ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 117, 2014-01-15 09:10

דוד רותם: שלום, אנחנו פותחים את הדיון.

דוד רותם: על סדר-היום: 1.

דוד רותם: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון) (הגברת המשילות); 2.

דוד רותם: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (העלאת אחוז החסימה והגברת המשילות), התשע"ג-2013.

<סיגל קוגוט: עמי, אתה יכול להגיד לפרוטוקול, בגלל שהיתה ועדת שרים ביום ראשון - - -

<עמי ברקוביץ: אין לי פה את ההחלטות הפורמליות.

<סיגל קוגוט: טוב, אז בשבוע הבא תגיד.

<עמי ברקוביץ: בסדר.

<עמי ברקוביץ: בנושא התפלגויות החליטו לא להביע עמדה.

<סיגל קוגוט: אוקי, זה באמת לא נושא של ממשלה בדרך-כלל.

<סיגל קוגוט: עברנו כבר על נושא ההתפלגויות המקוריות, ומה שהסתמן בוועדה הוא שמחזירים לאחור את התיקון מהכנסת הקודמת על הקבוצה של שבעה.

<סיגל קוגוט: יש שתי גרסאות, אם כי הרוב שהסתמן הוא לאפשר התפלגות כשהסיעה מתמזגת עם אחר.

דוד רותם: יש רק נקודה אחת בנושא הזה – אני מהר מאוד נטיתי להסכים עם אורית סטרוק ועם דב חנין - - -

<סיגל קוגוט: רק הופמן לא הסכים.

דוד רותם: אבל יש לי בעיה – נניח שיש סיעה של עשרה חברים, שישה מתוכם רוצים להתמזג, ארבעה לא רוצים להתמזג; אני רוצה שהארבעה האלה, מכיוון שהם יתמודדו יחד אתי בבחירות, שהם ימשיכו להיות הסיעה; ויקימו אחר-כך מפלגה, אין להם ברירה.

דוד רותם: אני לא רוצה סיעות יחיד.

<סיגל קוגוט: אני מבינה, וזאת הסיבה שלא רצו כמעט לאפשר שהסיטואציה הזאת תהיה אפשרית, חוץ מדבר משונה, של שלושה, כששניים מתמזגים.

<סיגל קוגוט: זאת הסיבה.

<סיגל קוגוט: אבל יחד עם זאת, אם כל המבנה הזה מתפרק - - -

<ארבל אסטרחן: אבל הוא לא מתפרק.

<ארבל אסטרחן: הרוב רוצים להתמזג עם סיעה אחרת.

<סיגל קוגוט: אבל המבנה המקורי מתפרק.

<סיגל קוגוט: בואו ניקח שתי סיטואציות.

<סיגל קוגוט: סיטואציה אחת, שהמפלגה שעומדת מאחורי הסיעה רוצה להתמזג; המפלגה, לא רק הסיעה.

<סיגל קוגוט: כלומר, הביאו את זה למוסדות המפלגה, והיא אמרה, כן, אני רוצה שתתמזגו עם האחרים.

<סיגל קוגוט: אז יוצא שהארבעה האלה אומרים, רגע, אנחנו אומנם רצנו מטעם המפלגה הזאת, אבל המפלגה הזאת עכשיו החליטה להתמזג עם אחרים, והאחרים האלה מתמזגים כי גם החליטו בכנסת להתמזג, אז לא נשאר לנו את מי לייצג, אז למה אתם מכריחים אותנו להישאר ביחד?

<סיגל קוגוט: כל אחד מאתנו ילך לדרכו.

דוד רותם: כי אני לא רוצה סיעות יחיד.

דוד רותם: אני רוצה שיישארו ביחד.

<עמי ברקוביץ: אבל בעצם אתה מאפשר להם להתפלג.

<ארבל אסטרחן: גם אם הם לא שליש.

דוד רותם: אני אומר: אתם, כל הארבעה, רצתם יחד, תישארו יחד ותקימו עכשיו מפלגה.

<ארבל אסטרחן: זה עדיף על זה.

<סיגל קוגוט: אני מבינה, ארבל.

<סיגל קוגוט: אני מבינה.

<סיגל קוגוט: אני הצעתי למחוק בכלל את האופציה הזאת.

<ארבל אסטרחן: אני יודעת, גם אני.

<עמי ברקוביץ: אתה לא יכול לחייב אותם להקים מפלגה.

דוד רותם: הם חייבים, אי אפשר לייצג בכנסת בלי שיש לך מפלגה.

<עמי ברקוביץ: ברגע שיש התחייבות, אז כן.

<עמי ברקוביץ: לא?

דוד רותם: גם אם יש התחייבות - - -

<סיגל קוגוט: והופמן עדיין חושב שצריך למחוק אותה, והוא צודק.

<סיגל קוגוט: אבל אם את משאירה אותה, אז הרציונל – פשוט אני עושה משהו לא הגיוני.

<ארבל אסטרחן: כל מי שמתנגד - - -

<סיגל קוגוט: אבל למה?

<סיגל קוגוט: למה את עושה את זה?

<סיגל קוגוט: מה הקשר ביניהם?

<סיגל קוגוט: אם המפלגה שלהם לא החליטה את זה, זו סיטואציה אחרת, והסיעה החליטה להתמזג, וכל הארבעה הם אלה שנשארים לייצג את המפלגה המקורית – אני עוד יכולה להבין את זה.

דוד רותם: אז אני אומר:

דוד רותם: אתם לא תייצגו יותר את המפלגה המקורית, תייצגו עכשיו את הסיעה, תהיו אתם הסיעה - - -

<סיגל קוגוט: ותקימו מפלגה חדשה ואתם חייבים להישאר ביחד?

<סיגל קוגוט: זה מה שאתה רוצה?

דוד רותם: כן, אני לא רוצה לעשות סיעות יחיד.

<עמי ברקוביץ: אבל אולי בעצם התסריט הוא הפוך – כשאתה מאפשר להם להתפלג, אתה בעצם מחייב אותם להתפלג יחד.

<סיגל קוגוט: זה ברור.

דוד רותם: כן, אחרת אני לא אתן להם להתפלג בכלל.

<עמי ברקוביץ: אבל אתה נותן להם להתפלג, ולכן זה מוזר לכפות עליהם להתפלג כקבוצה.

דוד רותם: זו הקבוצה, כי זו הקבוצה שמתנגדת - - -

רונן הופמן: הרי אם מלכתחילה כל אחד מהם בנפרד היה רוצה להתמודד לכנסת, הוא לא יכול היה, נכון?

<עמי ברקוביץ: מה הקשר?

<סיגל קוגוט: ברור, אבל נימקו חברי הכנסת שזו סיטואציה כל-כך יוצאת-דופן, שפתאום מפלגה באמצע הכנסת מחליטה להתמזג, שזה מצדיק – זה מה שאמרו אלה שתמכו בזה; שהסיטואציה הזו שאני רצתי בשם מישהו, ופתאום מחליטים פה להתמזג עם מישהו אחר, אז לפחות שלא יכפו עלי, זה מה שמצדיק.

<סיגל קוגוט: ואם זו ההנמקה, אז באמת מה לי לכפות עליהם להישאר ביחד?

רונן הופמן: אני חושב שתפקידנו לדאוג שלא נמצא את עצמנו עם סיעות יחיד רבות.

רונן הופמן: זה חלק מלראות את המערכת כולה כמערכת.

<סיגל קוגוט: כן, אבל זה מה שאתה הצעת.

<סיגל קוגוט: אתה אמרת שההחלטה הזאת היא דרמטית לא פחות ולא יותר מהחלטות דרמטיות אחרות, ולכן כל האופציה הזאת לא נראית לך.

רונן הופמן: נכון.

רונן הופמן: אבל אם בכל זאת מאפשרים את זה, לא הייתי מאשר סיעות יחיד.

<ארבל אסטרחן: אפשר גם להגיד שזה לפחות שניים, שהאופציה הזאת של ההתפלגות היא לפחות לשניים, אם הם לא שלושה.

<עמי ברקוביץ: אבל היום יש לך סיטואציה מאוד ספציפית.

<סיגל קוגוט: לא, את זה אנחנו מעיפים.

<סיגל קוגוט: את זה נעיף.

<ארבל אסטרחן: את זה מוחקים.

<ארבל אסטרחן: זה כבר לא רלוונטי.

<סיגל קוגוט: עכשיו הסיטואציה היא התמזגות עם אחרים, ומה יקרה?

<עמי ברקוביץ: אבל מה ההיגיון בלהגביל את זה לשניים?

<עמי ברקוביץ: בגלל שזה ייצור סיעות יחיד?

<ארבל אסטרחן: כן, שהמינימום יהיה שניים.

דוד רותם: אני לא רוצה סיעות יחיד.

דוד רותם: זה גם עולה לי כסף, סיעות יחיד.

דוד רותם: כל אחד זה סיעת יחיד, ואז הוא מקבל פלוס אחד.

<עמי ברקוביץ: אתם מציעים לבטל את הפלוס אחד.

דוד רותם: אני בכלל חושב שצריך לבטל את הפלוס אחד.

<עמי ברקוביץ: יש הצעה כזאת.

<סיגל קוגוט: נדון בזה אחר-כך.

דוד רותם: אבל אתה מבין שאז אני עומד במרכז העיר ורוגמים אותי באבנים?

<סיגל קוגוט: בוודאי, לא סתם, מורידים לך את הראש גם.

<סיגל קוגוט: ולכן הסעיף הזה כנראה יישאר כמו שהוא.

<עמי ברקוביץ: זה עוד יהיה טוב, אם זה יהיה רגימה באבנים.

רונן הופמן: בואו נסת

רונן הופמן: כל רגע על כל המערכת, על האיזון שבמערכת.

רונן הופמן: הרי אם אנחנו מעלים את אחוז החסימה, אנחנו יוצרים מצב שמפלגה תיכנס לכנסת עם מינימום חברי כנסת, עם מספר מסוים.

רונן הופמן: כשאנחנו מאפשרים התפלגות, פיצול וכן הלאה, אנחנו צריכים להסתכל על זה ולראות שלא נהיה במצב שפתאום יש סיעות הרבה יותר קטנות מהסיעות שמלכתחילה - - -

<סיגל קוגוט: אל"ף, זה יכול לקרות לך אם הם עושים מפלגות מלכתחילה.

<סיגל קוגוט: למשל, בסיעות הערביות יש ארבע מפלגות שונות, נכון?

<ארבל אסטרחן: רע"מ-תע"ל היא היום סיעה של ארבעה ח"כים שהגישו ארבע מפלגות.

<סיגל קוגוט: זאת אומרת, אם עושים את זה מלכתחילה זה כן בסדר, רק אחר-כך פתאום זה לא בסדר.

דוד רותם: אבל הם מגישים ליושב-ראש ועדת הבחירות הודעה על זה שהם ארבע מפלגות.

דוד רותם: הם יכולים, מחר בבוקר, לקום ולהתפלג לארבע.

<סיגל קוגוט: וזה מותר להם.

<סיגל קוגוט: כי הם עשו את זה מלכתחילה, והציבור ידע.

<ארבל אסטרחן: כמו "דגל התורה" ו"אגודת ישראל", שגם זה שתי מפלגות קטנות.

<סיגל קוגוט: נכון, אבל כאן כל ח"כ זה מפלגה.

<סיגל קוגוט: כפי שאמר הופמן, יהיו לי 19 מפלגות שירוצו יחד תחת "יש עתיד", וכל חבר כנסת אחר-כך לעצמו.

<ארבל אסטרחן: היום יש לזה גם תמריץ כספי, להתפלגות הזאת.

<סיגל קוגוט: נכון, נטפל בזה.

דוד רותם: נכון, ואני לא רוצה את התמריץ הכספי הזה.

<סיגל קוגוט: אז אני רק רוצה להבין מה מחליטים פה בסוף.

דוד רותם: אורית, מה דעתך?

דוד רותם: אני אומר ככה: כאשר יש מפלגה שמתאחדת, אז אלה שמתנגדים – נניח שזה עשרה, ומתוכם ארבעה מתנגדים – הם צריכים להישאר כסיעה בפני עצמה.

דוד רותם: ; הם לא יכולים, כל אחד, להקים לעצמו סיעת יחיד.

אורית סטרוק: אם הם היו מלכתחילה במפלגה אחת?

דוד רותם: הם היו מלכתחילה במפלגה אחת, בסיעה אחת.

<סיגל קוגוט: והסיעה החליטה להתמזג עם אחרת.

אורית סטרוק: הם היו בסיעה אחת או במפלגה אחת?

אורית סטרוק: יש הבדל.

דוד רותם: בסיעה אחת.

<סיגל קוגוט: בסיעה אחת.

<ארבל אסטרחן: הם לא שליש.

רונן הופמן: והם פחות משליש.

אורית סטרוק: הם היו בסיעה אחת, הסיעה החליטה להתמזג עם סיעה אחרת, והם לא רוצים?

דוד רותם: אז אני אומר: בסדר, תישארו כסיעה וזה הכול.

דוד רותם: אבל אתם לא מתפלגים, וכל אחד מכם הולך לדרכו.

אורית סטרוק: מצד מסוים זה נשמע הגיוני, אבל מה תעשה, למשל, אם בארבעה האלה יש שניים שלא מוכנים להתמזגות כי הם נמצאים ימינה מהמתמזגים, ויש שניים שנמצאים שמאלה מהמתמזגים?

דוד רותם: אז אני רוצה לחזק את השניים האלה, שיהיו לי ארבעה שהם מימין להתמזגות.

<ארבל אסטרחן: הם יכולים, אגב, להתפלג אחר-כך.

דוד רותם: אחר-כך שיתפלגו.

אורית סטרוק: אז אין לזה סוף.

<ארבל אסטרחן: לא, אבל לא אחד.

דוד רותם: אבל לא אחד.

דוד רותם: מלכתחילה אני רוצה שהם יישארו כסיעה.

<סיגל קוגוט: הם לא יכולים להתפלג אם הם לא שישה לפחות.

<ארבל אסטרחן: למה?

<ארבל אסטרחן: מתוך ארבעה – שניים מארבעה יכולים, הם שליש.

<ארבל אסטרחן: זה הכלל הרגיל.

<סיגל קוגוט: נכון, לפחות שניים.

אורית סטרוק: אנחנו אמרנו שאנחנו מתייחסים בסוגיה הזאת, של ההתפלגות, יותר לעניין של המפלגה מאשר לעניין של הסיעה.

דוד רותם: אם אין לי מפלגה, אז אחר-כך אני קונה מפלגה.

דוד רותם: מה, אנחנו ראינו כבר איך חברי כנסת קונים מפלגות.

אורית סטרוק: לא, אני מדברת עכשיו על מפלגת קבע , לא על מפלגה שנולדת, לא מדברת על מפלגה כמו מפלגת העצמאות שנולדת מתוך הצורך לעשות קומבינות, אלא על מפלגת-אם שהיא באה מתוך מקום אידאולוגי מסוים.

אורית סטרוק: ודיברנו גם על זה שהסיבה בגינה אנחנו רוצים לתת מקום למפלגה, חשיבות ומעמד, היא דווקא בגלל העלאת אחוז החסימה שמייצר את הצורך בחבירות כאלה ואחרות, וצריך שבכל זאת הזהות הפוליטית - - - תישאר.

דוד רותם: לא, זה בסדר , כשאנחנו הולכים שתי מפלגות, אנחנו תמיד יכולים אחר-כך להתפלג.

אורית סטרוק: לכן שאלתי אותך.

אורית סטרוק: אני בעד שאם אנשים באו עם אותה מפלגה – מפלגה, לא סיעה – ואחר כך יש להם בעיה עם זה שאנשים מסיעתם או מפלגתם מתמזגים וכולי, אני בעד שהם יהיו מחויבים למסגרת המפלגתית-הבסיסית שלהם.

אורית סטרוק: אבל פה אתה מדבר אתי לא על מפלגה, אלא על סיעה, ואם הסיעה הזאת מורכבת ממפלגות שונות?

<עמי ברקוביץ: מפלגות שונות ממילא אפשר.

<ארבל אסטרחן: אבל מפלגות תמיד יכולות להתפלג.

<ארבל אסטרחן: לא נוגעים בכּלל הזה, שקיים גם היום, שכאשר רצו מלכתחילה כמפלגות שונות – נגיד, אצלכם יש שתי מפלגות, יכולים להתפלג - - -

<סיגל קוגוט: לא אבל היא דיברה על הסיטואציה שאמרתי לפני שנכנסת: שאם מפלגת-האם החליטה להתמזג, זו סיטואציה אחת, כי אז אלה שלא רוצים נשארים בלי בית; ואם הסיעה החליטה, אבל מפלגת-האם לא החליטה את זה, אז באמת נשאר בית לאלה שלא רוצים להתמזג.

דוד רותם: אבל בית אפשר לבנות, אנחנו יודעים.

<סיגל קוגוט: זה הכול תלוי, אם מאחורי הסיעה עומדת גם המפלגה, או לא.

אורית סטרוק: זו בדיוק הנקודה.

<עמי ברקוביץ: סיגל, מה, תעשי את הפיצול הזה בהסדר בחוק?

<סיגל קוגוט: אני לא, אני רק - - -

רונן הופמן: סיגל, לי לא ברור למה אנחנו צריכים ללכת עד כדי להסתכל מה קורה בדינמיקה המפלגתית.

רונן הופמן: אנחנו, לדעתי, צריכים להסתכל על הסיעות, לא על המפלגות.

<סיגל קוגוט: סיעה מייצגת מפלגה.

רונן הופמן: אני יודע, אבל היחס בין סיעה למפלגה הוא לא מענייננו, בעיני.

רונן הופמן: אנחנו כרגע עוסקים בעניין של הכנסת, הרכב הכנסת.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: אנחנו עוסקים בהתפצלות סיעות, ולא בהתפצלות מפלגות.

רונן הופמן: היחס בין סיעת הבית היהודי למפלגת הבית היהודי הוא חשוב, אבל הוא לא סביב השולחן הזה, אני חושב.

אורית סטרוק: אני כן מסכימה עם העיקרון שאנחנו צריכים להשתדל למנוע סיעות יחיד.

אורית סטרוק: אני מסכימה עם זה בהחלט.

אורית סטרוק: אני שואלת את עצמי איפה האיזון.

דוד רותם: האיזון הוא נורא פשוט: אם אני רצתי אתך במפלגה אחת, זאת אומרת, אני יכול לחיות יחד אתך בכנסת, ואז את החלטת להתאחד עם מרצ, אז אני רוצה ללכת, אבל זה בתנאי שאני לבד.

דוד רותם: אם שנינו לא רוצים להיות עם מרצ, אז בואי נישאר יחד.

אורית סטרוק: רונן צודק במובן הזה, שזה לא פוגע במבנה המפלגתי.

אורית סטרוק: בסדר, אפשר לחיות עם זה.

<סיגל קוגוט: האם זה תנאי להתפלגות, שברגע ההתפלגות האחרים ביחד אלא אם הם מתמזגים עם בעצמם עם מישהו אחר?

דוד רותם: לא, הם יכולים להתמזג עם מי שהם רוצים.

דוד רותם: את זה אני לא יכול למנוע.

<סיגל קוגוט: ארבל, את זוכרת מה היה אז עם דוד טל, עם "עם אחד"?

דוד רותם: מי זה "עם אחד"?

<ארבל אסטרחן: "עם אחד" היה עמיר פרץ, אילנה כהן ודוד טל.

<סיגל קוגוט: אם שניים מתמזגים עם מפלגה מסוימת – פה זה היה שלושה אנשים, אז זה היה מעט, אבל נניח שזה היה משהו גדול יותר – נניח ששלושה מתמזגים עם הליכוד, ואז נשארים ארבעה, ואחד מהם רוצה להתמזג עם קדימה - - -

<ארבל אסטרחן: הוא לא יכול.

<סיגל קוגוט: למה לא? למה לא? את לא רוצה שיהיו סיעות יחיד, נכון?

<סיגל קוגוט: זה מה שאמרו פה עכשיו, שלא יהיו סיעות יחיד, אז לפחות תני לאנשים – אם הם נשארים לבד, ולא מתמזגים עם אף אחד - - -

<ארבל אסטרחן: הוא לא סיעה, ח"כ לא מתמזג.

<ארבל אסטרחן: זה יוצא מין משהו מוזר כזה.

<עמי ברקוביץ: אבל גם היום הוא יכול להתמזג.

<עמי ברקוביץ: הוא מתפלג בעצם, הוא מתפלג.

<סיגל קוגוט: היום הוא יכול בגלל התיקון של דוד טל, אם זה שלושה.

<סיגל קוגוט: ממילא יצאנו כבר מההיגיון ומה המפלגה רוצה ומה זה רוצה.

<ארבל אסטרחן: בסדר, האמת היא שאין לי בעיה עם האופציה הזאת, לאפשר להם להתמזג עם סיעות אחרות או להישאר כסיעה.

דוד רותם: או שהם נשארים ביחד, או שהם - - -

רונן הופמן: עדיף לנו שיתמזגו.

אורית סטרוק: להתמזג, ודאי שלא צריכה - - -

<ארבל אסטרחן: לא, כי היום מי שמתמזג זו סיעה.

<ארבל אסטרחן: סתם ח"כ מסיעה מסוימת לא יכול להגיד: אני מתמזג עם סיעה אחרת.

דוד רותם: אנחנו ארבעה בסיעה – שלושה מאתנו יכולים לפרוש?

<ארבל אסטרחן: להתפלג בשביל להתמזג עם סיעה אחרת?

<ארבל אסטרחן: כן.

דוד רותם: ואז נשאר אחד שהוא סיעה בפני עצמו.

דוד רותם: אז הוא מתאחד.

<ארבל אסטרחן: בסדר, זה הוא יכול לעשות.

<ארבל אסטרחן: אבל הכול צריך להיעשות באותה עת.

<סיגל קוגוט: אם מתמזגים עם אחרים או נשארים ביחד.

<ארבל אסטרחן: והכול נעשה באותה עת, זאת אומרת, באותה ישיבת מפלגה - - -

<סיגל קוגוט: נכון, אבל זה ברור ששבוע לאחר מכן, הארבעה האלה יכולים לבוא ושניים מהם יתפלגו.

<סיגל קוגוט: אפשר, לפי החוק היום.

<ארבל אסטרחן: כן, הם יכולים לבוא אחרי שעה.

<סיגל קוגוט: אחרי שעה גם, נכון.

<סיגל קוגוט: אין בעיה.

<סיגל קוגוט: אם ככה, אני אתקן את זה לפי מה שהחלטתם עכשיו.

אורית סטרוק: איך זה יהיה עכשיו?

<סיגל קוגוט: זה יהיה שהטריגר הוא לא התפלגות של שניים או אחד מתוך שלושה, כל התמזגות היא טריגר להתפלגויות.

<סיגל קוגוט: אבל התוצאה היא: או שכל אחד מתמזג עם מישהו, זה מותר, או שכל אלה שלא רוצים להתמזג עם מישהו אחר נשארים ביחד.

<סיגל קוגוט: זו התוצאה של ההתפלגות הזו.

<ארבל אסטרחן: ומי מייצג את המפלגה, הרוב?

דוד רותם: אין, המפלגה בכלל לא קשורה.

<סיגל קוגוט: איזו מפלגה?

<סיגל קוגוט: אמרו פה שזה לא מעניין, המפלגה.

<סיגל קוגוט: אני אמרתי שהמפלגה זה מעניין, אבל אתם אומרים שלא.

דוד רותם: מה זה מעניין אותך, המפלגה?

רונן הופמן: אני חושב שמוסדות המפלגה יצטרכו אז להחליט מי מייצג אותם, אם בכלל.

<סיגל קוגוט: בדרך-כלל רוב מייצג את המפלגה, ארבל.

אורית סטרוק: רונן צודק, המפלגה נשארת מפלגה.

אורית סטרוק: זאת אומרת, זה שכרגע זה בקונסטלציה כזאת או אחרת, וטכנית בכנסת, של סיעות, זה לא משנה את המהות של המפלגה.

<ארבל אסטרחן: כן, אבל מי מייצג אותה?

<סיגל קוגוט: בדרך-כלל אנחנו עושים את זה שהרוב מייצג אותה.

<עמי ברקוביץ: זו החלטה של המפלגה.

רונן הופמן: בדיוק.

<עמי ברקוביץ: יכול להיות שדווקא החלק הקטן יותר - - -

רונן הופמן: אני חושב שהמפלגה מראש צריכה לאשר מיזוג, אבל אנחנו לא יכולים לכפות את זה על מפלגה.

<סיגל קוגוט: אבל מה הבעיה, ארבל?

<סיגל קוגוט: את יודעת, שוועדת הכנסת אף פעם לא מתקשרת עם מפלגות, ואפילו אם המפלגה תשלח לה מכתב רשום: "במוסדות המפלגה היה משאל חברים, והם רוצים שאלה ייצגו אותנו", ועדת הכנסת לא תתחשב בזה כי היא לא בקשר עם המפלגות.

<סיגל קוגוט: היא מקבלת מבא-כוח הסיעה הודעות.

<סיגל קוגוט: זהו.

<ארבל אסטרחן: לא, לא.

<ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת בקשר עם מפלגה רק כשנוצרו לנו עכשיו, נגיד, שתיים או שלוש סיעות, ואז אנחנו מאשרים - - -

<סיגל קוגוט: אתם הולכים לפי הרוב.

<ארבל אסטרחן: כן, אבל מי שנותרו ללא מפלגה?

<סיגל קוגוט: משהו אחר.

<סיגל קוגוט: אבל אתם הולכים לפי הרוב, אתם לא מקבלים הודעות מהמפלגה.

<ארבל אסטרחן: הח"כים שנותרו הם סיעה – איזו מפלגה הם מייצגים?

<עמי ברקוביץ: ארבל, אבל לפי מה אתם קובעים, איך אתם קובעים את זה בוועדת הכנסת?

<ארבל אסטרחן: כשזה התפלגות, בדרך-כלל אומרים שמי שיזם את ההתפלגות הוא זה שעוזב, הוא זה שצריך למצוא לו מפלגה חדשה.

רונן הופמן: אבל סיעה יכולה לגמרי להתנתק מהמפלגה שלה; כל ועדות הכנסת הן בקשר עם הסיעות, הן לא בקשר עם המפלגות.

רונן הופמן: יש פה עניין, שאין לנו מה לגעת במפלגות, זה לא מגיע לשום פורום או ועדה.

<סיגל קוגוט: כרגע אין ערוץ, כרגע אין ערוץ פורמלי שמקבלים הודעות ממפלגות.

<סיגל קוגוט: זה נכון.

<סיגל קוגוט: בכנסת לא מקבלים הודעות ממפלגות.

<סיגל קוגוט: יש באי-כוח סיעה, מהם מקבלים.

<סיגל קוגוט: ואם נגיד, בא-כוח הסיעה, כמו שהיה בכנסת הקודמת עם זבולון אורלב, שהוא היה בא-כוח הסיעה, והמפלגה היתה באי-הסכמה לפעמים עם בא-כוח הסיעה.

<סיגל קוגוט: הכנסת מקבלת הודעות מבא-כוח הסיעה.

<סיגל קוגוט: אין קשר בין הכנסת למפלגה.

רונן הופמן: עוד נושא מעניין שצריך לחשוב אולי לשנות.

<סיגל קוגוט: כרגע זה המצב.

<סיגל קוגוט: אז אני אתקן את זה כך, כפי שהוסכם.

<סיגל קוגוט: דנו בישיבה הקודמת בשני דברים שאני רק אחזור עליהם, שתדעו מה הסיכומים, ואז נדון בדברים שטרם הספקתם לדון בהם.

<סיגל קוגוט: אחד מהם זה המקדמות – עשינו פה שני תיקונים: האחד, שהיום הקובע זה היום החשוב לעניין בדיקת גודל הסיעה לצורך המקדמות; והשני, כשבודקים את הפורשים, מה שחשוב זה מתי ועדת הכנסת הכריזה על הפרישה.

<סיגל קוגוט: התיקון כאן אומר בעצם שאם מישהו עזב את סיעתו קרוב מאוד לתקופת הבחירות, וממילא אין כבר פעילות פרלמנטרית, הוא לא יכול לקחת את כספי המקדמות ממפלגת-האם; כספי המקדמות הם עיקר התקציב של מפלגת-האם.

<סיגל קוגוט: אז אם מישהו מתפלג באמצע הכנסת, וזה ברור שאז פחות חושבים מה יקרה בבחירות, אז בסדר.

<סיגל קוגוט: אבל אם מישהו עוזב את סיעתו 50 ימים לפני הבחירות – לא, את המקדמות נותנים ביום שמגישים את רשימות המועמדים, אז כבר נגמרו הפריימריז, כל אחד יודע את מקומו, אז פתאום הוא יודע שהוא לא במקום ריאלי, אז הוא יעזוב את המפלגה שלו וייקח לה את כספי המקדמות, והיא תישאר בלי תקציב.

<סיגל קוגוט: זה התיקון לגבי המקדמות.

דוד רותם: אם אנחנו מאפשרים לו לפרוש ולהתמודד, אז למה לא מגיע לו?

<סיגל קוגוט: כי אמרתם שיש איזון.

<סיגל קוגוט: בהתחלה, שקלתם את הגישה: או הכול או לא כלום; שקלתם את הגישה שאומרת:

<סיגל קוגוט: אם אנחנו מרשים לאנשים להתפלג, אז שזה ילך לכל אורך הדרך – גם כסף, גם אפשרות להיות בממשלה, גם אפשרות להתמודד עם סיעה בכנסת המכהנת.

<סיגל קוגוט: בסוף אמרתם: זה לא הכול או לא כלום.

<סיגל קוגוט: להתפלג – מי שפתאום מחליט שהוא לא מסכים עם הקו הרעיוני של המפלגה, זה דבר אחד, כל עוד הוא לא קיבל תמורה בשביל זה, לא נטיל עליו את הסנקציות של הפרישה במובן הזה, שהוא לא יוכל להתמודד ולחבור למי שהוא מכהן, או לא יוכל לקבל תפקיד בממשלה; את זה לא נעשה.

<סיגל קוגוט: אבל יש הבדל בין זה לבין מישהו שהמפלגה שלו מייצגת ציבור ומקבלת בשביל זה כסף, שהוא גם ייקח לה את הכסף.

<סיגל קוגוט: אתם עשיתם את ה"פלגינן" הזה.

<סיגל קוגוט: אמרתם: זה לא הכול או לא כלום, גם אנשים שאנחנו מרשים להם להתפלג, ולא היו להם סנקציות במישור הזכות לבחור ולהיבחר, או לתפקד בממשלה, זה לא אומר שניתן להם עכשיו לרוקן את מפלגת-האם מהכספים שלה, במיוחד המקדמות, שזה עיקר הכסף.

<סיגל קוגוט: היום, התרומות זה 2,000 שקל מאדם בתקופת בחירות למפלגה, רוב המפלגות נסמכות על המימון הציבורי, הכסף שהן אוספות מתרומות מבחוץ הוא זניח.

<סיגל קוגוט: ולכן אם אתה נותן למתפלג לקחת את המקדמות של מפלגת-האם, היא נשארת בקושי גדול לנהל את מערכת הבחירות שלה.

<סיגל קוגוט: אז אתה עושה איזשהו איזון, אתה אומר: מי שמתפלג בתקופות מסוימות – אני כן אאפשר לו, מי שמתפלג ביום ה-50 לפני הבחירות, בגלל שהוא קיבל מקום נמוך בפריימריז – אז אתה עוד תיתן לו לקחת את המקדמות של מפלגת-האם?

<סיגל קוגוט: עשית פה איזשהו איזון.

<סיגל קוגוט: אמרת: התקופות זה דבר חשוב; כי לקראת בחירות גם אין כל-כך פעילות בכנסת, אז בן-אדם לא יכול להגיד: "פתאום הקו הפוליטי שלי ממש השתנה".

<סיגל קוגוט: מה הכנסת עושה 90 יום לפני הבחירות?

<סיגל קוגוט: רק מתכוננת לבחירות.

<סיגל קוגוט: אז איזה קו פוליטי?

<סיגל קוגוט: אז למה שתיקח את הכסף?

דוד רותם: אני רואה את המקום שנתנו לי ברשימה, אז אני מבין שהקו הפוליטי שלי השתנה.

אורית סטרוק: איך קובעים מי הוא המתפלג?

<סיגל קוגוט: לא, כל מתפלג שהוא.

<סיגל קוגוט: גם אם היא התפלגות מותרת, ואת יכולה להתמודד עם מפלגה, ואין לך סנקציות במישור הזכות לבחור ולהיבחר, אם עבר היום הקובע, שזה 101 ימים, או מיד אחרי שהכנסת קיבלה חוק פיזור – כל ההתפלגויות שנעשות אחרי שכולם כבר יודעים שהם בתקופת בחירות, לא יביאו את זה שתיקחי את המקדמות מסיעת-האם שלך.

<סיגל קוגוט: ושוב, לא מדובר על מפלגות שרצו ביחד.

אורית סטרוק: איך קובעים מי הוא המתפלג?

<סיגל קוגוט: לפי מה שדיברנו עכשיו.

<סיגל קוגוט: התפלגות מותרת זה לפי סעיף 59, ה"שליש".

<סיגל קוגוט: אז את מרשה להתפלג.

<סיגל קוגוט: אבל מי שמתפלג בסוף הכנסת, את לא מאפשרת לו לקחת את המקדמות.

רונן הופמן: איזה מרכיבי תקציב הוא כן יכול לקחת?

<סיגל קוגוט: אז רגע.

<סיגל קוגוט: דיברנו על המקדמות והספקנו לדבר גם על השוטף.

<סיגל קוגוט: השוטף זה פחות משמעותי בסוף כנסת כי זה רק שלושה חודשים.

<סיגל קוגוט: זה סכום קטן יותר מהמקדמות, אבל עדיין - - -

רונן הופמן: זה הסיוע הפרלמנטרי?

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: סיוע פרלמנטרי – יש פה תיקון על סיעות יחיד, מה שדיברתם בפעם הקודמת.

<סיגל קוגוט: תיכף נעבור על זה.

<סיגל קוגוט: אבל עכשיו אנחנו בשוטף.

<סיגל קוגוט: בשוטף – מה שהוצע ב"כחול", זה עבר קריאה ראשונה, ראשית, לתקן את מה שהיה בכנסת הקודמת על תחילת כנסת.

<סיגל קוגוט: כלומר, מי שמתפלג ממש בתחילת כנסת – זה היה תמריץ, שאנשים לא יתפלגו מיד בתחילת כנסת.

<סיגל קוגוט: אז נקבע שמי שמתפלג עד שנתיים מתחילת כנסת, לא לוקח את השוטף מסיעת האם שלו.

<סיגל קוגוט: שוב, כל הסעיף הזה מתייחס אך ורק למפלגות הומוגניות.

<סיגל קוגוט: לא כאלה שרצו והודיעו מלכתחילה שהן לחוד.

אורית סטרוק: את מדברת על מפלגות או על סיעות?

<סיגל קוגוט: הסיעה מורכבת ממפלגות.

<סיגל קוגוט: אּם המפלגות האלה הודיעו מלכתחילה לוועדת הבחירות שהן מפלגות נפרדות, כל הסעיפים האלה לא חלים עליהן.

דוד רותם: אם "הבית היהודי" ו"תקומה" הגישו הודעה ליושב-ראש ועדת הבחירות, כשהם הגישו את הרשימה: "אנחנו שתי סיעות", אז הן יכולות להתפלג.

<סיגל קוגוט: הם הגישו – אז עליהם זה לא חל; "אנחנו שתי מפלגות שרצות ביחד" – אז הציבור ידע מראש שהן שתי מפלגות שרצות יחד ולכן כל הסעיפים האלה לא חלים עליהן.

<סיגל קוגוט: אבל אם מתוך מפלגת תקומה מישהו ירצה לעזוב, אז זה יחול.

<סיגל קוגוט: כלומר, זה יחול ב"יש עתיד", ב"ישראל ביתנו" זה יחול, על מי שירצה לעזוב את המפלגה הזאת.

<סיגל קוגוט: לגבי השוטף, ראשית, החזרתם את התיקון שתיקנו בכנסת הקודמת – לא נכנה אותו בשמו – שהרסו את הסעיף הזה בכנסת הקודמת, ולכן אתם מחזירים את זה לאחור.

<סיגל קוגוט: ובנוסף, את אותו רציונל של המקדמות מחילים גם על השוטף; מי שמתפלג אחרי היום הקובע גם לא ייקח את השוטף של המפלגה שלו.

<סיגל קוגוט: זאת אומרת, רק מי שמתפלג באמצע הכנסת, מתחלק השוטף באופן יחסי לפי החברים שמתפלגים.

<סיגל קוגוט: מי שמתפלג בין שנתיים לארבע שנים, כמעט ארבע שנים, אז ההנחה היא שזה לא כי הוא מתכונן לבחירות וכי יש לו משבר אמיתי; ואז חל סעיף ההסדר הקיים, שבמקרה כזה, השוטף מתחלק באופן יחסי בין החברים שמתפלגים.

<סיגל קוגוט: אבל מי שמתפלג בתחילת כנסת או בסוף כנסת – לא.

<סיגל קוגוט: וזה באמת נתן תמריץ, ראינו.

<סיגל קוגוט: בגלל שהתיקון הזה של השנתיים – זה היה תיקון אדלשטיין, נכון?

<סיגל קוגוט: בכנסת ה-16 – אז ראינו שבאמת אנשים חיכו, באמת חיכו שנתיים, גם כאלה שעל רקע סכסוכים אישיים רצו להתפלג, ולא בגלל שקו פוליטי השתנה.

<סיגל קוגוט: הקטע הזה, התמריץ הכספי, להישאר בכל זאת ביחד, הוא כן פעל.

<סיגל קוגוט: נכון, ארבל?

<ארבל אסטרחן: כן, כן.

<סיגל קוגוט: ממש חיכו לשנתיים.

<ארבל אסטרחן: ויש את הסייג: אלא אם זה על-ידי רוב הסיעה - - -

<סיגל קוגוט: כן, אם רובם רוצים לעזוב אחד את השני, זה משהו אחר.

<סיגל קוגוט: את זה אישרתם בפעם הקודמת.

<סיגל קוגוט: אני רק רציתי להגיד את זה כדי שכולם יבינו את המשמעות.

<סיגל קוגוט: יש פה עוד שני תיקונים שלא הספקתם לדון – אחד עבר ב"כחול", סעיף 16(3).

<סיגל קוגוט: סעיף 16(3) זה סעיף שעודד "פורשים", לא "מתפלגים".

<סיגל קוגוט: זה סעיף שקבע שמי שפרש ממפלגתו, ולקראת הבחירות מקים לו מפלגה חדשה, יקבל יחידת מימון.

<סיגל קוגוט: זה סעיף, ראשית, שעודד פרישות; בי"ת, יצר חוסר שוויון בין מפלגות חדשות לבין מפלגות חדשות שהוקמו על-ידי פורש, והיתה בו גם הנחה מובלעת שאף פעם לא התקיימה – כל פעם שהשתמשו בסעיף הזה, ראינו שהיא לא התקיימה – שאם אדם היה פעם בכנסת ומכירים אותו, אז כנראה יש לו יותר סיכוי להיבחר ולכן שווה לממן אותו ביתר.

<סיגל קוגוט: זה סעיף שהיה מאוד-מאוד לא שוויוני, ולא הוכיח את עצמו.

<סיגל קוגוט: וזה שהצעתם למחוק אותו, אין לנו שום הערה שאנחנו יכולים להעיר על זה.

<סיגל קוגוט: אנחנו חושבים שזה נכון למחוק אותו.

רונן הופמן: למה?

רונן הופמן: אתם יכולים להעיר שזה טוב.

<סיגל קוגוט: זה טוב.

<סיגל קוגוט: אין לנו הערה.

<סיגל קוגוט: אנחנו חושבים שזה טוב.

<סיגל קוגוט: ויש תיקון טכני לסעיף 13(ג) שאיזכר את הסעיף הזה.

<סיגל קוגוט: עכשיו יש עוד שני נושאים שעלו בדיון הקודם: אחד מהם זה מה קורה עם סיעות יחיד בכנסת, לעניין הצוות הפרלמנטרי.

<סיגל קוגוט: כל סיעה בכנסת זכאית לצוות פרלמנטרי.

<סיגל קוגוט: היא מקבלת עוד שירותים מהכנסת, אבל הסעיף בחוק מימון מפלגות מדבר על משכורות לעובדי הסיעה.

<סיגל קוגוט: משכורות, לא על הפקסים והדואר.

<סיגל קוגוט: על המשכורות.

<סיגל קוגוט: הסעיף עורר תהיות, וארבל תיארה את זה בפעם הקודמת, במיוחד על סיעות יחיד.

<סיגל קוגוט: כי כשיש סיעות יחיד ויש אדם שיש לו שני עוזרים, אז הוא לא צריך עוד דובר ועוד יועץ משפטי.

דוד רותם: יועץ משפטי הוא צריך בכל מקרה.

<סיגל קוגוט: אז שאחד העוזרים שלו יהיה עם השכלה משפטית.

<ארבל אסטרחן: או מנהל סיעה.

<ארבל אסטרחן: בדרך-כלל מנהל סיעה.

<סיגל קוגוט: ארבל תיארה פה תיאור שמישהו הסתובב פה בכנסת עם שני עוזרים, ועוד קיבל 20,000 שקל לחלק למישהו כמשכורת.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: ואחר-כך הוא גם קיבל מינוי של יושב-ראש ועדה, אז הוא קיבל עוד עוזר.

<סיגל קוגוט: דודו, אתה מתאר את זה כאילו ארבל פה אמרה דברי ציניות על אי-מתן אפשרות לחברי כנסת למלא את תפקידם.

<סיגל קוגוט: יושב-ראש ועדה, מגיע לו עוד מישהו - - -

דוד רותם: מגיע לו עוד שניים, למה עוד אחד?

<סיגל קוגוט: אוקי, שיהיו עוד חמישה.

<ארבל אסטרחן: השכר היום למנהל סיעה של סיעת יחיד הוא נמוך יותר מהסיעות האחרות, אבל עדיין נשאלת השאלה למה בכלל צריך מנהל סיעה בסיעת יחיד.

אורית סטרוק: ואם זה שניים?

<ארבל אסטרחן: אז כן, אז מגיע לו, אז הוא צריך בכל זאת לתאם ביניהם – אתה תלך לפה, אתה תלך לשם; מה שעושה מנהל סיעה.

<סיגל קוגוט: את צריכה לשים גבול, מאיפה את מחליטה.

<סיגל קוגוט: יכולת להגיד גם שזה רק משלושה.

<סיגל קוגוט: אבל זו איזושהי החלטה.

<סיגל קוגוט: על היחיד זה היה בוטה.

אברהם מיכאלי: מתי זה קרה לאחרונה, בעשר השנים האחרונות?

<ארבל אסטרחן: זה קרה.

<סיגל קוגוט: זה קרה.

<סיגל קוגוט: כל הזמן זה קרה.

<סיגל קוגוט: ספרי על טלב אלסאנע.

אברהם מיכאלי: סיעת יחיד לא היתה בשלוש הקדנציות האחרונות.

<סיגל קוגוט: היתה.

<ארבל אסטרחן: התפלג, למשל, חבר הכנסת טלב אלסאנע - - -

אברהם מיכאלי: באיזו קדנציה?

אברהם מיכאלי: אולי ב-14?

אברהם מיכאלי: אבל מאז הרבה מים עברו בירדן.

<סיגל קוגוט: בקדנציה הקודמת, אבל לא משנה.

<ארבל אסטרחן: יש לי פה רשימת התפלגויות.

אברהם מיכאלי: תדעו לכם, יש דברים בפרקטיקה של שתי כנסות אחרונות לפחות, ראינו גם, מי שרוצה להתפלג, לא רץ להתפלג.

אברהם מיכאלי: מי שרוצה לפרוש, אז פרש, שבוע לפני הבחירות, דוגמת "קדימה", דוגמת אמסלם וכולי.

אברהם מיכאלי: אבל יש גם פרקטיקה מסוימת שבכנסת אנשים כבר מבינים גם את השכל של הפרישה או ההתפלגות.

<ארבל אסטרחן: אני אתן דוגמה: בסיעת עצמאות, למשל, היו חמישה חברים, מתוכם ארבעה שרים וסגני שרים; נותרה חברת כנסת אחת בכנסת – האם במצב כזה צריך - - -

אברהם מיכאלי: השרים עדיין היו חברי כנסת, תפקדו כסיעה.

<ארבל אסטרחן: נכון.

<ארבל אסטרחן: השאלה היא אם במצב כזה צריך לתת לסיעה, כשבפועל יש בכנסת חברת כנסת אחת - - -

אברהם מיכאלי: זה לא ככה, ארבל.

אברהם מיכאלי: ההסתכלות על שרים שהם חברי כנסת - - -

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: בגלל שאם כולם שרים וסגני שרים, אז איזה מנהל סיעה?

אברהם מיכאלי: לא, אני אומר:

אברהם מיכאלי: כל מפלגה שיש לה שרים – בינינו, השרים האלה לא עושים כלום בכנסת.

אברהם מיכאלי: אז אולי אפשר את החוק הנורבגי, ונשלח אותם לממשלה שיישארו שם?

אברהם מיכאלי: אי אפשר להתייחס לשרים שהם חברי כנסת שהם לא בסיעה.

אברהם מיכאלי: הם בסיעה.

אברהם מיכאלי: מקיימים שיתוף פעולה מלא.

<ארבל אסטרחן: בסדר, אבל מה צריך לתת להם מבחינת הפעילות בכנסת?

אברהם מיכאלי: השרים שהם בכנסת, הם סיעה.

אברהם מיכאלי: כל מפלגה שתיקח היום – חצי מהמפלגות בקואליציה הן בממשלה.

אברהם מיכאלי: מה לעשות?

<ארבל אסטרחן: בסדר, אבל אם נותר ח"כ אחד בודד בכנסת - - -

אברהם מיכאלי: כן, אבל את מסתכלת על ח"כ בודד.

אברהם מיכאלי: אני מסתכל על חמישה ח"כים.

<ארבל אסטרחן: מה תפקיד מנהל הסיעה?

<ארבל אסטרחן: מה עושה מנהל הסיעה ביחס לשרים?

אורית סטרוק: דואג שהם ייכנסו להצביע, נגיד, במליאה.

אורית סטרוק: מה, הוא לא עושה את זה?

אורית סטרוק: ודאי שהוא עושה את זה.

אברהם מיכאלי: ישיבות סיעה זה הרי ישיבות סיעה.

אברהם מיכאלי: כל החלוקה שביניהם בתורנות הסיעתית, אני חושב שגם השרים משתתפים בחלוקה הסיעתית.

אברהם מיכאלי: בחלוקה הסיעתית אני מדבר כרגע, לא מטעם תורנות מהממשלה וכולי.

אברהם מיכאלי: אם נבדיל כבר כך או נתייחס אליהם מחוץ לכנסת, לשרים שהם חברי כנסת, אנחנו בעצם פה מערערים מבנה מאוד-מאוד מקובל בכנסת, כש-30 שרים הם חברי כנסת.

<ארבל אסטרחן: לא מסתכלים עליהם, מסתכלים על מה שנשאר בכנסת.

<ארבל אסטרחן: כאשר נשאר בכנסת ח"כ אחד שעובד בעצם בכנסת, והוא היחיד שהולך לוועדות, השאלה היא אם במצב כזה - - -

אברהם מיכאלי: תחשבו רגע מהי המשמעות – כל מפלגה קואליציונית היום עלולה להיכנס אז בדיוק לאותה שאלה.

<ארבל אסטרחן: שיישאר לה ח"כ אחד בכנסת?

אברהם מיכאלי: אז נשארו ארבעה ח"כים בליכוד, כי כולם בממשלה – אז מה לעשות?

אברהם מיכאלי: נסגור את סיעת הליכוד?

<עמי ברקוביץ: אבל הם כן צריכים תיאום באמצעות מנהל סיעה, לא?

<ארבל אסטרחן: כאשר יש ח"כ אחד?

<עמי ברקוביץ: לא, כשיש ארבעה.

<ארבל אסטרחן: בסדר, ארבעה זה משהו אחר.

אברהם מיכאלי: בסדר, אבל אנחנו לפעמים מגיעים לקיצוניות.

אברהם מיכאלי: תראי, אני לא שׂשׂ לחלק לסיעות תקציבים בצורה שאגב, השתנתה בכנסת; פעם הם קיבלו תקציב ישיר.

<ארבל אסטרחן: היום זה הולך רק למשכורות.

<ארבל אסטרחן: זה לא מתערבב עם - - -

<סיגל קוגוט: אני יודעת, זה למשכורת.

<סיגל קוגוט: בעצם אתה אומר ככה: ההצעה פה היתה שני דברים – אחד, שסיעת יחיד לא תקבל, והשני, שאם יש שרים וסגני שרים, הם לא ייספרו.

<סיגל קוגוט: אז אתה אומר שאת השרים ואת סגני השרים כן צריך לספור.

אברהם מיכאלי: אני לא יכול להתעלם מהם, מה לעשות?

אברהם מיכאלי: אני בעד זה שהשרים ייפרדו מהכנסת – תודה רבה – כי הם לא תורמים פה כלום ומפריעים לנו פה לעבוד.

אברהם מיכאלי: אבל זה דיון ישן.

<סיגל קוגוט: אחרים אומרים פה הפוך.

<סיגל קוגוט: כן, אמרו שככה אין להם קשר לכנסת ורוצים לחזק את הקשר.

אברהם מיכאלי: ממילא אין להם קשר.

אברהם מיכאלי: הם באים לפה, הם חושבים שהם עושים לנו טובה שהם מגיעים לבניין – תגייסי שר פה למשהו.

אברהם מיכאלי: אנחנו מבינים את זה.

אברהם מיכאלי: אבל לצערנו, יש דברים שצריך לקבל החלטות.

אברהם מיכאלי: אני לא יודע, עוד לא דנו פה בחוק הנורבגי, בשיטת הממשל.

<סיגל קוגוט: לא.

אברהם מיכאלי: לפעמים אנחנו בורחים מהבעיות העיקריות ודנים בשוליים.

אברהם מיכאלי: אני עוקב לפחות בשתי הקדנציות האחרונות – לא ראיתי שהם רצו פה להתפלג.

<ארבל אסטרחן: מד"ע היתה סיעת יחיד בכנסת הקודמת.

<סיגל קוגוט: כן, טלב אלסאנע.

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך מה היה – היה שם סיפור עם חבר כנסת - - -

<ארבל אסטרחן: לא, לא היו שם מריבות.

<ארבל אסטרחן: הם היו רע"מ-תע"ל-מד"ע, והתפלגו: רע"מ ותע"ל נשארו שלושה, ומד"ע נשארה סיעת יחיד.

אברהם מיכאלי: זה בקדנציה האחרונה?

<ארבל אסטרחן: כן, בכנסת ה-18.

<סיגל קוגוט: ואם טלב אלסאנע פה חבר לבד, אז הוא צריך יועץ משפטי ומנהל סיעה שיגיד לו מה להגיד לעצמו?

אברהם מיכאלי: מה הדוגמה ההפוכה – היה סיפור עם חבר כנסת מהמפלגה של בשאר.

<ארבל אסטרחן: אה, סעיד נפאע.

אברהם מיכאלי: סעיד נפאע התחנן אלינו על נפשו שנתמוך בו להתפלג, התחנן.

<ארבל אסטרחן: נכון, אבל אחד מתוך שלושה לא יכול להתפלג.

אברהם מיכאלי: והמציאות היא שבסוף הוא לא יכול היה להתפלג.

אברהם מיכאלי: הרי הוא התחנן כמעט חצי קדנציה שניתן לו, כי בפועל הוא לא תפקד בסיעה שלו.

אברהם מיכאלי: הוא לא תפקד כי לא נתנו לו שום סיוע סיעתי.

דוד רותם: כן, זה בדיוק אותו סיפור כמו שהיה עם חיים אמסלם.

אברהם מיכאלי: חיים אמסלם – אותו דבר.

אברהם מיכאלי: מה לעשות, דודו?

אברהם מיכאלי: יש מציאות חיים שבסוף הם הבינו; מי שבא לפלטפורמה מסוימת, שיישאר באותה פלטפורמה.

אברהם מיכאלי: אם לא, יכול ללכת הביתה, להקים מפלגה חדשה, יבוא לכנסת חדשה.

אברהם מיכאלי: וראינו כמה הוא הצליח להיכנס כמפלגה חדשה.

<ארבל אסטרחן: בכל הכנסות האחרונות היו סיעות יחיד.

<ארבל אסטרחן: כפי שאמרתי, בכנסת הקודמת היה את מד"ע.

<ארבל אסטרחן: בכנסת שלפניה, גלזר היה סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: בכנסת שלפניה תע"ל – אחמד טיבי היה סיעת יחיד.

אברהם מיכאלי: גלזר היה סיעת יחיד?

אברהם מיכאלי: מתי?

<ארבל אסטרחן: זה היה במהלך הקדנציה, אבל באיזשהו שלב היתה שם התפלגות של "צדק לזקן", וגלזר נשאר סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: בכנסת ה-16 פריצקי נשאר סיעת יחיד, וטיבי היה סיעת יחיד, ודוד טל היה סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: היו שלוש סיעות יחיד בכנסת ה-16.

<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, זה דבר שקורה.

<ארבל אסטרחן: וגם בכנסת ה-15, בהתפלגות של רע"מ, בסופו של דבר, נותרה סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: קליינר היה סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: בל"ד היתה סיעת יחיד.

<ארבל אסטרחן: בעקבות התפלגויות זה קורה.

<ארבל אסטרחן: עכשיו השאלה היא אם במצב כזה, שיש ח"כ שהוא סיעת יחיד ויש לו שני עוזרים, צריך לתת גם מנהל סיעה.

אורית סטרוק: אם זה באמת ח"כ יחיד, את צודקת - - -

אברהם מיכאלי: אני מסכים אתך – אם ח"כ יחיד, יש היגיון.

<סיגל קוגוט: אבל לא עם שרים וסגני שרים.

<סיגל קוגוט: אוקי, בסדר.

אברהם מיכאלי: דוד, אני הצעתי שהשרים וסגני השרים יישארו בממשלה, ייתנו לנו פה לעבוד, שיבואו עוד איזה שישה-שבעה ח"כים לבניין.

דוד רותם: רבותי היקרים, קדימה, אני לא צריך להתעסק עם זה עכשיו.

<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת רק את השרים וסגני שרים.

אברהם מיכאלי: מדובר פה באותו היגיון על מפלגות גדולות שהן בסוף נותרות עם ח"כים בודדים בבניין.

<עודד פריד: איזה חובות או זכויות יש לסיעת יחיד שאין לחבר כנסת יחיד?

<עודד פריד: כמו לדוגמה, הדבר היחיד שאני יכול לחשוב עליו, זו הזכות לנאום במליאה באי-אמון, או משהו כזה.

<ארבל אסטרחן: אבל איך יכול להיות חבר כנסת יחיד שאינו סיעת יחיד?

<עודד פריד: איזה חובות יחולו על אותו חבר כנסת בודד, ברגע שהוא הופך להיות סיעת יחיד, והוא כבר לא עוד חבר כנסת מבין חברי סיעה?

<ארבל אסטרחן: הוא סיעה לכל דבר, זאת אומרת, אם יש דיון סיעתי, הוא ישתתף.

אברהם מיכאלי: אם משתלם לו להתפלג, אז הוא כבר מתפלג; אז הוא נהיה סיעת יחיד, עם כל מיני זכויות שיש לו.

<ארבל אסטרחן: אבל זה לא שמישהו עכשיו צריך לתאם בינו לבין עצמו לאיזו ועדה הוא הולך, או לאיזו הצבעה הוא הולך; זה ח"כ אחד ויש לו שני עוזרים פרלמנטריים.

<עודד פריד: ההסתכלות על מנהל סיעה כמי שמתאם את הפעילות הפנים-סיעתית בלבד - - -

<סיגל קוגוט: שני עוזרים פרלמנטריים לא יכולים לעזור לו להשתתף בדיון סיעתי?

<סיגל קוגוט: זאת השאלה.

<סיגל קוגוט: כי אין לו כל-כך הרבה חובות.

<סיגל קוגוט: אתה לא יכול לתאר את זה כאילו יש לו פה בכנסת כל-כך הרבה פעילויות, ששני עוזרים פרלמנטריים לא יכולים לסייע לו לעשות אותה.

<עודד פריד: המחוקק קבע שני עוזרים פרלמנטריים לחבר כנסת, כי הוא הסתכל על כמה עבודה יש לחבר כנסת, והוא הניח ששני עוזרים יספיקו לו.

<עודד פריד: זאת אומרת, המשוואה היא: שני עוזרים פרלמנטריים עושים את העבודה שנדרשת לחבר כנסת.

<עודד פריד: אם ברגע שאותו חבר כנסת הופך להיות סיעת יחיד, יש לו עבודה נוספת - - -

<סיגל קוגוט: מהי העבודה הנוספת?

<סיגל קוגוט: להשתתף באי-אמון ובדיונים סיעתיים.

<עודד פריד: אם כל העבודה הנוספת היא שהוא צריך עוד חצי שעה, אז כנראה שהוא לא צריך יותר מדי.

<סיגל קוגוט: כן, על זה מדובר.

<סיגל קוגוט: זה לא שאתה עכשיו פה נותן לו רשימת מטלות, ואומר עכשיו שהשניים האלה יהפכו לעבדים נרצעים.

<סיגל קוגוט: לא.

<עודד פריד: אנחנו כבר עכשיו.

<סיגל קוגוט: לא מעבר למה שאתם עכשיו.

<סיגל קוגוט: הכוונה היא שיש עוד כמה דברים קטנים.

<סיגל קוגוט: הוא יכול לדרוש באי-אמון, הוא יכול בדיון סיעתי.

<סיגל קוגוט: אז כותבים נאום.

<סיגל קוגוט: זה פחות או יותר מה שיש, אין עוד דברים.

<סיגל קוגוט: אין עוד רשימה של מטלות שבתור סיעה הוא צריך לבצע אותן.

<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת את השרים ואת סגני השרים מהדבר הזה.

<סיגל קוגוט: אז יספרו את השרים ואת סגני השרים.

<סיגל קוגוט: עכשיו נשאר נושא אחרון, הנושא של הפלוס אחד.

<סיגל קוגוט: אתם אמרתם שכל הפלוס אחד הזה זה פשוט עוד קצת.

דוד רותם: למה אני צריך להכניס את זה לחוק?

דוד רותם: - - -

<סיגל קוגוט: בסדר, אני מבינה.

<סיגל קוגוט: אני יודעת שהסיעות שלכם יכעסו עליכם, אז אני מזהירה אתכם שאתם לא יכולים להציע את זה בלי להסתכן בראשכם.

<עמי ברקוביץ: זה ועדת האתיקה, לא?

<סיגל קוגוט: בסדר, אבל יש משהו חלופי.

<סיגל קוגוט: אז את הסעיף הזה אני אמחק.

<סיגל קוגוט: נו, מה אתם תעשו?

<סיגל קוגוט: יצלבו אתכם בישיבת סיעה?

דוד רותם: אני לא אעשה כלום.

דוד רותם: אני לא רוצה להתעסק עם זה בכלל.

דוד רותם: זה לא קשור לדיני המשילות.

<סיגל קוגוט: בסדר, אבל יש משהו אחר שאתם כן - - -

<ארבל אסטרחן: אבל השאלה היא אם זה מעודד התפלגויות, או דברים כאלה.

<סיגל קוגוט: זה ברור שאתה לא רוצה לתמרץ באמצעים כלכליים התפלגויות.

<סיגל קוגוט: אבל בסדר, את הפלוס אחד הזה, בטח שאתה לא תשלול אותו לחלוטין; בגלל שההצעה המקורית שהבעתם בפעם הקודמת, זה פשוט לשלול את זה מלכתחילה, עוד לפני ההתפלגות - - -

דוד רותם: אבל זו הצעת חוק שהיא - - -

<סיגל קוגוט: לא, זה לא נושא חדש, אבל זה בוודאי משהו שאתם לא תוכלו לחיות אתו.

דוד רותם: נכון.

<סיגל קוגוט: אז אני מעיפה את זה.

<סיגל קוגוט: אבל יש סעיף אחר שכן קשור להתפלגויות, שאת הפלוס אחד הזה אפשר לחלק לפי החלק היחסי של החברים כמו שעושים עם השוטף.

<סיגל קוגוט: אין סיבה שאוצר המדינה ייתן עכשיו פלוס אחד למישהו שמתפלג.

<סיגל קוגוט: זה כן קשור להתפלגויות, זה לא נושא חדש, זה כן נובע ישירות - - -

<ארבל אסטרחן: שזה לא לפי מפלגות.

<סיגל קוגוט: כשזה לא לפי מפלגות, כשהמפלגות מראש הודיעו, כל אחת מהן מקבלת פלוס אחד, אבל כשסיעת-אם מקבלת פלוס אחד כמו שמחלקים את השוטף לפי מספר החברים - - -

דוד רותם: איפה זה מופיע, הפלוס אחד הזה?

<סיגל קוגוט: בסעיף 3, אבל לא משנה - - -

<ארבל אסטרחן: בחוק המימון.

דוד רותם: אז "יש עתיד" יגישו בקשה לתיקון חוק המימון.

<סיגל קוגוט: אבל אנחנו עכשיו בחוק המימון.

<סיגל קוגוט: כל מה שאנחנו עושים עכשיו זה בחוק המימון.

דוד רותם: שיגישו את זה בנפרד ויעבירו את זה ועדת שרים.

<קריאה: לאיזו הצעה אתה מתכוון?

<סיגל קוגוט: אני רק אסביר את ההצעה החלופית, כי למחוק בסעיף 3 את ה-5% מיחידת מימון אחת זה באמת לא קשור להתפלגויות, ואתם לא תוכלו לחיות עם זה.

<סיגל קוגוט: אתם לא יכולים להציע את הסעיף הזה; מבחינה פוליטית, אתם לא יכולים להציע אותו.

<ארבל אסטרחן: תסבירי שאת מדברת רק על ההתפלגויות שהן לא לפי מפלגות.

<סיגל קוגוט: אבל עכשיו אני מדברת על החלופי, שזה הסעיף האחרון, בסעיף 13 – שאם יש לסיעה פלוס אחד והיא לא סיעה שמורכבת ממפלגות, שלכל אחת מהן יש פלוס אחד; לסיעה יש פלוס אחד, ומישהו מתפלג ממנה, אז את השוטף מהחודש שלאחר ההתפלגות מחלקים לפי המספר היחסי של החברים.

<סיגל קוגוט: אז למה שדין הפלוס אחד יהיה שונה מהשוטף?

<ארבל אסטרחן: היום זה עולה לאוצר המדינה כסף.

<ארבל אסטרחן: היום, כשיש התפלגות כזאת, המדינה צריכה לשלם פעמיים פלוס אחד, גם לסיעה שממנה התפלגו וגם לסיעה החדשה.

<סיגל קוגוט: זה 13, זה הסעיף האחרון שכתבתי פה.

<סיגל קוגוט: עשיתי לכם "לחלופין" כי ידעתי שיהיה לכם קשה לתקן את סעיף 3.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: למה עשית "גרסה א' – של יושב-ראש הוועדה וחבר הכנסת הופמן"?

<סיגל קוגוט: כי זה מה שאמרתם בדיון הקודם.

<סיגל קוגוט: אתם אמרתם, מה זה הדבר הזה?

<סיגל קוגוט: אז אמרתי: בסדר, נכתוב את זה.

<סיגל קוגוט: אבל ידעתי שזה לא יחזיק מעמד יותר מדי.

<סיגל קוגוט: שמתי את זה לדיון, אבל תראה, זו לא עמדה לא נכונה, העמדה שלכם.

<סיגל קוגוט: פשוט היא לא כל-כך אפשרית מבחינה פוליטית.

<סיגל קוגוט: אם כבר קיבלתם, אז אני לא רואה מישהו שיוותר על כסף שהוא קיבל.

<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת את זה, בסדר.

<סיגל קוגוט: אבל השאלה היא הפלוס אחד הזה – למה כשמישהו מתפלג, אוצר המדינה מיד חייב לתת לחלק המתפלג פלוס אחד, במקום לחלק את הפלוס אחד הזה לפי מספר החברים, כמו את השוטף?

דוד רותם: אני מציע שהתיקון של הופמן לסעיף 3 יחול החל מהכנסת ה-17.

<סיגל קוגוט: לא, זה לא.

<סיגל קוגוט: תיכף נדבר על התחולה.

<סיגל קוגוט: הכנסת ה-17, הא?

<סיגל קוגוט: עם החזרים רטרואקטיביים?

<סיגל קוגוט: בקיצור, תגידו מה אתם חושבים על סעיף 13.

אברהם מיכאלי: את בעצם אומרת שאם נשארו שניים, שייתנו תקציב לשניים?

<סיגל קוגוט: נגיד סיעה של חמישה חברי כנסת, היא מקבלת פלוס אחד, היא לא מורכבת ממפלגות, ושלושה מתפלגים – אז את השוטף מחלקים: שלוש ושתיים.

<סיגל קוגוט: אבל בגלל הנוסח של החוק, כל אחד מהחלקים האלה מקבל פלוס אחד, במקום שגם את הפלוס אחד יחלקו.

רונן הופמן: פלוס אחד יהיה שלוש חמישיות פה ושתי חמישיות פה.

<סיגל קוגוט: אז למה זה צריך להיות שונה מהשוטף?

אברהם מיכאלי: איך זה קורה בפועל היום?

<ארבל אסטרחן: היום כל אחד מהחלקים יקבל פלוס אחד.

<ארבל אסטרחן: ההתפלגות הזאת עולה לאוצר המדינה כסף.

אורית סטרוק: סיגל, כל זה חל רק על סיעה?

<סיגל קוגוט: ולא על מפלגות.

<ארבל אסטרחן: לא כשזה מפלגות.

רונן הופמן: ההצעה היא שאותו סכום של פלוס אחד יחולק באופן יחסי - - -

<ארבל אסטרחן: כמו המימון.

רונן הופמן: כן.

<ארבל אסטרחן: כמו שהמימון מחולק באופן יחסי, גם הפלוס אחד.

אורית סטרוק: וזה שוט אנטי-התפלגותי - - -?

<ארבל אסטרחן: נכון.

רונן הופמן: נכון.

שמחה רוטמן: לא, זה יהיה היעדר עידוד להתפלגות.

שמחה רוטמן: זה לא שוט אנטי-התפלגותי.

<ארבל אסטרחן: למרות שזה גם קצת פוגע בסיעה שממנה התפלגו.

<ארבל אסטרחן: גם את זה צריך לזכור.

<ארבל אסטרחן: כי עד היום מהסיעה שממנה התפלגו נלקח רק המימון באופן יחסי.

<ארבל אסטרחן: עכשיו לוקחים ממנה גם את הפלוס אחד באופן יחסי.

שמחה רוטמן: אם אני יכול להיות לשנייה devil's advocate לנושא הזה – הנחת היסוד של הפלוס אחד, אם אני מבין אותה נכון, הרי שבעצם המימון לא הולך לסיעה, הוא הולך למפלגה.

שמחה רוטמן: כלומר, על בסיס המפתח הסיעתי, אבל הוא הולך למפלגה.

שמחה רוטמן: אז הנחת היסוד היא שלא משנה מה גודל מפלגה, יש הוצאות קשיחות, שהן יחידות מימון אחת, הפלוס אחד הזה.

שמחה רוטמן: לא משנה איזה מפלגה יש לך – מזכירה אתה חייב, משרד אתה חייב, פקס אתה חייב, מחשב אתה חייב, ההוצאות הבסיסיות.

שמחה רוטמן: ואחר-כך, ככל שיש לך יותר אנשים, ככה יש לך יותר בלגן לנהל.

דוד רותם: אתה מדבר על מפלגה, אנחנו מדברים על סיעות.

שמחה רוטמן: אבל המימון הוא למפלגה.

שמחה רוטמן: זו ההערה שלי.

שמחה רוטמן: המימון הולך למוסדות המפלגה על בסיס המפתח הסיעתי.

שמחה רוטמן: הפלוס אחד, הנחת היסוד שלו, וזו הסיבה שלדעתי הוא נעשה, זה בגלל שיש מה שנקרא: הוצאות תקורה שקיימת לכולם, ובנוסף, ככל שלמפלגה יש יותר ח"כים, גם מגיע לה יותר, מצד אחד, וגם יש לה עוד עלויות נוספות.

שמחה רוטמן: ולכן, אם אתה מוריד את הפלוס אחד הזה, זה פוגע בדבר הזה.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, אני עובד על הרציונל של: איזו עבודה זה מוסיף לי.

שמחה רוטמן: זה מוסיף לי עבודה שעכשיו יש לי עוד מפלגה שצריכה לתקשר מול סיעה, והיא צריכה יחידת מימון אחת, לא משנה מה גודלה.

רונן הופמן: אתה אומר יותר מזה.

רונן הופמן: אתה אומר שהמתפלגים לא זכאים לשום דבר, כי הרי הם לא יקימו מפלגה חדשה, אין להם מוסדות - - -

שמחה רוטמן: לא, אם הם לא יקימו מפלגה חדשה, אז הכסף הזה בכל מקרה לא יועבר לשום מקום.

שמחה רוטמן: אם הם לא מקימים מפלגה חדשה, אם נציג בא-כוח הסיעה לא מודיע לוועדת הכנסת: חבר'ה, מהיום המפלגה שמייצגת אותי היא מפלגת "כלכלה" - - -

רונן הופמן: הרי הם מקימים כדי לקבל את המימון.

שמחה רוטמן: הם לא מקימים בדרך-כלל.

שמחה רוטמן: הם לוקחים מפלגת מדף.

שמחה רוטמן: אבל לא משנה.

שמחה רוטמן: מפלגה שאין לה נציגות בכנסת, היא לא צריכה משרד, היא גם לא צריכה קבלת קהל, והיא לא צריכה סניף.

שמחה רוטמן: מפלגה שיש לה נציגות בכנסת, צריכה משרד, צריכה סניף וצריכה קבלת קהל.

שמחה רוטמן: אני רק מעיר.

שמחה רוטמן: אני לא אומר שצריך לשלול את זה.

דוד רותם: אני לא רוצה להתעסק בכלל בסעיף הזה.

דוד רותם: הוא לא קשור להתפלגויות.

דוד רותם: הוא לא קשור לשום דבר.

<סיגל קוגוט: הוא קשור, אבל לא משנה.

דוד רותם: הוא לא קשור.

<סיגל קוגוט: נעזוב את זה.

דוד רותם: תעזבי את זה.

רונן הופמן: מה זה אומר, "לעזוב את זה"?

דוד רותם: לעזוב את זה, זה להשאיר את המצב כמות שהוא.

<סיגל קוגוט: זה אומר שאנחנו לא מציעים לתקן את הדבר הזה על הפלוס אחד.

דוד רותם: אני לא צריך לתקן את זה היום.

<סיגל קוגוט: שיישאר כמו הדין היום.

דוד רותם: כן.

<סיגל קוגוט: יש דבר אחד שאתה צריך לפחות להגיד – אם אתם רוצים והבנתי שיש עמדה כזו, בשבוע הבא אנחנו מתחילים לדבר על אחוז החסימה.

<סיגל קוגוט: אני אכין גרסאות לפי כל מה ששמעתי פה, לשפץ את הגרסאות הקיימות בכל הדברים.

<סיגל קוגוט: חוקי היסוד יבואו בחבילה אחת.

<סיגל קוגוט: עכשיו עשינו את החוקים הרגילים, והבנתי שיש רצון לפלג בחוקים הרגילים בין ההתפלגויות ומימון המפלגות ואחוז החסימה, כך שיבואו להצבעה שלושה סטים: סט אחד של חוקי-יסוד, סט אחד של חוקים רגילים – שזה חוק הכנסת וחוק מימון מפלגות, וסט אחד של אחוז החסימה.

<סיגל קוגוט: אם כך, אז לישיבה הבאה, כשמתחילים לדון באחוז החסימה, אני אכין הצעה לוועדה להחליט על פיצול, כי אתם צריכים להצביע על דבר כזה.

דוד רותם: בסדר גמור.

<סיגל קוגוט: אתם יכולים גם עכשיו להחליט, ואני אכין את המסמכים.

דוד רותם: אנחנו מחליטים עכשיו: מי בעד פיצול?

דוד רותם: בעד פיצול הצעות החוק – פה אחד

דוד רותם: תודה רבה, פה אחד.

אברהם מיכאלי: כל מה שמפצלים, זה טוב.

אורית סטרוק: בעניין הזה , הפיצול הוא מבורך.

רונן הופמן: מי בעד איזה פיצול, סליחה?

דוד רותם: הפיצול של אחוז החסימה וחוק יסוד.

רונן הופמן: לא, לא, אני לא חושב שצריך לפצל, ברשותך.

<סיגל קוגוט: בסדר, אז זה שלושה נגד אחד.

רונן הופמן: חשבתי שאנחנו מעלים פה להצבעה משהו אחר.

<סיגל קוגוט: אני אעשה ככה: אני אכין לך החלטת פיצול, כי אתה צריך להעלות את זה למליאה.

<סיגל קוגוט: היום אפשר, ארבל, או שזה רק בימי שני?

<ארבל אסטרחן: היום אפשר.

<סיגל קוגוט: אפשר?

<סיגל קוגוט: הוא יכול במליאה להגיד על הפיצול?

<ארבל אסטרחן: אם הם יסכימו להוסיף את זה לסדר-היום.

דוד רותם: טוב, רבותי, מי מאשר את סעיפי - - -?

<סיגל קוגוט: לא, לא, לא.

דוד רותם: רגע, אני רוצה לאשר פה את הסעיפים שדנו בהם היום.

<סיגל קוגוט: לא, דודו, אנחנו לא אמרנו שנעשה הצבעות, לא.

<סיגל קוגוט: תהיה ישיבה על הצבעות בסוף הדיונים על אחוז החסימה, ואני אביא את כל הגרסאות לכל הסעיפים, כי כך אמרנו שנעשה.

<סיגל קוגוט: אל תצביע עכשיו על זה.

דוד רותם: למה?

דוד רותם: גמרנו דיון בסעיפים.

<סיגל קוגוט: גמרנו גם על חוקי היסוד דיון, אבל בכל זאת.

דוד רותם: נכון, לכן אפשר היה להצביע עליהם.

<סיגל קוגוט: אבל תהיה ישיבת הצבעות וכולם יצביעו על הכול.

דוד רותם: טוב, אין בעיה, נצביע על כולם יחד.

דוד רותם: תודה רבה, רבותי.

דוד רותם: הישיבה נעולה.