזה דבר בכלל.

<יונה ביטמן פרלסון: זה בדיוק העניין, שעל פי חוק תוך 30 יום האדם שנכנס לעבוד אמור לקבל חוזה עבודה.

<יונה ביטמן פרלסון: זה כמובן לא קורה.

<יונה ביטמן פרלסון: ב-99% מהמקרים אנשים לא מקבלים חוזה עבודה.

<רן מלמד: אני מציע שאולי תתארי בשתי מילים רק איך נעשית הפנייה, כדי שזה יסביר.

<יונה ביטמן פרלסון: לפני כן, אני רוצה באופן כללי עוד להגיד.

<יונה ביטמן פרלסון: אני רוצה לדבר על הנושא של הביטוח הלאומי, שזה גם נושא מאוד מאוד כאוב, של גישה שאני מבינה שהם עובדים וכפופים לנהלים וחוקים והכול בסדר, אבל לצד העניין הזה צריכים להיות אנשים עם גישה אנושית.

<יונה ביטמן פרלסון: יש גופים שמבחינתם כל פונה שמגיע, או כל מטופל הוא קודם פושע, אלא אם כן הוכחת להיפך, ואנשים נשארים פה, חד הוריות יכולות להישאר בגלל איזה שהיא תקלה הכי קטנה, חודש, חודשיים, שלושה בלי הכנסה והילדים רעבים ללחם.

<יונה ביטמן פרלסון: היה לי פה מקרה בשבוע שעבר שפשוט אנשים בחדר ההמתנה ראו את המקרה, התחילו לאסוף כסף ולתת לגברת הזאת.

<יונה ביטמן פרלסון: בגלל איזה שהן תקלות של התנהלות של ביטוח לאומי מולה.

<יונה ביטמן פרלסון: זה עוד נושא כאוב.

<יונה ביטמן פרלסון: ודבר שכבר רמזתי עליו, זה הנושא של צרכנות, שזה נושא מאוד מאוד כאוב, בעיקר לאנשים שלא יודעים לקרוא, על איזה חוזים, מה הם חותמים, חברות סלולריות וכו', והם מנוצלים לרעה.

<רן מלמד: חשוב להגיד שהמרכז הזה מרכז בשביל ידיד בכל הארץ את הפעילות והניהול של מיצוי זכויות של ניצולי שואה.

<רן מלמד: אנחנו מטפלים הרבה מאוד בסיוע לניצולי שואה, למצות את הזכויות שלהם, ויונה, כשאין לה כל כך הרבה עבודה במשך היום, אנחנו מנצלים אותה גם לנהל את כל הנושא הזה ברמה הארצית.

<יונה ביטמן פרלסון: אני קצת הבאתי כאן כמה מקרים מאוד מאוד גדולים, של אנשים שיספרו לכם.

<יונה ביטמן פרלסון: למשל נמצאים פה לבנה ורבקה, שתי גברות, שאני חושבת שהן יכולות לספר לכם איזה מין מאבק הרואי עשינו עבורן מול משרד השיכון.

<יונה ביטמן פרלסון: לבנה, אם את רוצה לספר.

<לבנה: הכי קצר.

<לבנה: קוראים לי לבנה, אני אמא ל-3 ילדים, חד הורית.

<לבנה: התגוררתי עם אמא שלי ז"ל כי אני פוניתי מדירה, כי לא יכולתי לעמוד בתשלומי המשכנתא, עברתי להתגורר עם אמא.

<יונה ביטמן פרלסון: היא בכונס נכסים.

<לבנה: הדירה נמכרה על ידי כונס נכסים וגם נותר חוב של 100,00 שקל, שגם את זה יונה עזרה לנו לפתור מול הבנקים, ועברתי להתגורר שם.

<לבנה: במהלך ההתגוררות שלי שם החוק השתנה משלוש שנים שאתה מתגורר עם הקשיש וזכאי להיות דייר ממשיך, זה השתנה לארבע, ואמא שלי נפטרה כשאני התגוררתי איתה שלוש וחצי שנים, חתמתי אבטלה כמעט 11 חודשים, ואז לכל קריטריון היה חסר לי קצת ולמרות כל המצב האקונומי המאוד מאוד קשה שלי, הם לא התחשבו, הם פשוט הלכו על החוק הכי יבש, את לא התגוררת כך וכך, שלא עמדתי בכלום והם פשוט פסלו אותי.

<לבנה: בזכות יונה הגענו לבית משפט - - -

<יונה ביטמן פרלסון: למחלקה המשפטית.

<לבנה: למחלקה המשפטית, שעזרה, הגענו לדיונים איתם, השופטת הייתה מאוד לטובתנו.

<יונה ביטמן פרלסון: היא החזירה את זה לוועדה כדי שישקלו את זה שנית.

<רן מלמד: מה שאומר שמי שאין לו נגישות לבית משפט בעצם יישאר במצב שהוא הולך לפי החוק היבש ולא מקבל.

נסים זאב: אבל זה לא חוק, זה מין תקנות.

<רן מלמד: אלה תקנות ונהלים פנימיים, נכון.

נסים זאב: מה גם שזה היה בדיוק באמצע ההתגוררות שלך בבית, זה לא שזה היה בתחילה או לפני.

נסים זאב: זה תוך כדי.

<לבנה: ודאי ומשרד השיכון לא אישר - - -

<רן מלמד: אבל לפעמים אין לך את היכולת ואת הכוח ללכת לבית משפט בעצמך.

נסים זאב: ועדה ציבורית?

<רן מלמד: אין, הבעיה הגדולה בציבורית זה שבדרך כלל הם אומרים לך 'מצאנו שאתה לא זכאי'.

<יונה ביטמן פרלסון: לבנה גם, למרבה הצער, לפני ארבעה חודשים, חצי שנה, היא השתתקה בחלק התחתון של הגוף, ורק לפני שבוע היא יצאה מבית לווינשטיין, היא הייתה בשיקום במשך כמה חודשים ואולי זה, במרכאות, המזל שלה מול משרד השיכון, כי עכשיו הם כבר במצב שהם לא יכולים לפנות אותה והם נתנו לה ארכה ובעוד חצי שנה, תלוי מה יהיה המצב שלה, הם יחליטו אם לתת לה את הדירה או לא.

<יונה ביטמן פרלסון: אני מקווה שזה לכיוון טוב, אבל היא בבעיה שהיא מתגוררת עכשיו בקומה הרביעית והיא עם קביים.

<יונה ביטמן פרלסון: זה לא פשוט.

נסים זאב: יש לנו עכשיו שר שיכון מהבית היהודי, אני מאמין שהוא יהפוך את זה לשלוש שנים ואז את תיכנסי לקריטריונים.

<יונה ביטמן פרלסון: כן, הבית היהודי.

<רן מלמד: חשוב להגיד עוד שני דברים.

<רן מלמד: כמו שאתם רואים, יש פה אוכלוסייה מאוד גדולה של עולי אתיופיה ובעצם זה מתחלק בין הרוב עולים מרוסיה ועולים יוצאי אתיופיה.

<רן מלמד: אנחנו עובדים עכשיו עם קבוצה של עולים יוצאי אתיופיה על נושא בעיות הדיור הכלליות, כי יש בעיות אדירות ואני מניח שאני אביא אותן לפתחך ולפתח הוועדה בקרוב, אבל יש בעיה אחרת, שאנחנו לא נוגעים בה, כי אנחנו לא מתמחים, אנחנו מנסים בכוחותינו הלא מקצועיים בתחום הזה לסייע, וזה שיש פה לא מעט אנשים שיש להם בני משפחות באתיופיה.

<רן מלמד: יש פה כאלה שקיבלו מכתבים שמאשרים את הבאת בני המשפחה ולמרות זאת לא נותנים להם אשרת כניסה.

<רן מלמד: אנחנו מטפלים בזה וזה דבר נוראי.

יואל רזבוזוב: יש ועדת חריגים של משרד הפנים שהיא צריכה - - -

<רן מלמד: אבל יש כאלה שיש להם כבר מכתבים.

<רן מלמד: אני מחזיק אצלי מכתבים שמאשרים את - - -

יואל רזבוזוב: תפנה את זה לוועדה, אנחנו נבחן את המכתבים.

<רן מלמד: אני אשמח להפנות אליכם, כי המשפחות קיימות, המשפחות מחכות, יש אישורים להביא אותם.

אברהם מיכאלי: ממי המכתב?

<רן מלמד: ממשרד הפנים, מרשות ההגירה.

<רן מלמד: אישור להביא אותם.

<רן מלמד: ולא מאפשרים להם לעלות.

<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד משהו, זה לא רק כאלה שיש להם אישור.

נסים זאב: זה כמו זכאי משרד השיכון, אתה זכאי לדירה, אבל תחכה לדירה.

יואל רזבוזוב: לא, יש כסף להביא והכול, צריך לראות בדיוק מה הבעיה.

יואל רזבוזוב: תעבירו.

<יונה ביטמן פרלסון: העניין הוא שזה לא רק כאלה שקיבלו אישור.

<יונה ביטמן פרלסון: יש כאלה שזה חצאי משפחות.

נסים זאב: זה בעיקר, אנחנו מכירים את ה - - -

<רן מלמד: מה שהטריד אותי זה אלה שיש להם אישורים ולא נותנים להם לעלות.

נסים זאב: כן, מכירים אתזה.

<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד נושא שהוא מאוד מאוד כאוב, זה נושא שקשור לדיור גם, שנקרא נוהל פירוק זכאויות.

<יונה ביטמן פרלסון: נוהל פירוק זכאויות, בעיקר זה בא לידי ביטוי אצל עולים מחבר העמים, שהם משפחה רב דורית, היו מתגוררים יחד ואז הם נטלו משכנתא יחד, כהורים קשישים והצעירים יותר, בשלב מסוים הם עברו תהליך של ישראליזציה, אני קוראת לזה, והם החליטו להיפרד, ואז הם פנו לבנק לסלק את המשכנתא - - -

נסים זאב: אז יש להם זכאות.

<יונה ביטמן פרלסון: זה רכיב זכאות, ויש שם מענק מותנה ל-15 שנה, להחזקת משכנתא של 15 שנה.

<יונה ביטמן פרלסון: במידה שהם מכרו לפני המענק לא הופך למענק אלא חלק מההלוואה.

<יונה ביטמן פרלסון: כשהם הלכו לבנק למכור ולסלק את המשכנתא, אף אחד לא טרח להגיד להם, 'תקשיבו, אתם מסלקים את כספי הבנק, אבל אתם עדיין חייבים כספים של משרד השיכון', של המדינה.

<יונה ביטמן פרלסון: לימים, כשאותו קשיש, ויש פה גברת כזאת, ניצולת שואה אפילו, רוצה לקבל הוסטל או סיוע בשכר דירה, כי הם הרי לא שילמו פה ביטוח לאומי מעולם וכו', שולפים פתאום את הרשימה השחורה ואומרים 'אתם לא'.

<יונה ביטמן פרלסון: עד שרן לא עשה מאבק, וגם זה, הם אמרו 'טוב, יש פתח, אם היא ניצולת שואה, אז אנחנו נאפשר', אבל הם ידעו כל הזמן שהיא ניצולת שואה.

<יונה ביטמן פרלסון: במכתבים היה רשום שמדובר בניצולי שואה.

<רן מלמד: אני יודע שאתם קצרים בזמן, אז אם יש שאלות או בקשות.

<ריטה: יש לי בעל שהוא חולה אפילפסיה, שקיבלנו זכאות לדיור ציבורי ושם היה רשום במפורש שאנחנו זכאים או לדירה עם מעלית, אישור מרופא, או לדירה קומה ראשונה.

<ריטה: משרד השיכון היה שולח לנו דירות לראות, כל הזמן שאמור היה להסתיים התוקף, בקומה שלישית.

<ריטה: ואז אני באה אליהם ואומרת 'תשמעו, יש לי בעל חולה אפילפסיה, הוא חולה בכל זמן, בכל מקום, אנחנו לא יכולים להתמודד עם הדברים האלה', זה היה עובר ואז היה סירוב, כשבעצם לא סירבתי לכלום.

<ריטה: היו שולחים לי סירוב.

<ריטה: לא חתמתי על שום דבר, לא הלכתי גם לראות את הדירה, כי אמרתי להם שאני לא יכולה לעלות לקומה שלישית.

<ריטה: הם עשו לי את זה שלוש פעמים ברצף.

<ריטה: גם את הכסף של הסיוע בשכר דירה לא רצו לתת לי, עד שעמותת ידיד לא התערב.

<ריטה: גם את הדיור לא רצו לתת לי, הורידו אותי משם לגמרי, אמרו ש'את כבר התחלת לעבוד, את לא זכאית.

<ריטה: גם אם את עובדת 50% משרה, את לא זכאית' נכנסתי לעמותת ידיד, עוד הפעם אמרתי, 'יונה, זה הולך ומחמיר, אני לא מקבלת דירה, הבת שלי הולכת להיות בת 21, אני כבר לא אזכה לראות דירה', אין לנו את האופציות לדברים האלה, יש לו נכות ולא נותנים לנו כלום.

<ריטה: יש לו 100% נכות ורק כשעמותת ידיד נכנסה לתמונה והלכנו למשפט ורצו להעביר את הוועדה, הם אמרו שהם לוקחים את זה בחזרה, אישרו לנו דירה, הביאו לנו דירה בזכות עמותת ידיד ועכשיו הייתה לי תקופה קשה מאוד כלכלית, ושנה וחצי הם החליטו שלא משלמים לנו סיוע בשכר דירה, ואז זה היה סיוע בשכר דירה מוגדל, לא נתנו לנו, לא את זה ולא את זה, וגם על זה הם נלחמים שנקבל רטרו ולא קיבלנו תשובה כבר ארבעה חודשים.

<ריטה: אפילו אמרו שזו חוצפה שאני דורשת דבר כזה.

<ריטה: הם לא ידעו להתמודד עם זה, הם לא ידעו להכיל את זה.

<ריטה: זה היה משהו, שאם עמותת ידיד לא הייתה נכנסת, אני היום - - - אני הגעתי למצב נפשי ירוד, יש לי מסמכים.

<ריטה: אין לך כסף, יש לך בעל חולה ואתה מתמודד עם משהו שהילדים ראו אותו ולא מדברים איתו חודש ימים.

<ריטה: ואמרתי להם, 'תיכנסו לבית שלי, תראו איך אני מתנהלת, תראו על מה אתם מדברים'.

<ריטה: לא היה למי לפנות.

<ריטה: אם לא היה לי את יונה ואת עורכי הדין.

<ריטה: אני אומרת שזו עבודת קודש.

<רן מלמד: ריטה, תודה.

<ריטה: עבודת קודש, ותודה.

יואל רזבוזוב: בגלל שאנחנו ממש קצרים בזמן, קודם כל אני יכול להגיד, מה שאני רואה כאן, אני שמעתי על עמותת ידיד, אבל כשאתה מגיע למקום ואתה רואה, ואתה רואה את הכמות והערימות של הדפים והמסמכים על השולחנות, אנחנו רואים איזו מלאכה אתם עושים, שזה באמת דבר קדוש ומבורך.

יואל רזבוזוב: אני חושב שלא אנחנו צריכים לבוא, לא לבוא לשאול שאלות, אלא השאלה העיקרית זה איך אנחנו יכולים לעזור, כי אני חושב שאתם ראויים לכך, אנחנו רואים ושומעים על הרבה עמותות, אבל פה בפועל אנחנו רואים מה אתם עושים.

יואל רזבוזוב: אנחנו גם מציעים לכם את הפלטפורמה של הוועדה, כי הרוב בסופו של דבר הם ציבור עולים ואם יש לכם תיקים שאתם רואים, עדיין, אטימות מול משרדים אנחנו בשמחה נפנה מכתבים רשמיים מהוועדה אל אותם הגורמים, בשביל לפתור סוגיות, ואין לי בעיה גם לשלוח אלף מכתבים, רק לעזור לאותם אנשים שנתקעים מול האטימות של המערכת.

יואל רזבוזוב: רן, תגיד מה אתם צריכים, אם אתם צריכים.

<רן מלמד: אני אבקש אולי דבר אחד קטן כבודכם.

<רן מלמד: אנחנו הופענו בשבוע שעבר בפני ועדת אללוף, הוועדה לבחינת המאבק בעוני, ומכל הדברים שהיינו יכולים להגיד, ויש לנו לא מעט, בחרנו לדבר רק על דבר אחד וזה על מיצוי זכויות.

<רן מלמד: אנחנו, אחרי הרבה מאוד בדיקות, משוכנעים שיש הרבה מאוד כסף במערכת שלא מגיע לאנשים שמגיע להם.

<רן מלמד: הוא לא מגיע מסיבה אחת פשוטה, לא מספרים להם.

<רן מלמד: לא מספרים, וגם כשמספרים לא עוזרים להם לקבל.

<רן מלמד: אני חושב שהוועדה צריכה לדרוש שיהיה מיצוי זכויות, ייצאו במדויק ממשרדי הממשלה בשפות שונות.

<רן מלמד: גם אם עולים נמצאים פה בארץ 20 שנה ויודעים לדבר עברית, הם לא יודעים לקרוא עברית, הם לא יודעים לכתוב עברית.

יואל רזבוזוב: תוכל למקד אותנו?

יואל רזבוזוב: איזה משרדים ואיזה שירותים, באיזה שפות?

יואל רזבוזוב: ואנחנו ניתן הנחיה, ואם נראה שזה לא עובד, אז אנחנו נזמן אותם לדיון.

<רן מלמד: בהחלט.

<רן מלמד: חד משמעית.

<רן מלמד: כי אני חושב שזה הדבר הגדול ביותר שוועדה יכולה לעשות.

<רן מלמד: אם הזכויות יונגשו לאנשים בשפה שלהם, אז אנחנו יכולים בהחלט לעזור לאנשים לקחת את עצמם ממקום אחד ולהעביר אותם למקום שני.

יואל רזבוזוב: אנחנו בשמחה נעזור.

יואל רזבוזוב: נחכה לדרישות ולמסמך.

<רונן כהן: חשוב לי לומר, ברשותכם.

<רונן כהן: קודם כל תודה רבה לכל הפונים שעזרו לנו ותודה ליונה.

<רונן כהן: אני רוצה להדגיש שמה שאתם רואים פה זה אחד מתוך כמעט 20 מרכזים שיש לנו בכל הארץ, כך שהפעילות של ידיד היא בהחלט ענפה ונוגעת לכל האוכלוסיות.

יואל רזבוזוב: ואתם נתמכים על ידי הרווחה?

<רונן כהן: מעט מאוד.

<רן מלמד: אנחנו נתמכים על ידי משרד המשפטים קצת, משרד הכלכלה קצת, משרד הבריאות קצת, משרד הקליטה קצת ולא על ידי משרד הרווחה.

<רן מלמד: חשוב, אגב, נורא להגיד שבגלל שידיד לא עובדת עם תקציבים גדולים, אין לנו הרבה כסף לכוח אדם, מלבד יונה יש לנו בת שירות שהסכום נמוך, ורכזת פניות, ועיקר העבודה נעשה על ידי מתנדבים, מקצועיים ואחרים, שהם מהמעלה הראשונה.

<רן מלמד: אחד לדוגמה פה, ואיפה יורם?

<רן מלמד: יש לנו חשבת שכר שיושבת פה - - -

<גאולה: אם כבר אתה פונה אליי, צהריים טובים.

<רן מלמד: 30 שניות, גאולה.

<גאולה: 30 שניות בהחלט.

<גאולה: היה לי סכסוך עם המעביד שלי, כמובן התכתבתי איתו לפני שפניתי אליהם, אני כבר חודשיים בלי שום תקציב שקיבלתי ממנו, אני מתכתבת איתו, הוא אומר מבקשת, ביטוח לאומי גם באיזה שהוא מחסום חוסם אותי, לא נותן לי שום אפשרות.

<גאולה: חודשיים בלי תקציב, בלי הוצאה, בלי כלום.

<גאולה: שיגעתי את יונה, באה אליה, יושבת על הראש, מבקשת בקשות.

<גאולה: פתאום אומרים לי, אחרי שפניתי אליה, פניתי למשרד הכלכלה באופן אישי, בקשת תביעה שבו המעביד שלי הוא נוכל לא קטן, הוא בשוק מוכר מאוד, בעצם האנשים האלה שלא יודעים עברית, אני גם יודעת את החוקים פחות או יותר, מה שיכולתי לדעת, אני מתמודדת עם החבר'ה האלה.

<גאולה: הנוכלים האלה, שמו לך אצבע, למחרת אומרים היי-ביי, חוסמים לך את הדלת, אין לך כניסה.

<גאולה: על פי החוק מגיעה לי הודעה מוקדמת, מכתב פיטורין.

<גאולה: אני פונה בבקשה, 'אדוני, תן בבקשה, סיימנו יפה, אני לדרכי, אתה לדרכך', הבן אדם, 'אני בישיבה', אס.

<גאולה: אמ.אס.

<גאולה: ברוך ה', אייפון בימינו מסמס לך בלי להרים טלפון, זה מה שאני קיבלתי.

<גאולה: עד עכשיו אני מתמודדת במצב כזה, בלי שום - - - עם המכתבים אליהם.

<רן מלמד: תודה רבה, גאולה.

יואל רזבוזוב: תעבירו את כל הדברים שאתם רואים שאתם מתקשים ולא מצליחים לפתור ואנחנו נוכל לעזור.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשמח לעזור.

<רן מלמד: תודה.

<רן מלמד: תודה לכם.

נסים זאב: תודה רבה לכם.

יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה לכם, בהצלחה.