הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 27, 2013-12-16 10:00

איילת שקד: בוקר טוב.

איילת שקד: אני רוצה לדעת מי נמצא כאן בישיבה.

איילת שקד: ממשרד הביטחון מי נמצא?

<אחמד רמיז: שמי רמיז, אני אחראי על המיעוטים בצה"ל.

איילת שקד: סרן אסף חלבני נמצא?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: מהמשרד לביטחון פנים, מי נמצא?

<ליאור אריאן: אני ליאור משירות בתי-הסוהר.

<לאה קריכלי: רן רידניק ממשרד האוצר יגיע בהמשך.

<לאה קריכלי: אני לא רואה נציגים ממשרד הכלכלה.

<לאה קריכלי: נציגי משרד המשפטים לא הגיעו.

איילת שקד: מי שירצה לקבל את זכות הדיבור, שיגיד לי.

איילת שקד: בוקר טוב.

איילת שקד: במסגרת הוועדה לשוויון בנטל חבר הכנסת דודו רותם ביקש שנבדוק ונדבר גם על נושא השירות במגזר הלא יהודי, בקרב בני המיעוטים.

איילת שקד: ערכתי סיור ופגישות לפני כמה חודשים באזור נצרת, נפגשתי עם הכומר נדאף וראיתי את המאמץ של פורום הגיוס של העדה הנוצרית לגייס חבר'ה בגילאי 18 לצבא.

איילת שקד: הבנתי מן הצבא שיש כ-500 כאלה כיום במצבה, שזה מספר יפה.

<אחמד רמיז: לא.

דוד רותם: יש 16,000 בני מיעוטים.

איילת שקד: עוד מעט אבקש שתציג את הנתונים, אבל לא רק על בני מיעוטים אלא תפרט גם על בדואים, ערבים נוצרים, ערבים מוסלמים.

<אחמד רמיז: כולם מיעוטים.

איילת שקד: חבר הכנסת דודו רותם, בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, אם אנחנו מדברים על שוויון בנטל אז שוויון בנטל פירושו: כל אזרח במדינת ישראל.

דוד רותם: אי אפשר לעשות שוויון נטל כאשר הוא חל רק על חרדים.

דוד רותם: גם בני המיעוטים הם חלק מן השוויון בנטל.

דוד רותם: הדבר נורא פשוט, הכומר נדאף וכל האנשים האלה עושים עבודה מצוינת, אבל אם החוק יאמר שכל אזרח ישראלי בהגיעו לגיל מסוים מתייצב לשירות צבאי או שירות לאומי או שירות אזרחי, כולם יתייצבו, לא תהיה להם ברירה, כי לולא כן- - -

איילת שקד: דרך אגב, החוק אומר את זה, רק שהפוקד לא קורא לאנשים.

דוד רותם: אין דבר כזה.

דוד רותם: צריך להחליט שלפוקד אין ברירה, כי אם החוק יחייב שכולם יוזמנו לשירות אז לא יוכל הפוקד שלא לקרוא להם.

דוד רותם: שירות אזרחי יכול להיעשות גם בקהילות שלהם.

דוד רותם: זה דבר ששר שלום ג'רבי יצטרך לעבוד עליו קשה, אבל בשביל זה הוא מקבל משכורת, כדי לעבוד קשה.

איילת שקד: אפשר בבקשה לשמוע קודם מהצבא את הנתונים?

<אחמד רמיז: אני אחראי על המיעוטים בצה"ל.

<אחמד רמיז: בצה"ל היום יש כמה אוכלוסיות מיעוטים.

<אחמד רמיז: האוכלוסייה הראשונה כוללת דרוזים וצ'רקסים, שנמצאים בגיוס חובה משנת 1956.

<אחמד רמיז: יש לנו את הבדואים, הערבים, מוסלמים וגם נוצרים, שהם בגדר מתנדבים.

<אחמד רמיז: זאת אומרת, החייל רוצה להגיע לשירות והוא מגיע אלינו, מתחיל את התהליך בשתי לשכות גיוס, אחת בבאר-שבע בדרום ואחת בטבריה בצפון.

<אחמד רמיז: הם נקראים מתנדבים וברגע שאדם מתנדב הוא חייל לכל דבר במשך 3 שנים.

דוד רותם: עד הרגע שהוא מודיע לצה"ל: אני לא רוצה יותר.

דוד רותם: על-פי החוק מתנדב יכול ברגע שהוא רוצה להודיע בכתב לצה"ל שהוא מפסיק להיות מתנדב.

<אחמד רמיז: לא, אין דבר כזה.

<אחמד רמיז: החוק אומר שברגע שהוא התחייל הוא חייל לכל דבר במשך 3 שנים.

<אחמד רמיז: הוא יכול לצאת, כמו יהודי או דרוזי, בוועדת התאמה לשירות או בפרופיל 21.

<אחמד רמיז: מאחר ואני מטפל בזה אישית אז אני אומר לך כאן דברים בדוקים.

דוד רותם: אתה יודע איך אני פרשתי מצה"ל?

דוד רותם: שלחתי מכתב והודעתי שאני פורש.

<אחמד רמיז: האוכלוסייה השלישית, יש לנו גם את ילדי יוצאי צד"ל, שזה גם דיון בפני עצמו.

<אחמד רמיז: היום הם מתגייסים בגיוס חובה, כביכול נשלח צו לכל אחד מהם, אבל גם יש אפשרות לפטור אותם משירות.

<אחמד רמיז: יש לנו גם את ילדי הסייענים, שלמעשה הם מתנדבים כמו המוסלמים, הבדואים והנוצרים.

איילת שקד: ילדי יוצאי צד"ל הם בגיוס חובה ובאמת רובם מתגייסים?

<אחמד רמיז: רובם לא מתגייסים.

<אחמד רמיז: במאי 2000 יצאנו מדרום לבנון.

<אחמד רמיז: כאשר הילדים יהיו בגיל 18 כל הדרוזים יוצאי לבנון יחזרו לשירות חובה ואילו הנוצרים והמוסלמים יחזרו לשירות בהתנדבות כמו המוסלמים והנוצרים במדינת ישראל.

<אחמד רמיז: אבל זה רק כשכולם יגיעו לגיל 18, כלומר מדובר על שנת 2018, בעוד 4-5 שנים.

<אחמד רמיז: לגבי כוח האדם, וזה חשוב מאוד כי שמעתי כל מיני הטעיות בהצהרות, כמה ילדים נוצרים משרתים, כמה ילדים בדואים משרתים.

<אחמד רמיז: אני מציג את הנתונים כאן.

<אחמד רמיז: לפני שאני מתחיל, יש לנו כ-300,000 בדואים בדרום ובצפון, כ-200,000 בדרום ועוד 100,000 בצפון.

<אחמד רמיז: יש לנו 130,000 נוצרים, 133,000 דרוזים, כאשר מתוכם 23,000 ברמת הגולן והשאר במדינת ישראל עושים גיוס חובה.

<אחמד רמיז: הדרוזים ברמת הגולן לא עושים שירות בצה"ל.

איילת שקד: הם גם לא מתנדבים, נכון?

<אחמד רמיז: יש לי מתנדבים.

<אחמד רמיז: אחד התנדב דווקא השבוע והיה אחד במחזור הקודם, אבל הם בודדים, ממש בודדים.

<אחמד רמיז: ויש לנו כ-3,000 צ'רקסים שבאים משני ישובים, גם מריחניה וגם מכפר כמא.

<אחמד רמיז: מספר המשרתים היום בצה"ל, וזה גם נתון בדוק, 68% מהמשרתים הם דרוזים, שזה 4,102 חיילים.

<אחמד רמיז: יש לנו בסך הכול 137 נוצרים במצבה, כולל תנאי קבע, כולל הכול.

<אחמד רמיז: הייתה הטעיה.

<אחמד רמיז: דרך אגב, יש לנו גם הרבה נוצרים רוסים.

<אחמד רמיז: אני לא יודע אם אתם רוצים להחשיב אותם.

איילת שקד: לא.

<אחמד רמיז: נוצרים ערבים יש בסך הכול 137, אין לנו יותר מזה.

איילת שקד: הכומר נדאף אמר לי אז שהתגייסו 100 רק במחזור אחד באוגוסט.

<אחמד רמיז: הכומר נדאף הציג נתונים לא נכונים.

<אחמד רמיז: לי הוא אמר שיש לו 800 מתנדבים.

<אחמד רמיז: הוא היה אצלי במשרד אחרי כל הסיפור הזה.

<אחמד רמיז: אנחנו מגייסים ב-5 השנים האחרונות כ-50 נוצרים בכל שנה ולא היתה עלייה בשנת 2013, אחרי כל הפעילות הזאת גייסנו 53 נוצרים, כאשר בשנת 2008 גייסתי 57 נוצרים.

<אחמד רמיז: זאת אומרת, לא היה שינוי מהותי ומשמעותי בהיקף הגיוס של נוצרים.

<שאדי חלול: אני אתייחס כאשר תינתן לי זכות דיבור.

דוד רותם: כמה נוצרים לא מתגייסים?

<אחמד רמיז: שאדי חלול מכיר את הנתונים והוא יגיד אותם.

<אחמד רמיז: אלה הנתונים שאנחנו מכירים.

<אחמד רמיז: יש לנו 208 מוסלמים.

<אחמד רמיז: גם פה אני אומר, יש הרבה חסרי דת.

<אחמד רמיז: אני לא נכנס לזה.

<אחמד רמיז: אגב, במדינת ישראל יש 318,000 חסרי דת, זה נתון שצריך לדעת אותו, והם מתחלקים בין יהודים, מוסלמים ונוצרים.

איילת שקד: כמה ערבים נוצרים יש במחזור גיוס?

<אחמד רמיז: 50 בשנה.

איילת שקד: כמה הפוטנציאל?

איילת שקד: כמה סך הכול יש במחזור?

<אחמד רמיז: להערכתי, בסביבות 1,000.

איילת שקד: זה הכול?

<שאדי חלול: אני חושב שהפוטנציאל הוא כמו בקרב הדרוזים.

<שאדי חלול: אנחנו מדברים על סדר גודל דומה של אוכלוסייה.

איילת שקד: אתה צודק, יש 130,000, אותו סדר גודל של אוכלוסייה, 130,000 דרוזים ו-130,000 ערבים נוצרים.

<אחמד רמיז: בקרב הדרוזים יש 1,050 ילדים בפוטנציאל בשנה, אז אצל הנוצרים זה בערך 1,000, בגלל ילודה בהיקף קטן יותר.

<אחמד רמיז: לא בדקתי, כי בתי-הספר מעורבים ואין לי את הנתון המדויק.

<אחמד רמיז: אבל דרוזים יש 1,050 במחזור בשנה.

<אחמד רמיז: מקרב הערבים המוסלמים יש לי 208 חיילים שמשרתים, כולל הכול.

<אחמד רמיז: יש לנו 1,404 בדואים.

<אחמד רמיז: יש לנו 111 צ'רקסים.

איילת שקד: המחזור של הבדואים הוא כמובן הרבה יותר גדול כי זה 300,000.

<אחמד רמיז: אני מגייס בשנה כ-900-950 ילדים דרוזים, אני מגייס בשנה 430 מתנדבים, מתוכם כ-50 נוצרים, 60 מוסלמים והשאר בדואים.

איילת שקד: הבדואים מתגייסים רק מהצפון, לא מהדרום.

איילת שקד: זה נכון?

<אחמד רמיז: גם מהדרום וגם מהצפון, כאשר במחזור הזה מתגייסים בדרך כלל 50 בכל מחזור, לא בשנה.

<אחמד רמיז: במחזור מרץ מתגייסים עכשיו בין 50-60 מהדרום ובסביבות 100 מהצפון.

<אחמד רמיז: זה הנתון.

<אחמד רמיז: לגבי הדרוזים, רק לסבר את האוזן, שיעור הגיוס שלהם ב-5 השנים האחרונות עומד על 82%.

<אחמד רמיז: בשנת 2012 – כי לא סיימנו את שנת 2013 – 82.1%.

<אחמד רמיז: דתיים יש לנו 5.13% מול 12.9% בקרב היהודים.

<אחמד רמיז: כלומר, אחוז הדתיים נמוך.

<אחמד רמיז: סך הכול המיצוי טוב.

איילת שקד: 82% זה כמו בקרב היהודים, אותו דבר.

<אחמד רמיז: לא, בקרב היהודים שיעור הגיוס הוא 75%.

<אחמד רמיז: הדרוזים מתגייסים באחוז הרבה יותר גבוה מהיהודים.

<אחמד רמיז: אני משווה בנים לבנים, אגב, לא כולל את הבנות.

איילת שקד: בנות דרוזיות – פשוט דנו בזה הרבה בוועדה בגלל חבר הכנסת פרוש – לא מקבלות צו גיוס ולא צריכות להצהיר ולא כלום.

איילת שקד: הפוקד פשוט לא קורא להן.

איילת שקד: נכון?

<אחמד רמיז: זה חלק מן ההסכם.

<אחמד רמיז: מה שאמר חבר הכנסת בהתחלה נכון.

<אחמד רמיז: חוק גיוס חובה חל על כל אזרח במדינת ישראל, לא משנה אם הוא ערבי, דרוזי, בת או בן.

<אחמד רמיז: חוק הגיוס לא מבדיל בין צבע, דת ומין.

<אחמד רמיז: אלא הפוקד לחלק מן האנשים לא קורא.

<אחמד רמיז: למעשה אי הגיוס של הבנות הדרוזיות הוא חלק מהסכם שהיה עם בן גוריון בזמנו.

<אחמד רמיז: עשיתי עבודה מעניינת מאוד בתחום הזה.

<אחמד רמיז: זה חלק מן ההסכם שהיה במדינת ישראל במטרה לבדל את הדרוזים מערביי ישראל.

<אחמד רמיז: זה חלק מן ההסכם, שהם יתגייסו בגיוס חובה ויוציאו את הבנות מהשירות, אחרת הדרוזים באותן שנים לא היו מתגייסים לשירות חובה.

איילת שקד: באיזו שנה היה ההסכם הזה, אתה יודע?

<אחמד רמיז: ב-1956.

<אחמד רמיז: יש ארכיון.

<אחמד רמיז: שמעון אביבי גם נגע בזה בספרו.

<אחמד רמיז: אפשר לראות, יש חומרים על זה.

<אחמד רמיז: אני בדקתי את החומרים והכנתי עבודה על הנושא הזה.

<אחמד רמיז: זה באשר לדרוזים.

<אחמד רמיז: אם את רוצה לבדוק, כפי שאמרתי, מוסלמים הם בסביבות 60.

<אחמד רמיז: נתוני גיוס בדואים – לא אתן.

<אחמד רמיז: נוצרים, אם את רוצה לדעת – לדוגמה בשנת 2008 57 איש התייצבו.

<אחמד רמיז: יש לנו 52 בשנת 2010, 53 השנה.

איילת שקד: כלומר זה קבוע, בסביבות 50 בשנה בשנים האחרונות.

<אחמד רמיז: המספר קבוע בשנים האחרונות, בין 48-55.

איילת שקד: אבל הבנתי שצה"ל כן עשה משהו השנה, הוא מינה קצין שאחראי על גיוס בעדה הנוצרית.

איילת שקד: זה נכון?

<אחמד רמיז: התמנה אדם באגף ביטחוני-חברתי.

<אחמד רמיז: מי שמגייס בינתיים זה אני, האחראי על הגיוס, אבל יש לי גם קצין רוסי שאני מגייס בימים אלה ומביא אותו לעניין הזה, בנוסף לאגף ביטחוני-חברתי שאת מדברת עליו.

<אחמד רמיז: אני מקווה שגם פה תהיה פריצת דרך.

<אחמד רמיז: אני חייב להגיד כאן אמירה, שצה"ל רוצה כל חייל, בין אם הוא נוצרי או דרוזי או בדואי או כל בן מיעוטים אחר, כך שהשאיפה שלנו באמת להגדיל את מערך הגיוס ככל היותר.

<אחמד רמיז: כך אנחנו עובדים ביום-יום וכך אנו ממלאים את המשימה.

<אחמד רמיז: חשוב מאוד להבדיל בין האוכלוסיות.

<אחמד רמיז: כאשר אתם עושים את הוועדות האלה, המיעוטים הם לא מקשה אחת.

<אחמד רמיז: יש גיוס חובה משנת 1956 ויש גיוס התנדבות.

<אחמד רמיז: יש להבדיל בין הקבוצות השונות, בין גיוס חובה וגיוס בהתנדבות.

איילת שקד: גיוס חובה הוא של הדרוזים והצ'רקסים משנת 1956.

<אחמד רמיז: נכון.

<אחמד רמיז: הדבר השני, יש להבדיל גם בין קבוצות אחרות, כי אי אפשר להשוות את הבדואים בצפון לבדואים בדרום עם כל הבעיות שיש להם.

<אחמד רמיז: לדעתי גם להכניס את הבדואים למקשה אחת לא יהיה נכון.

<אחמד רמיז: שוויון מלא בין כל האוכלוסיות לדעתי הוא הכי חשוב.

<אחמד רמיז: ברגע שמשרתים, שבאמת יהיה שוויון בין כל האוכלוסיות, לא להפלות שום קבוצה על פני קבוצה אחרת, אחרת זה יגרום לעיוותים.

<אחמד רמיז: בסך הכול אלה שיעורי הגיוס.

<אחמד רמיז: לדעתי הדיון צריך לגעת בחקיקה מחדש, אפילו שזה מוגדר בחוק, בכל הנוגע לשירות בני המיעוטים.

<אחמד רמיז: אני מצטרף לעמדת חברי הכנסת, שמבחינת השוויון לא יכול להיות שחלק מהילדים ישרתו.

<אחמד רמיז: אני לא יודע למה קוראים לזה שוויון בנטל.

<אחמד רמיז: זה לא נטל, אפילו השם הזה מעורר בי קצת בחילה, אבל זה לא נטל, זה שירות שכל אחד עושה.

<אחמד רמיז: לדעתי ברגע שילד עשה שירות, אם הבן שלי עושה שירות של 3 שנים בעזה הוא צריך לקבל תגמול הוגן על מה שהוא עשה, ואם הנוצרי שירת 3 שנים הוא צריך לקבל תגמול הוגן על 3 השנים, אך אנחנו לא יודעים לעשות את זה בשם השוויון.

<אחמד רמיז: כאן אני חייב להגיד שאין שוויון, יש אפליה מתקנת בדרך כלל.

<אחמד רמיז: אפליה מתקנת באה לעשות שוויון.

<אחמד רמיז: השוויון חייב להתבצע גם בקרב אלה שמשרתים 3 שנים, בתגמול כזה או אחר שאני לא יודע להעריך אותו.

<אחמד רמיז: אבל אין דבר כזה שנגיד שהם שווים.

<אחמד רמיז: הם לא שווים.

<אחמד רמיז: יש ילד שיושב על-ידי, נוצרי או מוסלמי, שלא עשה שירות, ואילו אני עשיתי שירות של 3 שנים, ואת אומרת לו: עכשיו אנחנו משווים את הזכויות שלך עם הזכויות שלו מבחינת הישוב, הארנונה, מס הכנסה, מה שאת רוצה, וגם כשאנו מתמודדים על תפקידים אני מתמודד כשווה בין שווים ואני רוצה שיישאר כך, שלא יובן שאני רוצה להפלות את עצמי, אבל זה לא שוויון.

<אחמד רמיז: מי שקורא לזה שוויון – זה לא שוויון.

<אחמד רמיז: בסוף האנשים האלה נפגעים – עושים שירות 3 שנים ויוצאים בלי כלום.

דוד רותם: אף אחד לא נפגע.

דוד רותם: מי שמשרת את המדינה שלו לא נפגע.

<אחמד רמיז: כלכלית אני מדבר.

דוד רותם: גם כלכלית.

דוד רותם: אני לא מבין, אדם צריך לשרת את המדינה שלו בלי לקבל תמורה עבור זה.

דוד רותם: בגלל זה הוא אזרח ישראלי.

<אחמד רמיז: נכון, בהנחה שכולם עושים את זה.

דוד רותם: נכון, כולם צריכים לעשות את זה.

<אחמד רמיז: לזה התכוונתי, חבר הכנסת רותם.

איילת שקד: תודה רבה, היה מעניין מאוד.

איילת שקד: שאדי חלול, אתה רוצה לדבר?

איילת שקד: תציג את עצמך למי שלא מכיר.

<שאדי חלול: שלום לכולם, קוראים לי שאדי חלול, אני סרן בצנחנים בגדוד 890.

<שאדי חלול: אני משתייך לעדה הנוצרית, תושב גוש חלב.

<שאדי חלול: ברצוני להגיד כמה דברים, קודם כול על הפורום של גיוס העדה הנוצרית, שכולם יידעו מה הוא הפורום של גיוס העדה הנוצרית.

<שאדי חלול: פורום גיוס העדה הנוצרית הוקם בזמנו ביוזמה אישית של רב-סרן איהאב שליאן מנצרת, בתמיכת האב גבריאל נדאף.

<שאדי חלול: ביחד עם הובילו מהלך להקמת פורום, שצירפו אליו כל מיני קצינים מהעדה הנוצרית, מכל העדות הנוצריות.

<שאדי חלול: זאת הפעם הראשונה שמכל העדות הנוצריות שנמצאות בארץ הדוברות ערבית, לא ערבים, וזה חשוב, אני מדגיש את זה ואסביר גם למה, מתאגדים ביחד ויש להם רכזים בכל הכפרים או כל הישובים שיש בהם נוצרים, כי יש גם ערים מעורבות כמו חיפה ונצרת, מישובים כמו מעיליה, גוש חלב, פסוטה, עילבון וכל הכפרים בסביבת נצרת.

<שאדי חלול: הפורום פועל בצורה יצירתית, שמטרתה קודם כול להכווין את החיילים, או את המלש"בים לפני גיוס, לאילו יחידות להתגייס, לפי הנתונים, לפי מה שהם מספרים לנו, לפי הרצונות שלהם.

<שאדי חלול: שנית, תוך כדי הצבא ללוות אותם בכל מיני בעיות, וליווי רוחני של האב גבריאל, שלא היה קיים עד עכשיו.

איילת שקד: כמה זמן הפורום פועל?

<שאדי חלול: הפורום פועל כבר מסוף שנת 2012, כלומר שנה.

<שאדי חלול: מטרת הפורום גם אחרי הצבא לעזור להם בתעסוקה, כי חשוב לא רק לגייס אלא גם למצוא להם תעסוקה ולשלב אותם בחברה הישראלית.

<שאדי חלול: זו גם אחת המטרות החשובות של הפורום, שאחרי זה הדברים לא יתפקששו וילכו לאיבוד, כפי שקרה לי בזמנו בשנת 1993.

<שאדי חלול: שמעתי פה כל מיני דברים, כל מיני אמירות.

<שאדי חלול: אני אומר לכם, זאת הזדמנות פז, שיש גם ליווי רוחני ודתי לעניין.

<שאדי חלול: אמנם לא כל כוהני הדת יש להם האומץ לעשות את המהלך כמו האב גבריאל, אבל הליווי הרוחני לחיילים נותן רוח גבית להמשך הדרך, כן להתגייס ולתרום למדינת ישראל.

<שאדי חלול: אנחנו רואים מה קורה מסביבנו במדינות ערב, טובחים את הנוצרים, שוחטים אותם בסוריה ובלבנון, בעירק ובמצרים, ואילו פה במדינת ישראל אנחנו חיים בכבוד, עם חופש פולחן וחופש דת.

<שאדי חלול: צריך להגן על המדינה הזאת מכל הלב ובכל הכוח.

<שאדי חלול: לא רק אני אישית אומר את זה.

<שאדי חלול: אני כנציג של הפורום אומר לכם שעל המדינה היום לחבק את העדה הזאת, לחבק את החיילים ולשלב אותם גם אחרי כן בשוק העבודה, זה חשוב מאוד, על מנת שהמהלך יצליח.

<שאדי חלול: יש פה נתונים שאני בספק אם הם נכונים במאה אחוז, יש אמירות סותרות.

איילת שקד: אלה הנתונים של הצבא.

<שאדי חלול: רח"ט תומכ"א, תת-אלוף גדי אגמון, בעיתון "במחנה" לפני שבוע אמר: "בעזרת פעילות הפורום לגיוס העדה הנוצרית אנו עומדים להכפיל את אחוז המתגייסים הנוצרים לצה"ל", להכפיל.

<שאדי חלול: כך אמר גדי אגמון.

<שאדי חלול: אל"מ רמיז מכיר אותו, הוא המפקד שלו.

איילת שקד: תיכף אלוף משנה רמיז יענה.

<שאדי חלול: עוד משהו.

<שאדי חלול: הנתונים שמתייחסים ל-500 כוללים גם את צה"ל וגם את השירות הלאומי.

<שאדי חלול: בשירות לאומי יש בערך 550.

איילת שקד: בשירות לאומי יש 3,000.

דוד רותם: שירות אזרחי.

דוד רותם: לא שירות לאומי.

<שאדי חלול: אני יודע את הנתונים.

<שאדי חלול: יש כ-550 מתנדבים נוצרים לשירות הלאומי או האזרחי ויש כ-197 מתנדבים לשירות בצה"ל, אם זה מג"ב, אם זה כל מיני מערכות אחרות של המשטרה, שח"מ וכל מיני דברים אחרים.

<שאדי חלול: אני שוב מציין ומצטט את גדי אגמון, שהוא רח"ט תומכ"א, במקרה המפקד של אחמד רמיז, שמדבר על הכפלת אחוז שירות נוצרים בצה"ל, מ-50 בשנה, המספר שהוא דיבר עליו, ל-100 בשנה.

<שאדי חלול: אלה בדיוק הנתונים שיש לנו, המאומתים לפי מה שיש לנו עכשיו.

<שאדי חלול: לא היה דבר כזה לפני כן, וזה בזכות הפורום, ויש אישור מהצבא על זה.

<שאדי חלול: זה נכתב בעיתון "במחנה", אתם יכולים לקרוא את זה.

<שאדי חלול: אם אנחנו מדברים על העתיד, ובזה עסקיננו כאן, איך להגביר את הגיוסים האלה בעתיד, חבר'ה, שמעתם את אלוף משנה רמיז: הפרידו את הדרוזים מן האוכלוסייה הערבית, הפרידו אותם.

<שאדי חלול: שמעתי כאן את המושג ערבים נוצרים.

<שאדי חלול: זה לא נכון, וזה גם לא מדיניות נכונה להמשך הדרך.

<שאדי חלול: גם מבחינה אסטרטגית עליכם להבדיל בין האוכלוסיות, שתדעו מי אתכם ומי לא אתכם, לזהות את הפוטנציאל של האוכלוסייה.

<שאדי חלול: ברגע שאתם שמים את האוכלוסייה הנוצרית, שכוללת 130,000 אזרחים, בתוך אוכלוסייה ערבית של 1.2 מיליון אזרחים, ללא הבדואים, אתם מפקששים את המהלך.

<שאדי חלול: אתם פשוט שמים אותנו בעוד מסגרת גדולה יותר ואתם לא יודעים איך להתייחס אלינו.

איילת שקד: איך אתה מציע כן להתייחס?

<שאדי חלול: הגיוס של הנוצרים צריך להתנהל תחת אגף ביטחוני-חברתי במשרד הביטחון, כפי שמתנהל היום, כי עד היום צה"ל, אני אומר לכם בכנות, אם אל"מ רמיז מכהן 12 שנים בתפקיד הזה- - -

<אחמד רמיז: סליחה, אתה לא מדייק.

<שאדי חלול: כמה שנים אתה בתפקיד?

<אחמד רמיז: אתה מציג נתונים מעוותים.

<אחמד רמיז: 12 שנים בתפקיד הזה לא הייתי רוצה גם להיות.

<שאדי חלול: מינהל אוכלוסיית המיעוטים בצה"ל, או מינהל האוכלוסיות קיים בצה"ל מאז ומתמיד.

<שאדי חלול: אם עד עכשיו בכל שנה מגויסים 50 נוצרים ומסתפקים בזה, זה כישלון.

<שאדי חלול: זאת אומרת שאין שם יצירתיות, אין שם באמת דאגה לנוצרים ואין שם הכוונה לנוצרים על מנת להגביר את הגיוס בכל שנה.

<שאדי חלול: סליחה, אני לא תוקף אף אחד, זה לא אל"מ רמיז, לפניו היה עוד מישהו ולפני כן היה עוד מישהו אחר.

<שאדי חלול: אגף מינהל אוכלוסיות בצה"ל נכשל בגיוס הנוצרים ולא קבע מדיניות נכונה בהכוונת הנוצרים והגברת גיוסם לצה"ל.

<שאדי חלול: אני אומר את זה מעל כל במה.

<שאדי חלול: כל עוד הנוצרים מתגייסים כערבים נוצרים – אני אומר לך, אני התגייסתי לא בגלל שאני ערבי נוצרי.

<שאדי חלול: אני התגייסתי בגלל שאני נוצרי, יש לי לאומיות משלי, יש לי היסטוריה לפני שהערבים הגיעו לארץ הזאת ולפני שכבשו אותה.

<שאדי חלול: אנחנו היינו כאן, דיברנו ארמית, יש לנו שפה, יש לנו היסטוריה, יש לנו מורשת, יש לנו הכול.

<שאדי חלול: יש לנו דוח משר החינוך שילמדו אותנו את ההיסטוריה שלנו.

<שאדי חלול: לא מלמדים אותנו את ההיסטוריה שלנו.

<שאדי חלול: איך אתם רוצים שצעיר נוצרי יבוא להתגייס ולהזדהות עם המדינה היהודית והדמוקרטית ולהגיד "אני מזדהה איתה כבן מיעוטים" אם הוא מוגדר ערבי?

איילת שקד: איך אתה רוצה שיגדירו?

<שאדי חלול: יש לנו את הדרך.

איילת שקד: יש לי שאלה.

איילת שקד: אם הצבא עכשיו היה שולח צווי גיוס, צו ראשון ל-1,000 הבחורים שנמצאים במחזור, מה היה קורה?

<שאדי חלול: קודם כול, שישלחו ויבואו הצעירים.

<שאדי חלול: יגידו להם: יש לכם אופציה, או שירות לאומי אזרחי או צה"ל.

<שאדי חלול: תנו לצעיר להחליט.

<שאדי חלול: אל תתנו להם להחליט מראש לא לבוא.

<שאדי חלול: היום הצעירים, 20% שהולכים לשירות לאומי מהמחזור שהוא מדבר עליו – אגב, יש לי נתון מדויק יותר מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נתון מ-2012.

<שאדי חלול: בקרב הנוצרים סיימו כיתה יב' 1,849 נערים ונערות.

איילת שקד: 1,849 זה נערים ונערות.

איילת שקד: חצי מזה זה נערים.

<שאדי חלול: אחדד עוד יותר.

<שאדי חלול: בשוני מן החברה הבדואית והדרוזית והערבית ואפילו הצ'רקסית, שהם מוסלמים יותר אדוקים, הנערות אצלנו גם מתגייסות לצה"ל, חלק מהן, וגם לשירות לאומי.

<שאדי חלול: היום בשירות הלאומי יש יותר נערות נוצריות מאשר נערים נוצרים.

<שאדי חלול: זה שונה מאשר באוכלוסיות אחרות שהן עדיין יותר מסורתיות.

איילת שקד: מההכרות שלך עם האוכלוסייה, אם הפקיד יחליט לשלוח צווים לכולם, ל-1,800, מה יקרה?

<שאדי חלול: אז יהיה רעש בהתחלה, אבל בגלל זה אנחנו מדינה מספיק חזקה לעמוד ברעשים של כל מיני אנשים שאתם מכירים אותם מהכנסת, אבל בסוף, אם יפעלו בנחישות ובאומץ, מה שקרה עם הדרוזים יקרה עם הנוצרים.

<אחמד רמיז: זה לא אותו דבר.

<שאדי חלול: זה אותו דבר.

<שאדי חלול: יקרה אותו דבר, ונעשה שיקרה אותו דבר.

<אחמד רמיז: אני מדבר גם על הדגם.

<שאדי חלול: אנחנו מדברים על דרוזים.

<שאדי חלול: היום הדרוזים מוגדרים לא ערבים.

<שאדי חלול: תסלחו לי, יש דרוזים שאומרים לכם היום שהם ערבים יותר מהערבים.

<שאדי חלול: אני מכיר דרוזי אחד, רק עכשיו עשו עליו כתבות גדולות, שהלך ללשכת גיוס וקרע את צו הגיוס שהוא קיבל.

<אחמד רמיז: אני ממליץ שתתעסק עם הנוצרים, שאדי חלול.

<אחמד רמיז: אין זה תפקידך, אתה לא מייצג את הדרוזים כאן.

<שאדי חלול: אני לא מייצג דרוזים, אבל אתה דיברת על כולם.

<שאדי חלול: אני מציג דוגמאות כדי שאנשים יבינו איפה אנחנו חיים.

<אחמד רמיז: תתעסק רק בנוצרים.

<שאדי חלול: אני מתעסק בנוצרים וגם מציג דוגמאות.

<שאדי חלול: אל תגיד לי איך לדבר.

<שאדי חלול: כאשר דיברת לא קטעתי אותך.

<שאדי חלול: אני רוצה להגיד את הדברים כפי שהם.

<שאדי חלול: אנחנו במדינה צריכים לקחת את הדוגמה הזאת, ואם אנחנו רוצים להצליח בה צריך להפריד את הגיוס של הנוצרים מן הכותרת "גיוס ערבים", לעשות אותו כגיוס נוצרים, להתייחס ל-130,000 הנוצרים ולעבוד על גיוסם.

<שאדי חלול: אגיד לך הצעה אחת.

<שאדי חלול: אפשר לשלוח לכל תלמיד או תלמידה שמסיימים כיתה יב', לשלוח להם צו הביתה, צו לא מחייב, צו שאומר להם: יש לכם אפשרות להתגייס.

<שאדי חלול: היום, שימו לב, לפי הנתונים שנתתי לכם 20% מגיעים מרצונם בהתנדבות, כפי שאני עשיתי.

<שאדי חלול: אפילו שלחתי מכתבים ליצחק רבין ז"ל על מנת לגייס אותי לצנחנים.

<שאדי חלול: למה?

<שאדי חלול: רצו לגייס אותי לגדס"ר הבדואי או למג"ב.

<שאדי חלול: לבדואים יש מנטליות שונה לגמרי.

<שאדי חלול: עד עכשיו התגייסו נוצרים לגדס"ר הבדואי, פרשו משם והלכו לאוכלוסייה שלהם ואמרו:

<שאדי חלול: אל תתגייסו כי מגייסים אתכם לגדס"ר של הבדואים, שם יש, עם כל הכבוד, אוכלוסייה עם מנטליות שונה מן המנטליות שלנו ואי אפשר להסתדר ביחד.

<שאדי חלול: תבינו, יש נוצרים שהתגייסו תחת גיוס של בדואים והם רשומים כאילו הם בדואים.

<שאדי חלול: שמנו לב רק עכשיו, כאשר יש לנו כנס ב-22 בדצמבר, שחיילים לא קיבלו זימונים.

<שאדי חלול: בדקנו למה הם לא קיבלו זימון – כי הם רשומים במערכת כבדואים.

<שאדי חלול: אנחנו מנסים לפתור בעיות, לא בשביל להטיל אשמות על אף אחד.

<שאדי חלול: אנחנו רוצים להגביר את שיעור הגיוס ורוצים שהאוכלוסייה הנוצרית תשתלב במדינת ישראל.

<שאדי חלול: לערבים יש נציגים משלהם, אני לא מדבר בשם הערבים, שיבואו אחמד טיבי וחנין זועבי ואני לא יודע מי וידברו בשמם, וגם הם לא ידברו בשמם.

דוד רותם: את מי הם מייצגים?

<שאדי חלול: הם מייצגים את הערבים שלהם.

דוד רותם: נדמה לך.

<שאדי חלול: לא מעניין אותי, שייצגו אפילו את עצמם, לא אכפת לי.

<שאדי חלול: אני כפורום גיוס העדה הנוצרית מדבר על אנשים שהולכים בדרך שלנו בפורום.

<שאדי חלול: אני דורש מכל האנשים כאן לעבוד ולעזור לנו על מנת להצליח במשימה.

<שאדי חלול: הצבא התחיל לפעול בעניין, משרד הביטחון מינה קצין נוצרי שעובד קשה והולך לבתים ונכנס אליהם.

<שאדי חלול: אבל תבינו, אנחנו לא לומדים היסטוריה אז אנחנו לא יודעים מי אנחנו, אנחנו באיבוד דרך טוטלי.

<שאדי חלול: הצבא לא נכנס לבתי-הספר, לא מגיעים ממשרד הביטחון לבתי-ספר להרצות לתלמידים מה האופציות הקיימות ואז אומרים שלא מתגייסים.

<שאדי חלול: מתגייסים 20%, תבינו, ללא השקעה מינימלית.

<שאדי חלול: אם היתה השקעה מינימלית בעניין הזה אני מאמין ובטוח שהיו מגדילים את השיעור לא ב-50% אלא ב-100% כי הצעירים שלנו היום מבינים מה קורה מסביבם ומה המדינה הזאת שווה בשבילם, וזאת ההזדמנות.

<שאדי חלול: כאשר טובחים את אחיהם במדינות ערב, בסוריה ובלבנון ובעירק ובמצרים, הנוצרי היום יש לו ראש, יש אינטרנט, יש תקשורת, כולם יודעים שישראל היא המדינה הצודקת ועלינו לחזק אותה ולהשתלב בה.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: יש לי שאלה לאלוף משנה רמיז.

איילת שקד: האם הצבא שקל לשלוח צו ראשון, רק צו ראשון, לכל 1,800 הנוצרים?

<אחמד רמיז: אתחיל קודם כול בתיקון הנתונים ואחר-כך אתייחס לצו.

<אחמד רמיז: קודם כול, אנחנו מדברים על ערבים נוצרים בשירות, 2.3% מקרב המיעוטים בצה"ל.

<אחמד רמיז: זאת אומרת, אין יותר מ-2.3%.

<אחמד רמיז: הנתונים שאמרתי כאן מדויקים במאה אחוז כי אני מגייס אותם בסופו של דבר.

איילת שקד: אמרת שיש כ-50 בשנה, ובשנת 2013 לא היתה עלייה, כך אתה טוען.

<אחמד רמיז: לא היתה עלייה.

<אחמד רמיז: דבר נוסף שאני רוצה לציין גם, שאנחנו רוצים כמה שיותר נוצרים, שלא יהיה בלבול כאן.

<אחמד רמיז: אנחנו רוצים כמה שיותר חיילים, לא רק נוצרים אלא בדואים, דרוזים, נוצרים, ערבים מוסלמים, יוצאי צד"ל, יוצאי מקומות אחרים.

<אחמד רמיז: אנחנו שואפים תמיד להגדיל את מספר החיילים בני המיעוטים בתוך צה"ל ואנחנו רוצים כל חייל.

<אחמד רמיז: בהתייחס לשאלה שלך, זה נושא שמחייב חקיקה.

<אחמד רמיז: זה חוזר למחוקק.

<אחמד רמיז: ההחלטה אינה נתונה בידי צה"ל.

איילת שקד: זה לא צריך לחזור למחוקק כי יש חוק גיוס חובה.

איילת שקד: הפוקד לא קורא להם.

איילת שקד: זה החלטה של הפוקד.

איילת שקד: שר הביטחון יכול להחליט שהוא קורא לנוצרים.

<אחמד רמיז: יכול להיות, אבל זה לא ברמה של צה"ל.

<אחמד רמיז: לכן תרשי לי לא להתייחס לזה.

<אחמד רמיז: זה לא ברמה של צה"ל, אולי של משרד הביטחון.

איילת שקד: זאת אומרת שהיום כמדיניות לא שולחים צו ראשון.

<אחמד רמיז: לא שולחים צו ראשון.

<אחמד רמיז: אני ממליץ לבחון את הנושא הזה.

<אחמד רמיז: הרי בסוף צריך להבדיל גם בקרב הנוצרים, יש שני זרמים, יש קתולים ואורתודוקסים, והאורתודוקסים הם מיעוט בתוך הזרמים האלה.

<אחמד רמיז: צריך לבדוק את מכלול העניין.

<אחמד רמיז: אני חושב שזה לא "חונה" אצלנו היום.

איילת שקד: הבנתי.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: בבקשה חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: תודה לך.

ישראל חסון: אני רוצה לומר לך שלפי דעתי המדינה בכל ניתוח סוגיית המיעוטים והתייחסות לסוגיית המיעוטים החליטה לא לקבל החלטות.

ישראל חסון: זאת החלטה של מדינת ישראל, היא לא מגדירה.

דוד רותם: בגלל זה הבאנו את זה בפניך כי אתה תקבל החלטות.

ישראל חסון: דרך אגב, לי קל מאוד לקבל החלטות.

ישראל חסון: אם אתה רוצה אני מוכן גם להגיד לך פה, רמיז יושב פה, אני יכול לספר לך שבשנת 1993 כאשר הייתי אלוף פיקוד צפון של השירות קראו לי להיפגש עם ראשי העדה הדרוזית בחורפיש.

ישראל חסון: הייתי ילד צעיר ונפגשתי איתם.

ישראל חסון: הם פנו אליי בבקשה לסייע להם להתגייס לשב"ס, למג"ב ולמשטרה.

ישראל חסון: אני אמרתי להם בנימוס רב שאני בחור צעיר ולא יכול להגיד לנכבדים לא, אבל הפעם אני אומר להם לא.

ישראל חסון: אני מוכן לדאוג לזה שהם יתגייסו לא לשב"ס אלא לשב"כ, ולא למג"ב אלא לטיס, ולא לדבר אתי כך אלא ללכת על אפליה מתקנת בתחום האקדמי.

ישראל חסון: אמרתי להם: אנחנו נמצאים פה היום.

ישראל חסון: בעוד שנה ניפגש באותו מקום, אצל אותו מארח בחורפיש, עם אותו תפריט של מזון, וכעבור שנה כבר היו שניים ראשונים בשב"כ והיה כבר אחד בקורס טיס והיו 42 שהתקבלו, עם אפליה מתקנת, לטכניון ולאוניברסיטאות.

ישראל חסון: ואיפה אנחנו היום, 20 שנה אחרי?

<אחמד רמיז: 4,171 טייסים ועוד 35 רופאים בתוך צה"ל.

ישראל חסון: ההתייחסות לעדה הדרוזית אז היתה, אני אומר לך, כפי שהיום אנחנו מתייחסים לעדה הנוצרית.

ישראל חסון: דרך אגב, את שואלת שאלה: מה מדינת ישראל רוצה מהבדואים בצפון, שהם שונים בתכלית השוני, דרך אגב בדברים רבים, מהסכסוך שקיים עם הבדואים בדרום?

ישראל חסון: דרך אגב, בקרב הבדואים בדרום יש קבוצות נפלאות.

ישראל חסון: המדינה החליטה לא להחליט, כך נוח לה.

ישראל חסון: נוח לה מאוד לא להחליט בסוגיות האלה.

ישראל חסון: אני חושב שלא צריך להפנות את זה לרמיז.

ישראל חסון: איילת שקד, אני חושב שיש לך הזדמנות, בעיניי מאוד-מאוד-מאוד משמעותית.

ישראל חסון: יש לדבר הזה השלכות הרבה מעבר.

איילת שקד: מה אתה מציע לעשות בפרקטיקה?

ישראל חסון: בפרקטיקה – גיוס חובה לבדואים בצפון, גיוס חובה לנוצרים, עם אופציה לשירות לאומי.

ישראל חסון: כן, גיוס חובה.

ישראל חסון: גמרנו, אנחנו אחרי 66 שנים, בואו נקבל החלטה, חאלס.

ישראל חסון: למה אנחנו מחכים?

ישראל חסון: לעוד שישים שנה?

איילת שקד: אבל בחוק נקבע גיוס חובה, פשוט לא קוראים להם.

ישראל חסון: לא.

ישראל חסון: תקשיבי, זה לא אצלם, זה לא אצלו.

ישראל חסון: לזה את יכולה להביא לפה את שר הביטחון ואת הרמטכ"ל ולשאול אותו: אדוני הפוקד, למה אתה לא מגייס?

מרדכי יוגב: זה גם יעלה לממשלה.

ישראל חסון: בסדר.

ישראל חסון: אני אומר לך שלפי דעתי תהיה שגיאה ענקית לא לעשות את זה.

איילת שקד: נכון, אבל זה החלטת ממשלה.

ישראל חסון: בגלל זה אני חושב שכאן בקידום הצעת החוק את יכולה לעשות איזו פאוזה ולהגיד שיבוא לפה שר הביטחון והוועדה שלך תשים לפניו את השאלה הזאת.

ישראל חסון: זאת שאלה שלפי דעתי יש בה פוטנציאל לשינוי של קונצפט חברתי, ואני חושב שברמה הביטחונית יש לזה משמעות אדירה לחבל ארץ שלם, מצומת מגידו וצפונה.

ישראל חסון: עכשיו תראי את המצב.

ישראל חסון: אגיד לך משהו, האנשים האלה משולבים.

ישראל חסון: דרך אגב, הם משולבים במקומות שרוב האנשים שיושבים כאן אפילו לא חולמים שיש אנשים כאלה במקומות האלה.

דוד רותם: אתה רוצה שנוציא את התקשורת?

ישראל חסון: אני יכול להוציא אותך.

ישראל חסון: .. גם לך אסור לספר.

ישראל חסון: איילת שקד, אני אומר לך, פה צריכה להיות אמירה.

ישראל חסון: תראי עכשיו מה המדינה עושה.

ישראל חסון: הבדואים בצפון – בדואיות התחילו שירות לאומי, נכון?

ישראל חסון: שירות לאומי ושירות אזרחי.

ישראל חסון: הבדואיות הפכו להיות היום גורם שתורם מאוד לתעסוקה.

ישראל חסון: מה שקורה בקרב הבדואים בצפון הוא כבר שינוי מז'ורי.

ישראל חסון: את יודעת מה מדינת ישראל משקיעה בזה?

ישראל חסון: היא משקיעה בזה בן אדם אחד במשרד הביטחון, באגף המדיני-ביטחוני בצפון.

ישראל חסון: האדם הזה בעוד חצי שנה יסיים את החוזה עם הצבא ואומרים לו: לך תהיה פרילנסר, תשלח לנו חשבוניות.

ישראל חסון: המדינה החליטה שהיא לא לוקחת אחריות על זה.

ישראל חסון: אני אומר, קודם כול המדינה חייבת לקחת אחריות.

ישראל חסון: כאשר יגיע לכאן מתישהו עמיקם סבירסקי או מישהו ממשרד הביטחון כדאי שתשאלי אותו.

ישראל חסון: הדבר השני, היא צריכה למסד את זה, לא לפחד למסד את זה.

ישראל חסון: אני אומר לך, לא לפחד, ממש לא לפחד, וללכת על זה.

ישראל חסון: אם ילכו על זה, ילכו יותר לשירות לאומי ושירות אזרחי, בסדר, אבל בואו נבקיע את השלב הזה כבר.

ישראל חסון: די, זה פשוט נסחב.

ישראל חסון: בואו נקבל החלטה.

ישראל חסון: חבר'ה, אנחנו הולכים לחיות איתם ביחד אלפיים שנה.

ישראל חסון: יאללה, קדימה.

ישראל חסון: צריך לעשות עוד צעד קדימה.

ישראל חסון: אני זוכר שעם הדרוזים כאשר באנו ואמרנו – זה היה אז בידיים שלי, בסמכות שלי – אמרתי: כן, חבר'ה, מה הסיפור שלכם?

ישראל חסון: אני רוצה לראות טייס דרוזי, אני רוצה לראות אחד בשירות.

ישראל חסון: מה הבעיה?

ישראל חסון: ביטחון ישראל נפגע?

ישראל חסון: לא רק שלא קרה שום דבר רע, קרו מאז רק דברים טובים.

ישראל חסון: אני טועה, רמיז?

ישראל חסון: לא טועה.

ישראל חסון: קרו רק דברים טובים.

ישראל חסון: בקרב הנוצרים, אז תהיה לך הצלחה של 30%.

ישראל חסון: אז מה?

ישראל חסון: יהיו חיכוכים.

ישראל חסון: אז מה?

ישראל חסון: מה קרה?

ישראל חסון: אז יהיה חיכוך.

ישראל חסון: מה, פה בכנסת לא ישב חבר הכנסת שקוראים לו סעיד נפאע, דרוזי?

ישראל חסון: בסדר, אז מה קרה?

ישראל חסון: לא קורה כלום.

ישראל חסון: אבל יוצרים תהליך.

ישראל חסון: איילת שקד, אסור לך, לדעתי, להחמיץ את זה, פשוט אסור לך להחמיץ את זה.

איילת שקד: אני מסכימה אתך, אני בטוחה שכולם מסכימים אתך, אבל בואו נרד רגע לרמה הפרקטית.

איילת שקד: ברמה הפרקטית בעצם זו החלטה של שר הביטחון, שצריך להחליט לשלוח צווי גיוס, צו ראשון לעדה הנוצרית.

ישראל חסון: לא, סליחה רגע.

ישראל חסון: ההחלטה היא לא לגייס - - -

דוד רותם: שיבוא הנה שר הביטחון ויסביר למה הוא לא שולח צווים היום.

דוד רותם: יש חוק.

ישראל חסון: אני לא יודע על-פי איזה חוק, חוק שירות הביטחון, על-פי מה הוא משחרר את המיעוטים, כי הבדואים היום מתנדבים, לא שולחים להם צווים.

<איילת לוי: בחוק שירות ביטחון, סעיף 13 קובע שהפוקד רשאי לקרוא.

<איילת לוי: משמע, הפוקד רשאי גם שלא לקרוא.

ישראל חסון: אני אומר לך, אל תסיימי את עבודתך בוועדה שלך בלי ששר הביטחון יושב פה ומסביר למה הוא לא עושה את הצעד הזה.

ישראל חסון: יש לך פה הזדמנות בלתי רגילה לעשות את הצעד הזה, שכולם חוששים ממנו.

ישראל חסון: אני קובע שמדינת ישראל מספיק חזקה בשביל לא לחשוש מהמהלך הזה.

איילת שקד: אני מסכימה.

דוד רותם: למה קוראים לחרדים?

מרדכי יוגב: זה גם בסימן שאלה.

מרדכי יוגב: ישראל חסון, אני מסכים אתך גם לגבי העדה הנוצרית והפלגים בתוכה שרוצים להתגייס.

מרדכי יוגב: אני עדיין חושב שהתהליך לא יכול להיות קצר כל-כך, במשך הזמן שאת רוצה לסגור את הוועדה.

מרדכי יוגב: הוא יכול להיות אולי המשך לקבלת הרשאה מהממשלה להמשך תהליך הסוציאליזציה הזה, התהליך החברתי הזה, והוא מחייב.

איילת שקד: אבל זה רק עניין של החלטה.

איילת שקד: אין כאן תהליך.

מרדכי יוגב: הוא מחייב.

מרדכי יוגב: הוא לא יתאפשר אם הוא ייעשה פה באופן חד-צדדי על סמך הנציגים הנכבדים שיושבים פה בלי להיוועץ גם עם ראשי העדה כפי שהלך אליהם ישראל חסון, כפי שאנחנו הלכנו אל ראשי העדה הנוצרית.

ישראל חסון: לא נכון.

דוד רותם: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

דוד רותם: למה אתה חושב שאפשר לגייס חרדים ואי אפשר לגייס בני מיעוטים?

<אחמד רמיז: ציינתי כאן את המספרים אז זה די ברור.

דוד רותם: אני לא מסכים עם זה.

מרדכי יוגב: גם שם לא נמנענו, אף אחד מאתנו.

מרדכי יוגב: נכנס כרגע חבר הכנסת גפני.

דוד רותם: זה הבעיה, שהוא נכנס הנה.

מרדכי יוגב: זאת הבעיה, ואינני רוצה לומר שמי שעזב פה רגע לפניי, שלא נועצו.

מרדכי יוגב: נועצנו שם גם ברבני העדה החרדית וההיוועצות נמשכת כל הזמן כדי להגיע להסכמות, לא להגיע לתהליך שפה תחליט עליו ובשטח הוא יהיה גזרה שהציבור לא מקבל אותה.

מרדכי יוגב: זה מחייב לנוע עם הצעדים שאתם אומרים פה, לנוע עם הצעדים שישראל חסון אומר פה.

מרדכי יוגב: הקשבתי לך ברוב קשב וגם השתכנעתי מדבריך, אני מסכים עם דבריך, אבל אני חושב שזה מחייב תהליך מעט יותר ארוך מאשר רק קבלת החלטה של המחוקק.

מרדכי יוגב: הוא יחייב את השר, הוא יחייב את ראש הממשלה, הוא יחייב את הממשלה לנהל תהליך של שיח והוא לא יכול להסתיים בחקיקה.

איילת שקד: זה לא עניין של חקיקה.

איילת שקד: זה עניין של החלטת ממשלה.

מרדכי יוגב: אבל גם היא תיוועץ, היא לא תקבל החלטה חד-צדדית, כפי שגם אנחנו נועצנו, להבדיל, ברבני העדה החרדית בניסיון למצוא איזונים.

דוד רותם: איך אתה מבקש לגייס חרדים?

מרדכי יוגב: אני לא מתנגד למה שאתם אומרים, תבינו, אני לא מתנגד, אני מקבל את מה שאומר ישראל חסון, אבל זה מחייב להפוך את ישראל חסון לצורך העניין לפרויקטור – הוא היה כבר פרויקטור של כמה דברים – ולהביא את הדבר כפרי בשל.

דוד רותם: מוטי יוגב, תקשיב, כבר היה לנו פרויקטור אחד שבשביל חצי מיליון שקל היה מוכן לעשות עבודה.

מרדכי יוגב: הוא כבר מקבל משכורת.

ישראל חסון: איילת שקד צודקת בכך שקודם כול צריכה להתקבל ההחלטה.

ישראל חסון: אופן היישום יכול להיות בתהליך.

ישראל חסון: אני אומר לך, אנחנו מדברים במונחים שלפי דעתי מאוד לא רלוונטיים לדיון.

ישראל חסון: מספר האקדמאים שיש בפסוטה פר נפש, פר ראש, זה מספרים שהלוואי והיו בחברה הישראלית.

ישראל חסון: להגיד שיש להם מנהיג – תסלח לי, זו אווירה.

ישראל חסון: באה פה המדינה ואומרת: אני את זה רוצה לשנות.

ישראל חסון: אם אתה חושב שיש איזה כומר או יש איזה מנהיג דתי שהולך ומנחה את כולם, אתה טועה.

ישראל חסון: הוא בהחלט משפיע.

ישראל חסון: כשבאה המדינה ואומרת: אני רוצה לשנות, המדינה היא אורגן הרבה יותר חזק מהרבה מאוד דברים אחרים שאנחנו מייחסים להם חשיבות והם לא קיימים.

ישראל חסון: אותו דבר בקרב הציבור הבדואי.

ישראל חסון: פה המדינה צריכה להחליט מה.

ישראל חסון: אחרי זה לגבי השאלה איך – אתה צודק.

ישראל חסון: אפשר לעשות את זה בשיח, וצריך לעשות את זה בשיח, צריך לעשות את זה בשכנוע, ולא צריך לדבר על עבירה פלילית.

ישראל חסון: הכול בתהליך, אבל את השינוי הזה, את המדרגה הזאת מדינת ישראל כבר חייבת לעשות.

ישראל חסון: יושב פה דוד רותם.

ישראל חסון: ראי, היום יש שיח בקרב החברה הערבית ותסתכלי על הבחירות כנצרת כדבר שמשקף.

ישראל חסון: אני יכול להגיד לך, בקרב ציבור ערביי ישראל יש לא מעט חבר'ה צעירים שנמאס להם מדור הנכבה, שהם אומרים "נמאס לנו מדור הנכבה".

ישראל חסון: אני טועה?

ישראל חסון: אומרים את זה.

ישראל חסון: אבל אין להם שום פתרון.

ישראל חסון: אני סבור, את לוקחת כפר, למשל את כפר קרע.

ישראל חסון: בכפר קרע לבדו יש 260 רופאים.

ישראל חסון: אתם מבינים את המספר?

ישראל חסון: זה כמו שבטבעון, זה קצת יותר קטן מטבעון, יהיו 260 רופאים, ואני לא מדבר על פרופסורים לכימיה ומפעלי היי-טק שיש להם בכפר הזה.

ישראל חסון: מה האופק שלו?

ישראל חסון: הגיע הזמן שהמדינה תגדיר אותו, ולא צריך לפחד מזה, ממש לא צריך לפחד מזה.

ישראל חסון: המדינה יכולה להגיד את דברה, להגיד: אני איישם את זה בתהליך.

ישראל חסון: אני מקבל את מה שמוטי יוגב אומר, זה נכון, אבל אל תחמיצי את הוועדה שלך מהאמירה הזאת.

משה גפני: איילת שקד, מה נושא הדיון?

איילת שקד: גיוס בני מיעוטים.

משה גפני: אז למה נציגי הצבא לא נמצאים פה?

איילת שקד: יש נציג מהצבא, אלוף-משנה רמיז.

דוד רותם: חוץ מזה, שלחו אותך בתור נציג הצבא...

<שאדי חלול: יש לי משהו קטן להוסיף.

<שאדי חלול: אני רוצה קודם כול לחזק את כל הדברים שנאמרו.

<שאדי חלול: גם דוד רותם, גם מוטי יוגב, גם ישראל חסון וכולם אמרו דברים נכונים.

<שאדי חלול: אבל דבר קטן, מוטי יוגב, אני אזרח ישראל, אתה אחראי עליי.

<שאדי חלול: לא האב הרוחני שלי, לא הכומר ולא הארכיבישוף, שהוא בן ערובה של הרשות הפלסטינית ושל הערבים, שמאיימים שאם יגייסו נוצרים לצה"ל נרצח לכם את הנוצרים בסוריה.

<שאדי חלול: לא, צריך לנתק.

<שאדי חלול: אתה אחראי עליי, המדינה שלנו אחראית עלינו.

<שאדי חלול: לא מעניין אותי מה יקרה עם הנוצרים האחרים.

<שאדי חלול: אני פה רוצה לחיות, אני כאן.

<שאדי חלול: אנחנו בני ערובה והם משתמשים בנו כבני ערובה.

<שאדי חלול: אני מבקש שתבינו את הרגישויות.

<שאדי חלול: אל תכניסו את ההנהגה הדתית לעניין.

<שאדי חלול: אני כבן אדם חילוני נוצרי ישראלי שחי פה, לא אכפת לי, אפילו אם יגידו לי לא להתגייס אלך להתגייס, דווקא אלך להתגייס.

<שאדי חלול: את זה צריך לעשות בשיח, אין בעיה, תעשו, אבל קודם כול, כפי שאמר ישראל חסון, תקבלו את ההחלטה האמיצה לשלב 130,000 נוצרים בצה"ל ובשירות לאומי או אזרחי ואז נדבר בשכנוע, תבואו, מי שרוצה.

<שאדי חלול: אגב, מבחינה פרקטית, אציג הצעה פרקטית: לשלוח את הצו, שאנשים יגיעו ללשכה.

<שאדי חלול: מי שלא רוצה להתגייס יש לו אופציה לשירות אזרחי או לאומי, ומי שלא – שימציא, כמו אצל הדרוזים, שהוא רוצה להיות איש דת או איש לא-יודע-מה, פטור משירות.

<שאדי חלול: אני למדתי בבית-ספר שבו היו לי חברים דרוזים.

ישראל חסון: קוראים לזה אצלנו "תורתו אמנותו".

<שאדי חלול: בבקשה.

<שאדי חלול: אילו הייתי איש דתי נוצרי הייתי הולך לכוהן הדת ומוציא אישור שבעקבות הנצרות, שתומכת בסלחנות ובכל מיני ערכים, אני מבקש פטור משירות צבאי.

<שאדי חלול: אז שילך לשירות לאומי או אזרחי.

משה גפני: מי מונע ממך להתגייס?

<שאדי חלול: אני מתגייס בהתנדבות.

<שאדי חלול: אנשים לא יודעים בכלל על מה מדובר.

<שאדי חלול: רוב האוכלוסייה הנוצרית שלנו לא מקבלת אפילו מודעוּת בסיסית שיש לה אפשרות להתגייס ולהתפתח במדינה שלה.

<שאדי חלול: על זה אני מדבר.

<שאדי חלול: חשוב שהמדינה תקרא לצעירים אזרחיה ושהיא תתפוס מנהיגות, פיקוד ושליטה על העניין הזה, זה הכול.

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, הפוקד פשוט לא קורא להם.

איילת שקד: תודה, שאדי חלול.

איילת שקד: יש רשימה ארוכה של דוברים.

דוד רותם: שאדי חלול, אני מסכים שאתם תקבלו גם כן "תורתו אמנותו".

משה גפני: יש שוני בין חייל נוצרי שמתגייס בהתנדבות ובין חייל שחייב להתגייס?

ישראל חסון: בוודאי, היחידות שונות.

ישראל חסון: מה שקורה לו, הוא צריך להיאבק על היכולת שלו להיכנס, לא פותחים בפניו את כל הצבא.

<אחמד רמיז: זה לא נכון, סליחה.

<אחמד רמיז: מדיניות הגיוס בצה"ל – זה ההבדל היחיד.

<אחמד רמיז: אני יכול להגיד לך את הנתונים מבחינת גיוס נוצרים במחזור האחרון.

<אחמד רמיז: זה על-פי רצונם, לא על-פי מה שאנחנו רוצים.

<אחמד רמיז: 16 הלכו למג"ב.

<אחמד רמיז: יותר מ-60% הלכו למג"ב, שח"ם ושב"ס, לא בתוך צה"ל כצה"ל.

ישראל חסון: למה?

<אחמד רמיז: בגלל הרצון שלהם.

ישראל חסון: אתה יודע למה?

ישראל חסון: יש לי אליך שאלה.

ישראל חסון: אם הייתי לוקח עכשיו את נתוני הגיוס בשנים 1990, 1991, 1992, 1993, 1994 בקרב הדרוזים והייתי לוקח את נתוני הגיוס בשנים 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 בקרב הדרוזים, כמה היו הולכים למג"ב ב-1991-1992?

ישראל חסון: הרוב.

<אחמד רמיז: עדיין אנחנו מדברים על אחוזים גבוהים.

ישראל חסון: הרוב.

ישראל חסון: למה הרוב?

ישראל חסון: למה הלכו לשם הרוב?

ישראל חסון: זה לא רווח אז בחברה, לא היה גיוס חובה אז בחברה, לא היו כל הדברים האלה אז כל אחד הלך בשביל להיות עם החבר שלו, בשביל לקבל תמיכה בחברה שלו.

ישראל חסון: אבל כשבאה מדינת ישראל ואומרת: חובה עליך, ואני פותח את הכול, אז פתאום אנחנו מוצאים – אל"מ רמיז, אגיד לך דבר אחד, הייתי בלוויה של תמיר נבואני.

ישראל חסון: כאשר ישבתי בג'וליס עם החבר'ה הייתי אומר להם: חבר'ה, אין שום אפליה, הכול פתוח, הכול פתוח, הכול פתוח.

ישראל חסון: כשתמיר נבואני נהרג פתאום התגלה שיש לוחם בסיירת מטכ"ל.

<אחמד רמיז: כי שמרנו את זה בסוד.

ישראל חסון: התגלה שיש לוחם בסיירת מטכ"ל כאשר הוא נהרג.

ישראל חסון: ישבתי עם כל החברים בג'וליס שאמרו לי שיש אפליה.

ישראל חסון: אמרתי להם: חבר'ה, אני בוכה בלב, בוכה, בוכה, בוכה שכך הוא היה צריך להוכיח לכם שאין אפליה.

ישראל חסון: אני אומר לך, זה לא תמונת המצב אצל מי שמתנדב.

ישראל חסון: מי שמתנדב בשביל להגיע לכל היחידות יש לו בעיה של החברה שהוא חי בה.

<שאדי חלול: וגם היעדר מודעות.

<שאדי חלול: אין מודעות.

<אחמד רמיז: אני רוצה להתייחס למדיניות הגיוס.

משה גפני: השאלה המרכזית שאתה צריך להסביר, אני לא מבין, הוא רוצה להתנדב.

משה גפני: מה מונע ממנו להתנדב?

איילת שקד: שום דבר.

<אחמד רמיז: שום דבר.

משה גפני: האם יש שוני בין המתנדב ובין זה שחייב בגיוס על-פי חוק?

<אחמד רמיז: ברגע שהוא מתחייל הוא חייל לכל דבר במשך 3 שנים.

משה גפני: הוא יכול להגיע לסיירת מטכ"ל?

<אחמד רמיז: לכל מקום.

<אחמד רמיז: תיכף אסביר את זה.

<אחמד רמיז: מדיניות הגיוס נכתבה לפני שנתיים.

משה גפני: למה כולם צחקו כששאלתי?

ישראל חסון: הוא יכול להגיד.

ישראל חסון: השאלה אם יש לכך כיסוי.

<אחמד רמיז: תנו לי להסביר את מדיניות הגיוס.

<אחמד רמיז: לפני שנתיים נכתבה מדיניות הגיוס בתוך צה"ל.

<אחמד רמיז: אגב, בין החבר'ה יש שמגיעים לגולני, לצנחנים, לכל היחידות, גם הבדואים וגם המוסלמים.

<אחמד רמיז: גם מקרב הנוצרים הגיעו לצנחנים, לגולני ולמקומות אחרים, וגם לגדס"ר, לבדואים.

<אחמד רמיז: מדיניות הגיוס אומרת שכל חייל, בהתאם לכישורים שלו וליכולות שלו, יכול להגיע לכל מקום.

<אחמד רמיז: אלא מה, בחלק מהיחידות תהליך התחקיר הביטחוני נמשך שנה, גם ליהודים וגם לדרוזים, אגב.

<אחמד רמיז: אם יש לך סבלנות להמתין שנה, אין בעיה, אתה יכול להיכנס, נעשה לך את כל התהליך ונסיים אותו.

<אחמד רמיז: אגב, יש ילד שהתעקש להגיע למודיעין, ליחידה מיוחדת מאוד במודיעין ואז הבחור המתין שנה, היתה לו הסבלנות.

<אחמד רמיז: דרך אגב, הוא בחור מהדרום, בדואי מהדרום, המתין שנה ובסוף הוא נכנס לאן שצריך להיכנס.

<אחמד רמיז: בדקו אותו ביטחונית והכול.

<אחמד רמיז: מקבלים אישור ביטחוני הן מהשב"כ והן מתוך צה"ל ואנחנו מכניסים אותו לכל תפקיד.

<אחמד רמיז: חבר הכנסת גפני, הבעיה אחרת.

ישראל חסון: תסביר לחבר הכנסת גפני ששואל מה השוני.

ישראל חסון: תקשיב, כאשר אני מקבל צו גיוס אני עובר תהליך של מיון.

ישראל חסון: בתהליך המיון לוקחים בחשבון את הזמן הזה, אם אני רוצה להתגייס, וזה לא מחייב אותי לדחות, לא ביום ולא בחודש ולא בשנה.

ישראל חסון: דבר שני, המסלול שלי מובנה.

ישראל חסון: מה שהוא מתאר לך פה, אני אומר לך שבשביל להגיע לכל מכלול היחידות בצה"ל אדם שמתנדב, אם אין לו מישהו שלוקח אותו על הכתפיים ופותח בפניו את כל הדלתות הסיכוי שלו קרוב יותר לאפס מאשר לאחד בסולם של אלף.

ישראל חסון: זה לא פשוט, זה לא פשוט.

ישראל חסון: נכון, יש רתיעה.

ישראל חסון: גם הבחור שחוזר הביתה כשהוא לא משרת עם חברים, הוא לבד.

ישראל חסון: בגלל זה הוא נמשך לאותם מקומות שבהם חברים שלו שירתו.

ישראל חסון: והיכן אותם מקומות?

ישראל חסון: נכון, מג"ב וכל מיני גדודי סיור כאלה ואחרים, אז הם יוצרים לעצמם קולקטיב.

ישראל חסון: את זה המדינה חייבת לפרוץ, פשוט חייבת לפרוץ.

<אחמד רמיז: אני יכול לספר לכם לאן התגייסו הנוצרים במחזור האחרון.

<אחמד רמיז: התגייסו לגבעתי, לתותחנים, התגייסו לחיל הים שלושה ילדים, התגייסו לגדס"ר הבדואי, ל"קרקל", לכל המקומות, לחי"ר.

<אחמד רמיז: אני יכול להגיד בוודאות שכל חייל בין ה-53 שובץ על-פי רצונו, אחרי שהחייל אמר "אני רוצה".

ישראל חסון: תקשיב, היה בחור נוצרי, לא משנה כרגע מהיכן, שלמד הנדסת אווירונאוטיקה במסלול של חיל האוויר, בבית-ספר חיצוני.

ישראל חסון: הוא בא ורצה להתנדב.

ישראל חסון: מה הוא רצה לעשות?

ישראל חסון: את מה שעשו כל התלמידים במחזור שלו, ללכת לחיל האוויר.

ישראל חסון: אתה יודע כמה זמן הוא המתין עד שהצלחתי להכניס אותו?

ישראל חסון: שנה וחצי.

ישראל חסון: לא בגלל תחקיר ביטחוני, כי האמן לי, אני יודע לגמור תחקיר ביטחוני בחודש.

ישראל חסון: זה לקח שנה וחצי, הוא המתין שנה וחצי ושירת 3 שנים בטייסת אף-16 וסיים בהצטיינות יתרה כחייל מצטיין.

ישראל חסון: עכשיו אני שואל, למה?

ישראל חסון: האוכלוסייה הנוצרית היא האוכלוסייה הכי משכילה במדינת ישראל.

<אחמד רמיז: גם בזה יש טעות, אבל לא משנה.

<אחמד רמיז: היא היתה כך עד לפני כמה שנים.

<אחמד רמיז: הכי משכילים הם היהודים, אחריהם המוסלמים, אחריהם הנוצרים, אחריהם הדרוזים ואחריהם הבדואים.

משה גפני: אז למה המוסלמים שולחים את ילדיהם לבתי-הספר של הנוצרים?

<אחמד רמיז: זהו, נגמר.

<שאדי חלול: מה נגמר?

<שאדי חלול: לא נגמר כלום.

<אחמד רמיז: זה נוגע כבר למשרד החינוך.

משה גפני: שאלתי פה חברי כנסת מוסלמים למה הילדים שלהם לומדים בבתי-ספר של נוצרים.

משה גפני: המוסלמים לומדים אצלכם, אצל הנוצרים?

משה גפני: למה?

<אחמד רמיז: גם הדרוזים לומדים אצל הנוצרים.

<שאדי חלול: הם אוהבים אותנו הרבה.

איילת שקד: אני רוצה להתקדם בדיון.

איילת שקד: ביקשתי משר שלום ג'רבי להציג את התמונה בשירות הלאומי אזרחי.

איילת שקד: אני מבקשת שהוא ידבר, ואחר-כך אלעד שמיר שאחראי על כל נושא המיעוטים באגודה להתנדבות.

<שר שלום ג'רבי: בוקר טוב.

<שר שלום ג'רבי: תודה רבה.

<שר שלום ג'רבי: אני רוצה קצת להרוס את החגיגה.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת חסון, אני מודה שאני מעריץ אותך ואוהב אותך, אבל אני רוצה לומר שאנחנו, מתוך העבודה שלנו בשטח, נגד כפייה.

<שר שלום ג'רבי: אנחנו חושבים ומאמינים שאם השירות האזרחי לאומי, אגב, גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי, אם הוא יהיה בכפייה מספר המתנדבים או המשרתים שיבוא יהיה קטן בהרבה.

<שר שלום ג'רבי: היום הגענו למספרים גבוהים, עוד מעט אספר את הנתונים, אבל אני עדיין רוצה קצת לזעזע אותך, שתבין מה קורה.

<שר שלום ג'רבי: היום כאשר השירות הוא בהתנדבות נכנסים אנשים לבתי-ספר, שם יש שליטה מלאה של המדינה, אנשים שמתנגדים לשירות האזרחי לאומי ומאיימים על תלמידים.

<שר שלום ג'רבי: ועדת המעקב הקימה ועדה מיוחדת שבאה ומאיימת על תלמידי שביעית-שמינית, שאומרת להם: אוי ואבוי אם אתם הולכים לשירות.

<שר שלום ג'רבי: פניתי למשרד החינוך.

<שר שלום ג'רבי: ועדת המעקב הקימה ועדה, שעמד בראשה איימן עודה, אתה בוודאי מכיר, שנכשל בתפקידו ואז עזב את התפקיד הזה.

<שר שלום ג'רבי: הביאו מישהו חדש וגם הוא לא מצליח, אבל עדיין נכנסים לבתי-ספר ומאיימים.

<שר שלום ג'רבי: אציג דוגמאות נוספות.

<שר שלום ג'רבי: ראשי רשויות מקומיות מאיימים על אנשים או על מקומות שרוצים לקחת אליהם מתנדבים בשירות האזרחי לאומי במגזר הערבי, מאיימים עליהם לא לקחת.

ישראל חסון: אפשר להפריע לך בשאלה?

ישראל חסון: מה המדינה עשתה כנגד זה?

<שר שלום ג'רבי: על זה אני מלין.

ישראל חסון: אל תלין.

ישראל חסון: אתה מייצג את המדינה.

<שר שלום ג'רבי: אומר לך מה עשיתי.

ישראל חסון: תגיד לי מה קרה לאותו ראש רשות מקומית.

<שר שלום ג'רבי: אומר לך מה עשיתי.

<שר שלום ג'רבי: מייד פניתי, בזמנו היה עוד השר אלי ישי.

<שר שלום ג'רבי: אתן לך דוגמה על ראש המועצה עראבה.

<שר שלום ג'רבי: היו לו 4 בנות שירות לאומי בבית-ספר והוא העיף אותן מבית-הספר.

<שר שלום ג'רבי: אין לו שום סמכות.

<שר שלום ג'רבי: כידוע לך בתי-הספר התיכוניים מי שממן אותם הוא ראש הרשות המקומית.

<שר שלום ג'רבי: במקרה אחר מנהל בית-ספר שהיה בעד השירות האזרחי הלאומי, ראש המועצה ניתק לו את הטלפון לשיחות יוצאות והותיר לו רק אפשרות לקבל שיחות נכנסות.

<שר שלום ג'רבי: פניתי עם הדוגמאות האלה לשר החינוך, במה שקשור למשרד החינוך.

<שר שלום ג'רבי: התמהמהו, אבל עכשיו שלחו מישהו, את ד"ר אמין, שהוא מפקח, למצוא מישהו מול הנציג שלי, ראש המחלקה שלי במגזר הלא יהודי, שלא הצליח להגיע לכאן, אמיר אבו עיסה, כדי לראות איך אנחנו עוצרים את זה.

<שר שלום ג'רבי: אבל זה דבר שאסור שיהיה.

<שר שלום ג'רבי: פניתי בזמנו לשר אלי ישי.

ישראל חסון: אתה פנית.

ישראל חסון: מה המדינה עשתה?

<שר שלום ג'רבי: אני אומר לך שלא עשו.

<שר שלום ג'רבי: ברשותך, פניתי לשר אלי ישי ולגבי מימון, שהיה מנכ"ל משרד הפנים.

<שר שלום ג'רבי: אמרתי: תטילו סנקציה אישית על ראש המועצה.

<שר שלום ג'רבי: לא עשו כלום.

<שר שלום ג'רבי: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, פניתי שוב לפני חודש.

<שר שלום ג'רבי: לפני 3-4 חודשים קיבלתי מכתב ממשרד המשפטים שאומר "הנושא בטיפול, בבדיקה".

ישראל חסון: אם היה אפשר לקיים את הדיון הזה בשפה שהמיעוטים בישראל מדברים בה הייתי אומר לך את זה במשפט אחד (אומר בערבית) ... "כשהאריה נחלש העכברים משחקים לו בביצים".

ישראל חסון: אני אומר לך, עשה לי טובה, אתה יושב פה ולא מסכים אתי.

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: בגלל חולשת המדינה או בגלל שזה לא נכון?

ישראל חסון: אם אתה נותן לי פה דוגמה על ראש מועצה שפיטר ארבעה מתנדבים וראש המועצה הזה לא נקרא לסדר עם תלונה למשטרה על כך שהוא מטריד ועל כך שהוא מאיים, אבל מה, שמת את הארבעה האלה ב"פרונט" באותו ישוב מול ראש מועצה.

ישראל חסון: שאל את רמיז בבקשה, כאשר החליטו לעשות גיוס חובה אצל הדרוזים מה היה שם.

<שר שלום ג'רבי: אספר לך מה היה אצלנו.

ישראל חסון: זה עלה בוועדה?

ישראל חסון: היה ועד?

<אחמד רמיז: זה היה שייך למשרד החוץ, אגב.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת חסון, אגיד לך מה היה אצלנו.

<שר שלום ג'רבי: אומר לך אחר-כך בארבע עיניים כי יש משהו שבאמת לא יפה אם אגיד אותו כאן, כי אני פוגע במדינה, וזה גם משודר, אבל אגיד לך בארבע עיניים דוגמה שהיתה לי לפני שנה, לי כמנכ"ל ממשלתי, מה היה בגוף מכובד מאוד, שם הוציאו אותי מוועדה כי ההנהגה הערבית דרשה שאני אצא.

דוד רותם: באיזו ועדה?

<שר שלום ג'רבי: לא משנה.

<שר שלום ג'רבי: זה יותר מוועדה.

<שר שלום ג'רבי: אני חושב שבנקודת הזמן הזאת לא נכון שזה יהיה בכפייה כי המספרים הולכים וגדלים.

ישראל חסון: היכן, במגזר הנוצרי?

<שר שלום ג'רבי: אני מדבר על המגזר הלא יהודי, אני לא מחלק.

איילת שקד: שר שלום ג'רבי, אני רוצה למקד את הדיון.

איילת שקד: קודם אני רוצה שתציג סקירה, מה קורה במגזר הלא יהודי, ודבר שני, שתבין לאן הדיון הזה הולך – כן לנסות לדחוף, לכפות, תיכף נראה מה צריך לעשות, על הממשלה לקחת סוף-סוף את ההחלטה ולשלוח צווים לכל המגזר הנוצרי.

איילת שקד: אנחנו מדברים עכשיו רק על המגזר הנוצרי והבדואי בצפון.

ישראל חסון: דרך אגב, הייתי עושה את זה גם לבדואים בדרום, אבל לא משנה.

<שר שלום ג'רבי: אציג לכם קצת נתונים.

<שר שלום ג'רבי: אתן לכם סקירה כללית על מה שקורה, שתבינו את הדברים שאיתם אנחנו עובדים.

<שר שלום ג'רבי: קודם כול, כל הדברים שחלים בשירות הלאומי על המגזר היהודי חלים על המגזר הערבי, לצורך העניין.

<שר שלום ג'רבי: שעות השירות, מקומות השירות וההטבות שמקבלים בסוף השירות, אם זה בקרן לחיילים משוחררים, אם זה מענק, פיקדון, שנת לימודים חינם בפריפריה, כל הדברים האלה נעשים.

דוד רותם: למה אתה קורא לזה שירות לאומי ולא שירות אזרחי?

<שר שלום ג'רבי: אומר.

<שר שלום ג'רבי: החוק היום מאפשר שירות לאומי לכלל המגזרים ושירות אזרחי רק לחרדים.

<שר שלום ג'רבי: עכשיו החוק עבר קריאה ראשונה, בחוק החדש זה יהיה שירות אזרחי כולל למסגרת של המגזר הערבי, שירות לאומי למגזר הציוני דתי – כי אני רוצה שהבת שלי תשתתף בשירות לאומי, אני גאה בכך שהיא עושה שירות לאומי, היא לא צריכה להתבייש בזה שהיא עושה שירות לאומי – ושירות אזרחי לאותם בחורי ישיבות.

<שר שלום ג'רבי: זה בדיוק העניין.

<שר שלום ג'רבי: היתה הצעה לבטל בכלל את השירות הלאומי.

<שר שלום ג'רבי: התנגדתי בזמנו אצל שר המשפטים יעקב נאמן.

<שר שלום ג'רבי: אני חושב ששירות לאומי חייב להישאר, חייב להיות לאותן בנות כמו הבת שלי, שלא הולכת לצבא, שיישאר שירות לאומי.

<שר שלום ג'רבי: אני לא מתבייש בזה.

<שר שלום ג'רבי: אגב, לא מצאתי עדיין אף אחד מהמגזר הערבי שהחזיר כסף לביטוח הלאומי כי קוראים לזה ביטוח לאומי, אך אני מוצא רבים במגזר הערבי שלא באים לשירות הלאומי כי קוראים לזה שירות לאומי.

<שר שלום ג'רבי: אז בואו נעשה סדר בדברים.

ישראל חסון: נהדר.

<שר שלום ג'רבי: תודה.

<שר שלום ג'רבי: למרות זאת אנחנו עדיין עושים הכול כדי לא לתת סיבה כזו או אחרת להנהגה הערבית הפוליטית, שמתנגדת לשירות האזרחי לאומי במגזר שלהם, לא לתת להם מקום לטענות כלשהן.

<שר שלום ג'רבי: אציג לכם דוגמאות על מה שקורה.

<שר שלום ג'רבי: היום יש לנו 3,608 מתנדבים בשירות האזרחי לאומי.

<שר שלום ג'רבי: רק לסבר את האוזן, בשנת 2010 היו לנו 1,256 מתנדבים.

ישראל חסון: מתוך כמה במחזור הגיוס?

ישראל חסון: 30,000?

<שר שלום ג'רבי: אני לא יודע להגיד מתוך כמה.

<שר שלום ג'רבי: כולל מזרח ירושלים זה סדר גודל של 30,000.

<שר שלום ג'רבי: לפי מה שאמרו לנו זה סדר גודל של 25,000 אנשים במחזור, אבל לא בדקתי בעצמי אז אני לא רוצה לומר, אבל כך שמעתי.

ישראל חסון: כי ה-3,600 שלך הם מתוך מכפלה של 3 שנים.

ישראל חסון: אתה מבין?

<שר שלום ג'רבי: זה מתוך "ברֵכה" של יותר.

<שר שלום ג'רבי: אם השירות האזרחי לאומי יכול לקבל מתנדבים עד גיל 23, זה מתוך 5 שנים.

ישראל חסון: אז מדובר על כמה מתוך ה"ברֵכה"?

<שר שלום ג'רבי: ברשותך, חבר הכנסת חסון, אציג עוד כמה נתונים וזה יעשה לך קצת סדר.

<שר שלום ג'רבי: נעשה סדר לכולם.

דוד רותם: כמה חרדים יש בשירות האזרחי?

<שר שלום ג'רבי: 1,500, אבל שם זה לא דומה.

<שר שלום ג'רבי: עוד מעט אתייחס.

<שר שלום ג'רבי: על חרדים דיברנו הרבה, בואו נתעסק עכשיו במגזר הלא יהודי, שנבין מה קורה.

<שר שלום ג'רבי: היום 56% משרתים בחינוך.

<שר שלום ג'רבי: יושב פה דוד פלבר.

<שר שלום ג'רבי: הם עושים עבודה נהדרת.

<שר שלום ג'רבי: במשרד לביטחון פנים יש בחור ששמו הרצל קבלו שעושה עבודה מצוינת.

<שר שלום ג'רבי: בבריאות, ברווחה, במשרד לאזרחים ותיקים, פרויקט "והדרת" ו"אלינה".

ישראל חסון: אתה יודע שחלק מהשירות הלאומי נעשה בתחום החינוך במכללות פרטיות של אדם שמתנגד לשירות?

<שר שלום ג'רבי: אני לא יודע שזה קיים.

<שר שלום ג'רבי: יש לנו פיקוח ובקרה.

<שר שלום ג'רבי: בעיקרון זה אסור.

<שר שלום ג'רבי: אנחנו נבדוק את זה.

<שר שלום ג'רבי: אשמח לקבל את הפרטים.

<שר שלום ג'רבי: בעיקרון יש לנו כללים ברורים.

<שר שלום ג'רבי: הקמנו ועדה בראשות הסמנכ"ל שלי, יחד עם היועץ המשפטי והאחראי על המגזר הערבי אצלנו, שבודקת כל גוף וגוף לפני שאנחנו מאשרים.

<שר שלום ג'רבי: לצורך העניין, יש כאן בחור בשם אלעד שמיר מהאגודה להתנדבות, ונמצא כאן יורם כמיסה מן העמותה לשוויון, שהם מעסיקים אצלם בעמותות ערבים.

<שר שלום ג'רבי: סליחה, אנשים מן המגזר הלא יהודי, כי אני פוגע כשאני אומר ערבים, הדרוזים נעלבים, אתה בטח מכיר את זה.

<שאדי חלול: גם אני נפגע, אגב.

<שר שלום ג'רבי: גם אתה נפגע, אז אני מבקש סליחה.

<שר שלום ג'רבי: אמרתי המגזר הלא יהודי, אז אני שמח שתיקנתי גם לטובתך.

<שאדי חלול: תודה.

<שר שלום ג'רבי: עשינו סדר.

<שר שלום ג'רבי: בעיקרון אנחנו בודקים.

<שר שלום ג'רבי: אגב, עד לפני 3 שנים כל אחד הציב את האנשים היכן שרצה.

<שר שלום ג'רבי: אנחנו בודקים ומאשרים כל גוף, גם במגזר היהודי, שהם לא נגד המדינה וכולי.

<שר שלום ג'רבי: באופן עקרוני אי אפשר לקחת מתנדבים לגוף פרטי אלא רק למלכ"ר.

<שר שלום ג'רבי: מקום שהוא למטרות רווח אי אפשר להעסיק בו מתנדבים, אבל אם יש דבר כזה אנא תאמר לי.

<שר שלום ג'רבי: אגב, בעבר לא היו בקרה ופיקוח וכעת אנחנו עושים בקרה ופיקוח.

איילת שקד: מתוך ה-3,600, כמה נוצרים, כמה בדואים וכמה מוסלמים?

<שר שלום ג'רבי: 90% מן המתנדבים הן נשים ו-10% גברים.

<שר שלום ג'רבי: מוסלמים יש לנו 54%, במספרים זה 1,948; דרוזים יש לנו 614, הרוב בנות.

<שאדי חלול: אתה יכול להגיד באחוזים?

<שאדי חלול: תגיד גם מספרים וגם אחוזים, שנדע.

<שר שלום ג'רבי: בבקשה.

<שר שלום ג'רבי: 3,608 הם כלל המתנדבים, מתוכם 54% מוסלמים, זה יוצא 1,948.

<שר שלום ג'רבי: אם תיקח את הדרוזים, הם מהווים 17%, היום משרתות 614 בנות.

<שר שלום ג'רבי: תיקח בדואים, זה 686, אגב רובם מהצפון.

<שר שלום ג'רבי: נוצרים יש 360.

<שר שלום ג'רבי: אגב, הדרוזים שאתה הזכרת, תרשה לי קצת להתגאות.

<אחמד רמיז: אתה רוצה להגיד שהדרוזיות מספרן כפול מהנוצרים?

<שר שלום ג'רבי: אספר לך סיפור, זה בטח מעניין אותך אז תשמע.

<שר שלום ג'רבי: כאשר הגעתי לנהל את השירות האזרחי לאומי לפני 3 שנים היו כמה עשרות דרוזיות ולא הבנתי למה, הרי הדרוזים שיעור הגיוס שלהם הרבה יותר גבוה, איך יתכן שהבנות לא מגיעות?

<שר שלום ג'רבי: לא הבנתי.

<שר שלום ג'רבי: זה היה פשוט מאוד, הלעיטו את השיח' - - -

<אחמד רמיז: הייתי בוועדה.

<שר שלום ג'רבי: אבל לא היית בישיבה שבה השתתפתי עם השיח' טריף.

<שר שלום ג'רבי: הלעיטו את השיח' שמחייבים מדים, שהם צריכים נשק, שהם צריכים לעבור את הצבא.

<שר שלום ג'רבי: אגב, אף אחת לא עוברת את לשכת הגיוס.

<שר שלום ג'רבי: אמרו לו שהן לא יכולות לשרת בתוך הקהילה, שהן ישנות מחוץ לבית.

<שר שלום ג'רבי: הלכתי וקיימתי פגישה אתו, יחד עם המועצה הדתית, נפגשתי ודיברתי איתם ושאלתי מה הסיפור.

<שר שלום ג'רבי: הסברתי לו את כל העסק הזה.

<שר שלום ג'רבי: גם נתתי לו עצה טובה, אמרתי לו: תלמד מהיהודים, בקרב החרדים יש הרבה רבנים שלא אומרים כן ולא אומרים לא ושותקים.

<שר שלום ג'רבי: הרי ממה נפשך, אם תגיד שאתה מתנגד ויבואו מאות בנות אז יגידו שלא מתחשבים בך, אם תגיד שאתה תומך הקיצונים בעדה יתנגדו, אז אל תגיד כלום.

איילת שקד: יש 600 היום?

<שר שלום ג'רבי: היום יש לנו 618 בנות.

<שר שלום ג'רבי: זה המון, זה מספר יפה מאוד.

<שר שלום ג'רבי: זה רק בנות, אגב, אין בנים בכלל בקרב הדרוזים, אבל זה מהפך אדיר מלפני שלוש שנים וחצי.

<אחמד רמיז: הבנים נמצאים בגיוס חובה.

<שר שלום ג'רבי: אמרתי שזה רק בנות, אני אומר את זה לשבחכם.

<שר שלום ג'רבי: אבל בעיקרון אלה המספרים ואני חושב שהם מספרים יפים.

<שר שלום ג'רבי: 90% משרתים שנה, 10% משרתים שנתיים.

<שר שלום ג'רבי: 75% משרתים בתוך הקהילה, 25% מחוץ לקהילה.

<שר שלום ג'רבי: אשר על כן קשה להבין גם מה ההתנגדות של ההנהגה הפוליטית הערבית, מה אותה התנגדות שראש המועצה בא ומעיף את המתנדבים שבאו לעזור לקשישה, לקשיש, לילד עם פיגור או לילד חולה.

<שר שלום ג'רבי: זה לא מובן.

<שר שלום ג'רבי: אפשר להבין את זה, אבל לי אסור לדבר על פוליטיקה אז אני לא אומר.

ישראל חסון: מובן לגמרי.

<שר שלום ג'רבי: בסדר, גם לי זה מובן, אבל אני צריך לשאול את השאלה ואסור לי לענות תשובה כשאני בתפקיד.

ישראל חסון: דרך אגב, הוא באמצעות זה מקבל יותר קולות.

ישראל חסון: בסדר?

ישראל חסון: משום שאין לו שום תהליך נגדי שהוא צריך להתחכך איתם.

<שר שלום ג'רבי: אני שאלתי את השאלה ואתה ענית את התשובה.

<שר שלום ג'רבי: תודה, לא ידעתי באמת.

<שר שלום ג'רבי: ..

ישראל חסון: כל שאלה שאתה לא יודע תשאל אותי.

<שר שלום ג'רבי: שאל גם אותי.

<שר שלום ג'רבי: האמן לי, חבר הכנסת חסון, אני יכול לעזור לך גם בדברים כאלה, אבל לי אסור לדבר פוליטיקה, אבל אני תמה בשאלות הללו.

מרדכי יוגב: שר שלום ג'רבי, לא שמעת את הסיפה של דבריו, חכה שיחזור.

ישראל חסון: אמרתי שמה שאני לא יודע אשאל את מוטי יוגב, ומה ששנינו ביחד לא יודעים בשביל זה יש את דודו רותם.

<שאדי חלול: זאת הסיבה שתוקפים את הפורום, כי קם נגדם זרם שעושה את זה, בגלל זה תוקפים את האב גבריאל ואותנו.

<שר שלום ג'רבי: לא נעים לי להגיד לך.

<שר שלום ג'רבי: הייתי אצל הכומר גבריאל נדאף והייתי אחרי זה אצל הבישוף – אגב יש לו מקום נהדר בעיר העתיקה, משהו יפה מאוד – כדי לדבר אתו ולהסביר לו שהוא לא צריך לפגוע בנדאף.

<שר שלום ג'רבי: הוא היה אתנו בסדר גמור.

<שר שלום ג'רבי: אבל אגיד לך משהו לא יפה.

<שר שלום ג'רבי: לפני שנה רצינו לעשות אירוע גדול מאוד בנצרת שאני התנגדתי לו.

<שר שלום ג'רבי: אני לא מוכן, מסיבה אחת פשוטה.

<שר שלום ג'רבי: לא חס וחלילה שיש לי משהו נגד הצבא, אני שירתי בגולני, אני קצין במילואים, אבל מסיבה אחת פשוטה: אני לא עומד באותה במה עם משרד הביטחון והצבא ביחד.

<שר שלום ג'רבי: מסיבה אחת פשוטה, לא לתת פרנסה לאותם מתנגדים, שיגידו "הנה השירות האזרחי לאומי זה צבא".

<שר שלום ג'רבי: מהסיבה הזאת גם בישיבת הממשלה ביום ראשון כאשר דנו בנושא הזה, הציעו להעביר את השירות האזרחי לאומי למשרד הביטחון ומייד אמרתי: בשום פנים ואופן לא.

<שר שלום ג'רבי: אם אתם רוצים לגמור את כל השירות של המגזר הלא יהודי תעבירו את זה למשרד הביטחון.

<שר שלום ג'רבי: יש לנו דבר מאוד מסובך וקשה, שגם אותו פתרנו ביחד עם שר הביטחון, שהכסף עדיין מגיע מהקרן לחיילים משוחררים.

<שר שלום ג'רבי: גברתי יושבת-ראש הוועדה, זאת החלטה שאני מקווה ומבקש שתעבור גם אצלכם כאן.

<שר שלום ג'רבי: אסור בשום פנים ואופן שהכסף ימשיך לעבור מהקרן לחיילים משוחררים.

<שר שלום ג'רבי: בהתחלה קיבלו את המכתבים של סיום השירות מהקרן לחיילים משוחררים.

<שר שלום ג'רבי: את זה הפסקנו, אנחנו מוציאים את המסמך הזה על-ידי העמותות.

<שר שלום ג'רבי: את הנושא של הכסף מן הקרן לחיילים משוחררים צריך לשנות.

<שר שלום ג'רבי: אנחנו מבקשים ודורשים שהכסף יעבור דרכנו ואנחנו נעביר אותו לאותם מתנדבים, כדי שלא יהיו טענות שהכסף הזה יישב במינהלת השירות האזרחי לאומי.

<שר שלום ג'רבי: אני אומר לכם ששר הביטחון בעד, ואלה גם היו המלצות ועדת פרי, אבל אני חושב שנכון מאוד שגם בוועדה הזאת ימליצו על כך.

<שר שלום ג'רבי: מצאנו וראינו שהחסם הגדול ביותר לשלב את אותם מתנדבים, שעושים עבודה נהדרת, במעגל התעסוקה זה השפה העברית.

<שר שלום ג'רבי: קיבלנו תקציב מיוחד של 10 מיליוני שקלים כדי שכל מתנדבי השירות האזרחי לאומי במגזר הלא יהודי, כל אחד מהם יקבל קורס, דרך אגב שמי שמסיים אותו בהצלחה גם יקבל הנחה משמעותית, סך הכול עבור קורס פסיכומטרי 1,000 שקלים.

<שר שלום ג'רבי: זה הטבה שנועדה לתמרץ אותם כדי לשלב אותם במעגל התעסוקה.

<שר שלום ג'רבי: יש קמפיינים אגרסיביים מאוד נגד השירות האזרחי לאומי.

<שר שלום ג'רבי: ערכנו סקר.

ישראל חסון: סלח לי רגע, אתה הלכת לשיח' מואפק טריף ואתה מאמין שזה מה שגרם ל-600 בנות דרוזיות להתנדב?

<נתן נתנזון: לא, זה גרם לכך שלא תהיה התנגדות ליציאתן.

<שר שלום ג'רבי: אם שאלת אותי אז אני אומר: לא.

איילת שקד: זה יותר מ-50% מן הבנות הדרוזיות.

איילת שקד: תקשיבו, יש פה פריצת דרך בוועדה כי חבר הכנסת פרוש תמיד חשב שהן לא מתגייסות, אז חצי מהן עושות שירות לאומי.

איילת שקד: זאת סנסציה.

<שר שלום ג'רבי: פריצת הדרך הזאת היתה בשירות האזרחי לאומי.

<נתן נתנזון: זה לא חצי כי זה חמישה מחזורים.

<נתן נתנזון: זה לא בשנה, זה חמישה מחזורים.

ישראל חסון: זה בכל שנה.

ישראל חסון: אתה טועה.

ישראל חסון: 90% מהן משרתות במשך שנה.

ישראל חסון: זאת אומרת שיש לך 500 ומשהו בכל שנה שמתחדשות.

ישראל חסון: ב-5 שנים אתה מקבל מספר הרבה יותר גדול.

איילת שקד: בדיוק, זה חצי.

איילת שקד: יש 600 בשנה?

<שר שלום ג'רבי: תן לי להסביר, האמן לי שאני לא רע בהסברה.

דוד רותם: זה ב-5 שנים.

איילת שקד: למה ב-5 שנים?

דוד רותם: כי זה מה שהוא אומר.

<שר שלום ג'רבי: אם אתם רוצים להרוס את האווירה אפשר להגיד שזה ב-10 שנים גם.

<שר שלום ג'רבי: אני אענה.

<שר שלום ג'רבי: בסך הכול 90% או 80% מהבנות שמשרתות סיימו כיתה יב'.

<שר שלום ג'רבי: אותה בחורה שלא הולכת מייד לשירות האזרחי לאומי כבר מתחתנת ומשתלבת בכל מיני תחומים.

<שר שלום ג'רבי: רוב הבנות, רובן ככולן, ואני בודק את זה מייד עכשיו, רק סיימו כיתה יב'.

<שר שלום ג'רבי: בגלל זה יש מהפך אדיר.

איילת שקד: כשאתה אומר שיש 614 בנות דרוזיות בשירות לאומי, זה בעצם 614 במחזור אחד כי השירות נמשך שנה.

<שר שלום ג'רבי: כן, אבל יש לך "ברֵכה".

איילת שקד: בסדר, מה"ברֵכה", אבל 600 בשנה.

<שר שלום ג'רבי: כן, זה תעודות זהות חדשות.

ישראל חסון: תוך 4 שנים זה מתיישר.

ישראל חסון: אם אתה שומר על המספר הזה אז זה מה"ברֵכה".

איילת שקד: מה"ברֵכה", אבל הן לא הולכות לשירות הלאומי בגיל 25.

איילת שקד: איזו "ברֵכה" כבר יש?

איילת שקד: זה גיל 18-19.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת חסון, אתה מכיר את המגזר הזה טוב בהרבה ממני.

ישראל חסון: לא.

איילת שקד: סליחה, שר שלום ג'רבי, לא באות לשירות האזרחי בנות 22.

<שר שלום ג'רבי: הן לא מגיעות בגילאים האלה.

איילת שקד: הן מגיעות בגיל 18-19 מקסימום.

<שר שלום ג'רבי: מי שמכיר את המגזר ואת העדה, ואתה מכיר, מי שמכיר את הבנות מהעדה הדרוזית, אחרי גיל 19-20 הן כבר מתחתנות ומשתלבות.

<שר שלום ג'רבי: הן לא נשארות בבית.

ישראל חסון: מי שמכיר את העדה הדרוזית יודע שהיום רוב הבנות הדרוזיות הולכות ללמוד.

<שר שלום ג'רבי: נכון, אתייחס לזה עוד מעט.

ישראל חסון: הן יותר משכילות מהבעלים הדרוזים.

<אחמד רמיז: 65% מהבנות משכילות מול 35% מהבנים.

<שר שלום ג'רבי: ערכנו סקר במינהלת על מה קורה עם הבנות שסיימו שירות במגזר הלא יהודי, מה הן עושות, האם הן חוזרות למטבח, חוזרות לבית, מה הן עושות.

<שר שלום ג'רבי: 85% מהן השתלבו או במעגל התעסוקה או במעגל הלימודים.

<שר שלום ג'רבי: זה מספר אדיר.

<שר שלום ג'רבי: לכן יש קשר בין הדברים.

<שר שלום ג'רבי: היתה לנו בעיה קשה מאוד בנוגע לזילות בשירות האזרחי לאומי.

<שר שלום ג'רבי: היה מצב שבבית-ספר שיש בו 380 תלמידים היו 40 בנות שירות לאומי.

<שר שלום ג'רבי: הקמנו ועדה בראשותו של דוד פלבר ביחד עם נציגי משרדי הממשלה הנוספים, והשתלבו גם העמותות שעושות עבודה נהדרת, ועשינו סדר.

<שר שלום ג'רבי: לא נמצאים פה אמיר וזינאב, האנשים שלי שעשו סדר.

<שר שלום ג'רבי: הם הכינו סדר עדיפות ומפתח תקינה במערכת החינוך, שלא יהיה מצב שעומדות 15 בנות בשער בכניסה לבית-הספר.

<שר שלום ג'רבי: אתה יודע מה היה תפקידן?

<שר שלום ג'רבי: לדאוג שלא יברחו ילדים מבית-הספר.

<שר שלום ג'רבי: 15 בנות שירות לאומי הועסקו בזה.

<שר שלום ג'רבי: הרי ברור שלא יעלה על הדעת דבר כזה.

<שר שלום ג'רבי: עשינו סדר לפי מספר התלמידים, לפי מספר הכיתות, לפי כל הכשלים והבעיות שיש.

<שר שלום ג'רבי: עשינו את הדברים האלה בצורה יפה.

<אחמד רמיז: אני יכול לשאול אותך שאלה?

<אחמד רמיז: אם מחר אני מביא לך 100,000, אתה יכול לקלוט אותם?

<שר שלום ג'רבי: רק רגע.

<שר שלום ג'רבי: קודם כול, כשתביא לי 100,000 אדבר אתך.

<אחמד רמיז: יש לזה עלות כספית.

<שר שלום ג'רבי: אני יכול לשאול אותך אותה שאלה לגבי הצבא, אבל אני לא שואל את השאלה הזאת כי לא יגיעו 100,000.

<שר שלום ג'רבי: אבל בואו נעשה סדר.

<אחמד רמיז: אולי יש עודף בנות שרוצות ואתה לא מקבל אותן כי אין לך מקומות במגזר הדרוזי והנוצרי.

<שר שלום ג'רבי: אענה לך.

<שר שלום ג'רבי: קודם כול, במגזר הדרוזי אין דבר כזה.

<שר שלום ג'רבי: היום ברוך-השם, מכיוון שהמודעות גדלה - - -

ישראל חסון: מרב, אנחנו או-טו-טו מגייסים את כל הנוצרים והדרוזים ואת מפריעה לנו.

ישראל חסון: עמדנו ממש על הסף.

<מרב: בהצלחה.

<שר שלום ג'רבי: מכיוון שהמודעות עלתה ומכיוון שאנחנו עושים עבודה טובה מאוד בשטח, ביחד עם העמותות, אז המספרים הולכים וגדלים.

<שר שלום ג'רבי: הגענו עכשיו לנקודת זמן שיש לנו בקנה עוד כ-500-600 בנות שרוצות לשרת ואין לנו מקום.

<שר שלום ג'רבי: יש לנו שתי בעיות.

<שר שלום ג'רבי: בעיה אחת, ש-75%-80% מהן רוצות לשרת דווקא בקהילה, אבל הקהילה לא מאפשרת להן, כי גם שם – זה מה שהסברתי לפני דקה – לא אתן לבית-ספר סתם להחזיק מתנדבת.

ישראל חסון: צריך סבלנות.

ישראל חסון: שר שלום ג'רבי, אני חושב שלאיילת שקד חשוב לשמוע ממך את הדבר הבא.

ישראל חסון: אתה הגעת ל-3,000.

<שר שלום ג'רבי: 3,608.

<שר שלום ג'רבי: על כל אחד אנחנו "יורקים דם".

ישראל חסון: אני לקראתך, 4,000, הגעת ל-4,000.

ישראל חסון: תגיד בבקשה לאיילת שקד, עכשיו אתה בשנת 2013, באילו בעיות נתקלת בקרב החברה הערבית.

ישראל חסון: אני יודע איפה אתה התחלת.

ישראל חסון: אני זוכר שהיו פה חברי כנסת שנאמו כאן שאלה בוגדים, ואני זוכר שהיו מי ששרפו להם דברים, וזה היה לפני 3 שנים.

ישראל חסון: היום מקדמי החיכוך שלך קטנים יותר.

ישראל חסון: נכון?

<שר שלום ג'רבי: היום להנהגה הפוליטית יש בעיה - - -

ישראל חסון: עזוב, אל תנתח.

<שר שלום ג'רבי: עדיין יש התנגדות גדולה מאוד.

ישראל חסון: אני לא רוצה להכשיל אותך.

ישראל חסון: מקדמי החיכוך שלך קטנים יותר, נכון?

<שר שלום ג'רבי: כן, אבל עדיין - - -

ישראל חסון: עזוב "עדיין".

ישראל חסון: מקדמי החיכוך קטנים יותר, נכון?

<שר שלום ג'רבי: חיובי.

ישראל חסון: איילת שקד, זה היה בשבילך.

ישראל חסון: לפני 3-4 שנים הוא התמודד עם זה שהיו פה חברי כנסת, חברים שמכהנים עד היום, שקראו להם "בוגדים" מעל דוכן הנואמים.

איילת שקד: אני יודעת, זה באסל גטאס וחנין זועבי.

דוד רותם: אני לא זוכר בדיוק מי, לא רוצה להגיד.

דוד רותם: זה היה חבר הכנסת זחאלקה.

דוד רותם: באסל גטאס לא היה פה באותה תקופה.

איילת שקד: עכשיו הוא אמר את זה, בשנה שעבר הוא אמר את זה.

ישראל חסון: לפני 3-4 שנים שר שלום ג'רבי התמודד עם איזה תהליך, שמדינת ישראל לא הרימה ידיים, לא נעצרה, לא נכנסה לחיכוך אבל גם לא נעצרה.

ישראל חסון: היום מקדמי החיכוך שהוא מתמודד איתם פחותים בהרבה, אם בכלל.

ישראל חסון: בסדר, אין אהדה כי זה עדיין מביא קולות, כי עדיין יש 4 מנדטים לאלה שלא תומכים, אבל הוא היום מתמודד עם מקדמי חיכוך שונים.

ישראל חסון: היום הבעיה שלו, לפי דעתי, היא יותר חסמים מהצד שלנו מאשר אצלם.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת חסון, אני לא יודע אם מותר לי להגיד את זה, אז אם אסור לי אני חוזר בי.

<שר שלום ג'רבי: אני לא יודע מה מותר לי ומה אסור לי כמנכ"ל, אז אגיד ואני חוזר בי מייד.

<שר שלום ג'רבי: אני חושב שהבעיה האמיתית שלנו בכל הקשור למגזר הערבי – חברת הכנסת שקד, יושבת-ראש הוועדה, אם תוכלי לעזור לי אודה לך ואם אסור לי לומר אז אני חוזר בי מלכתחילה – שהמדינה, משרדי הממשלה, לא מוכנה, לא רוצה, מפחדת להתמודד עם המגזר הזה.

<שר שלום ג'רבי: אלה הבעיות שיש לי כאן, מה שמניתי בהתחלה.

<שר שלום ג'רבי: אם אסור לי להגיד אז אני חוזר בי.

דוד רותם: אתה גולנצ'יק, אסור לך להגיד כלום.

דוד רותם: ..

איילת שקד: שר שלום ג'רבי, תודה רבה.

איילת שקד: אלעד שמיר מן האגודה להתנדבות עוסק ביום-יום בגיוס בני המיעוטים לשירות הלאומי אזרחי.

איילת שקד: קודם כול תספר לנו מה אתה עושה, ודבר שני, תגיד לנו מה דעתך על הרעיון לשלוח לכולם צווי גיוס.

<אלעד שמיר: אני מנהל המערך הערבי באגודה להתנדבות, שזה בעצם הגוף המרכזי שמפעיל שירות לאומי בכל המגזרים, וגם במגזר הערבי, בעצם הגדול ביותר.

<אלעד שמיר: כ-1,200 מתנדבים פועלים תחתיי בפרישה ארצית, מכל מגוון האוכלוסיות.

<אלעד שמיר: התחלנו לפני 8 שנים.

<אלעד שמיר: לפני 4 שנים קיבלתי את התפקיד, עם 180 מתנדבים באגודה, והיום יש 1,200, כמעט פי עשר.

<אלעד שמיר: שני דברים על התהליך, שלא הוזכרו כאן.

<אלעד שמיר: בעצם התהליך הוא כזה ששר שלום ג'רבי הוא הרגולטור של 7 גופים מוכרים שמפעילים בשטח רכזים, תכניות הכשרה, מדריכים, מנהלי אזורים בכל הארץ, מהחברה הערבית, הדרוזית, הצ'רקסית, הנוצרית, והבדואית בדרום ובצפון.

<אלעד שמיר: לפני 4 שנים חרתנו על דגלנו שלושה יעדים.

<אלעד שמיר: יעד אחד הוא שלא יהיה אדם במדינת ישראל, בחברה הלא יהודית, שירים את היד ויגיד שהוא רוצה להתנדב ואנחנו לא נמצא לו מישהו, בשפה שלו, בתרבות שלו, ביכולות שלו, שלא נמצא לו מקום, ואנחנו עומדים ביעד הזה היום.

<אלעד שמיר: יעד שני הוא שאנחנו נילחם לפתוח – ובזה שר שלום ג'רבי עשה עבודה טובה מאוד אתנו – את התפקידים.

<אלעד שמיר: עשינו עבודה יפה עם המשרד לביטחון פנים, שפתח תפקידים ב"עיר ללא אלימות", "מצילה", הרשות למלחמה בסמים, שירות בתי-הסוהר, כבאות, משטרה, עם הגדלת תקנים גדולה מאוד, עם משרד הגמלאים ועוד דברים שנכנסו עכשיו.

<אלעד שמיר: הייתי רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן.

<אלעד שמיר: דבר ראשון, אנחנו צללנו מאוד-מאוד למיקרו.

<אלעד שמיר: ההתחלה היתה מאוד-מאוד מיקרו ואני חושב שצריך להסתכל על הסוגיה הענקית.

<אלעד שמיר: יש כאן 20% מאזרחי מדינת ישראל שלא מרגישים חלק ממנה, שלא מרגישים שייכים, שמרגישים מופלים, גם פנימה מהקהילה וגם החוצה מהמדינה.

<אלעד שמיר: הם לא מקבלים את אותו שוויון הזדמנויות, ואנחנו צריכים לדבר בשפה של שוויון הזדמנויות.

<אלעד שמיר: אגב, אני מסכים מאוד עם מה שנאמר כאן בהתחלה, זה לא נטל.

<אלעד שמיר: להתנדב, לסייע, לשפר את המערכות זה לא נטל, זה זכות אדירה בעיניי.

<אלעד שמיר: ושוויון – לעולם לא יהיה שוויון.

<אלעד שמיר: אני עושה 70 ימי מילואים בשנה.

<אלעד שמיר: אין שוויון, נקודה.

ישראל חסון: זהות בנטל.

<שר שלום ג'רבי: נשיאה בנטל.

<אלעד שמיר: אני לא יודע איך ממתגים את זה.

<אלעד שמיר: זה גם לא משנה.

ישראל חסון: זהות בזכות.

<אלעד שמיר: הייתי רוצה לדבר בעקבות הניסיון שלי ב-4 השנים האחרונות, שהצלחנו להגדיל את מספר המתנדבים פי עשר.

<אלעד שמיר: דבר ראשון, לא עשינו את זה בכפייה.

<אלעד שמיר: דבר שני, לא עשינו את זה ב"הוּ הָא" גדול.

<אלעד שמיר: תהליכים כאלה נעשים מתחת לפני השטח.

<אלעד שמיר: משרדי הממשלה, כמובן הכנסת ובסוף החברה האזרחית, שהם הגופים המוכרים שבפועל עושים את העבודה בשטח, צריכים לייצר מציאות חדשה.

<אלעד שמיר: צווים כאלה יהרסו את כל העבודה שלנו.

<אלעד שמיר: אנחנו צריכים לייצר מצב שיש מספיק תקינה, מספיק מקומות משמעותיים ושהשירות הוא משמעותי.

<אלעד שמיר: כשאני אומר "משמעותי" כוונתי, ראשית, שיש לו מספיק תקציב להכשרה, לחינוך.

<אלעד שמיר: היום יש אפס כסף כמעט בתקציב להכשרה.

<אלעד שמיר: יש לי 40 שקלים בחודש לבת שירות, זה פחות או יותר מנה פלאפל.

<אלעד שמיר: אז איזה תהליך חיברות משמעותי אנחנו נעשה?

<אלעד שמיר: בת שירות ערבייה מכפר קרע – אגב, יש לנו גרעין של 80 איש בוואדי ערה – מתגייסת לשירות הלאומי, עושה שנתיים, אבל יש לה 40 שקלים בחודש להכשרה.

<אלעד שמיר: זה בקושי האוטובוס ומנה פלאפל.

<אלעד שמיר: אז איזה תהליך חיברות אנחנו עושים?

<אלעד שמיר: אנחנו לא עושים תהליך חיברות משמעותי ולא נעשה כאן השתלבות משמעותית בצורה הזאת.

<אלעד שמיר: דבר שני, זה מה ששר שלום ג'רבי מאוד נכנס אליו בשנה האחרונה ומייצר תוצאות יפות מאוד בשטח, הפיקוח – לפקח שהשירות הוא אכן משמעותי ואמיתי ונכון.

דוד רותם: מה, הוא דואג להם לשתי מנות פלאפל?

<אלעד שמיר: לא, צריך לדאוג להם להרצאות, למודלים לחיקוי, צריך לפרוץ להם את הדרכים, צריך ללוות אותם למסלול בוגר.

<אלעד שמיר: זה אומר שאם יש לנו היום את הקרן להכוונת חיילים משוחררים, איזה אבא שפוי מהמגזר הלא יהודי ישלח את הבת שלו לקרן להכוונת חיילים משוחררים כדי לקבל את הזכויות שלה?

<אלעד שמיר: נו, אנחנו השתגענו?

<אלעד שמיר: זה כאילו אנחנו ממציאים את המציאות.

<אלעד שמיר: המציאות הקיימת היום היא שהחברה הלא יהודית בישראל לא מרגישה חלק, נקודה, ושאדי חלול הוא חריג.

<אלעד שמיר: אני מוריד את הכובע בפניו, אבל שאדי חלול הוא חריג.

ישראל חסון: אנחנו מדברים פה– אני חושב שאפשר לעשות את זה משני כיוונים.

ישראל חסון: אתה אומר: תראה, שהמדינה לא תגיד את דברה אלא תיצור את ההיצע ותיתן לתהליך להתפתח.

ישראל חסון: אתה אומר: תיצור היצע, יהיה ביקוש.

ישראל חסון: זאת אומרת, תבוא לממשלה ותגיד: תפתחי את כל הדלתות, תייצרי תנאים מפתים ותני לתהליך לקרות.

<אלעד שמיר: נכון, אבל הוא חייב להיות תהליך איכותי.

<אלעד שמיר: ב-2005 בחברה הלא יהודית היו 240 מתנדבים, מכל החברה הלא יהודית בכל ישראל, והיום יש 3,600.

<אלעד שמיר: זה אומר שב-8 שנים היתה הכפלה אדירה.

<אלעד שמיר: אם נמשיך בשיטה הזאת, באופן שקט, עם מספיק תקינה, עם שירות משמעותי, פיקוח, חינוך, טיפוח של הגורמים - - -

איילת שקד: ומה יקרה אם כן ישלחו צווים ויקראו להם להתייצב?

<אלעד שמיר: זה יצור נזק.

<אלעד שמיר: בסוף אנחנו מדברים על 50 איש.

איילת שקד: אבל זה לא יהיה חובה.

איילת שקד: יתייצבו רק לצו ראשון.

<אלעד שמיר: זה לא משנה.

<אלעד שמיר: אתן דוגמה אחרת.

<אלעד שמיר: בדרום אנחנו מפעילים 350 מתנדבות בדואיות ו-30 מתנדבים בדואים.

<אלעד שמיר: בדרום, בפזורה, במקומות הכי קשים שיש.

<אלעד שמיר: אגב, גם במזרח ירושלים יש לנו גרעין של 70 בנות.

<אלעד שמיר: מכתב לא מהצבא, מכתב מהמינהלת, שיש עליו את סמל המנורה בקצה, שמגיע עכשיו לבית עושה קטסטרופה.

ישראל חסון: בעוד עשרים שנים אפשר יהיה לשלוח מכתב?

<אלעד שמיר: חד-משמעית כן, אבל רק אם אנחנו נעבוד נכון.

<אלעד שמיר: אבל אם לא נעבוד נכון והשירות יהיה לא משמעותי - - -

<שאדי חלול: הוא מתייחס לחברה הערבית, לא לחברה הנוצרית.

איילת שקד: ומה עם החברה הנוצרית?

איילת שקד: האם אתה חושב שלנוצרים כן אפשר לשלוח צו?

<אלעד שמיר: אני חושב שאין צורך.

<שר שלום ג'רבי: סליחה שאני קוטע אותך.

<שר שלום ג'רבי: מה עוזר הצו?

<שר שלום ג'רבי: אם זה כדי להעלות את המודעות, המודעות עולה.

ישראל חסון: אתה רוצה שאני אגיד לך.

ישראל חסון: אני אענה לך.

ישראל חסון: הצגתם שאלה.

<אלעד שמיר: שאלתם אותי שאלה.

<אלעד שמיר: אני מכיר את השטח היטב.

ישראל חסון: אני רוצה להגיד לך מה עוזר.

ישראל חסון: אם היית מתחיל במהלך הזה, אם המדינה היתה מתחילה במהלך הזה לפני 4 שנים הייתי אומר: חבר'ה, דיר באלכום.

ישראל חסון: מתרחש משהו שאתם לפי דעתי, אני לא בטוח שאתם יודעים לשים עליו את האצבע עד הסוף.

ישראל חסון: החברה הלא יהודית בארץ, אני לא מדבר על הנוצרים, הנוצרים הם בשלוש פאזות קדימה בהיבט הזה, אני לא מדבר על הדרוזים כי על הדרוזים כבר אין דיון בכלל.

ישראל חסון: אם אתה לוקח את מה שעבר על העדה הדרוזית ב-25 השנים האחרונות, באה מדינת ישראל ואמרה לעדה הדרוזית המכובדת: חובת גיוס.

ישראל חסון: אתה יודע מה היה שם?

ישראל חסון: כדאי שתפתחו רגע את ספרי ההיסטוריה.

ישראל חסון: רמיז, תספר להם בהזדמנות מה היה, אילו ועדים התארגנו, אילו חרמות הלכו, הרבה מאוד דברים.

ישראל חסון: זה אז, ופתאום היום הדיון אחר.

ישראל חסון: חבר'ה, הבדואים בצפון, אני שואל אותך שאלה, למה הם לא אזרחים לכל דבר ועניין?

ישראל חסון: מי יעמוד שם מולך?

ישראל חסון: מי?

ישראל חסון: למה מדינת ישראל לא יכולה לבוא ולהגיד: כן, רבותי, גיוס חובה?

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: שווה בשווה.

ישראל חסון: כן, היא מסמנת, היא קובעת את הרף.

ישראל חסון: אני לא אומר לך לעשות את זה בקרב החברה המוסלמית בשלב הזה, אבל אם אתה לא עושה ולוקח עכשיו, עשית את זה עם הדרוזים, עכשיו אתה מצרף לתהליך הזה נוצרים ובדואים, ובקרב המוסלמים אתה צריך לדאוג לדבר אחד.

ישראל חסון: היום כאשר המוסלמי טוען כלפי הדרוזי: אתה פראייר, אתה משרת, זה כבר לא עושה את זה, הטענה הזאת כבר מתנפצת.

ישראל חסון: רמיז, אם אני טועה איפשהו תעצור אותי.

<אחמד רמיז: לא, אתה לא טועה.

ישראל חסון: אני לא טועה.

ישראל חסון: אבל הטענות האלה עולות.

ישראל חסון: קוראים להם פראיירים, אבל זה מתנפץ.

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: חבר'ה, הבנות שמגיעות אליך לשירות אזרחי, שלא תטעה, זה תהליך הרבה יותר עמוק.

ישראל חסון: זה תהליך של השכלה, שהן יותר משכילות, זה תהליך של שחרור של מעמד האישה.

ישראל חסון: חבר'ה, אישה דרוזית היום בת 23-24 – אני אומר לך, יותר טוב להתחתן עם פולנייה.

ישראל חסון: היא אומרת את דעתה והיא קובעת.

ישראל חסון: תגיד לי אם אני טועה.

<אחמד רמיז: אתה לא טועה.

<נתן נתנזון: הוא לא יכול להגיד לך, היא אמרה לו בבית שלא יגיד...

ישראל חסון: איילת שקד, אני חייב לספר לך סיפור.

ישראל חסון: בשנת 1982, כשהיה "שלום הגליל", הייתי ילד צעיר וזרקו אותי בשירות בגזרה המזרחית בלבנון, ממש בקרבות.

ישראל חסון: הגעתי בטעות לגמרי למקום נפלא בחצבייה שנקרא אל-ביאדה, שזה בית-הספר להכשרת כוהני דת דרוזים.

ישראל חסון: עליתי לשם, היה ערפל בבוקר, הגעתי למקום, כולם היו לבושים בלבן.

ישראל חסון: ברגע הראשון חשבתי שנהרגתי ואני בגן עדן.

ישראל חסון: השיח' של השיח'ים, אללה ירחמו, שמת לפני שנתיים וחצי-שלוש גר – דרך אגב, זה כדאי לכל הרבנים שבונים ישיבות ואנחנו רואים במה הם מתהדרים – גר בדירת חדר קטנה, עם מיטה, עם שרפרף, אכל דבש טבול באגוזים או צנוברים מהמקום, זה ארוחת בוקר, זה ארוחת צהרים, זה ארוחת ערב.

ישראל חסון: בקיצור, נפגשנו והתפתחה בינינו ידידות בלתי רגילה.

ישראל חסון: אפרופו אישה דרוזית.

ישראל חסון: נסגנו מלבנון, חצבייה נשארה.

ישראל חסון: הייתי אתו בקשר רצוף והדוק עד יום מותו.

ישראל חסון: לפני 10 שנים הוא אמר לי: תשמע, חסון, אתה בחיים לא ביקשת ממני כלום, אולי אתה רוצה משהו?

ישראל חסון: אמרתי לו: כן, בבקשה אדוני השיח', זה דבר שרק אתה יכול לעשות.

ישראל חסון: הוא אמר לי: בבקשה, מה אתה רוצה?

ישראל חסון: אמרתי לו: אני רוצה שתעשה אותי דרוזי.

ישראל חסון: אז הוא אמר לי: "ג'אפל כלאם", יעני, התייבש העץ שכותבים את השמות של הדרוזים, אי אפשר להצטרף לעדה.

ישראל חסון: כי היה לי חלום להתחתן עם אישה דרוזית, ראיתי שהדרוזים חיים כמו מלכים.

ישראל חסון: היום הדרוזיות, אני אומר לך- - -

<קריאה: החלום נגנז...

<קריאה: הוא התעורר והוא לא בגן עדן...

ישראל חסון: החלום נגנז ובגלל זה מגיעים אליך יותר, ויגיעו אליך יותר מקרב הנשים, כי יצרת היצע והתהליך הוא תהליך.

ישראל חסון: אני אומר לך, אותו תהליך אצל הבדואים ואותו תהליך – הנוצרים הם שלוש פאזות קדימה בעניין הזה, הם בכלל במקום אחר, ואנחנו מפקששים אותם.

ישראל חסון: דרך אגב, אני לא מפחד מחיכוך.

ישראל חסון: אתה צריך לעבור את השלב הזה של החיכוך והכול ייפתח.

ישראל חסון: אני לא אומר לך באופן כללי.

ישראל חסון: אם זה לא היה פה בשידור הייתי אומר לך משהו על חיכוך.

איילת שקד: אלעד שמיר, ספציפית על הנוצרים, מה אתה חושב, האם אפשר לשלוח להם צו גיוס?

איילת שקד: בסוף מי שלא ירצה יקבל פטור, אבל הם יגיעו לצו ראשון.

<אלעד שמיר: היום 50% כמעט מהנוצריות שמשרתות בשירות הלאומיות דרכי – זה תהליך חדש.

<אלעד שמיר: לא היו כמעט בכלל לפני שנתיים, כמעט בכלל, גם לא דרוזיות.

<אלעד שמיר: כל מה שאנחנו מדברים כאן על מחזורי גיוס פשוט לא רלוונטי בגלל שזה תהליך של שנתיים.

<אלעד שמיר: אני לא יודע מה יהיה בעוד 5 שנים.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת חסון, רק שתדע, 550 מתוך 614 בנות הן מאותו מחזור, 89% מהן.

ישראל חסון: שר שלום ג'רבי, אתה מחזק את דבריי.

ישראל חסון: זה התהליך.

<שר שלום ג'רבי: זה הסבלנות שדיברת עליה.

ישראל חסון: בעוד 4 שנים כבר יהיו לך 700 בשנה.

<אחמד רמיז: זה 700 מתוך 900 בנות.

ישראל חסון: זה מה שיהיה לך.

<אלעד שמיר: זה לא נכון כי אתה צריך לייצר היצע וצריך לעשות תקינה.

<שר שלום ג'רבי: הוא לוקח בחשבון שיש לך את כל זה.

ישראל חסון: הוא דיבר על זה, עזוב.

ישראל חסון: זה התהליך החברתי שמדינת ישראל כל-כך פוחדת לסמן.

ישראל חסון: די! מספיק!

איילת שקד: אלעד שמיר, מה דעתך?

<אלעד שמיר: אני חושב שצריך להמשיך עם הכיוון הרלוונטי הזה, לעשות שירות משמעותי, לטפח את כל מי שנכנס אלינו.

<אלעד שמיר: תוך 10 שנים לא תהיה משפחה במדינת ישראל מן המגזר הלא יהודי שמישהו לא יתגייס בה, או לשירות אזרחי כזה או אחר או לשירות צבאי כזה או אחר.

<אלעד שמיר: אלה דברים שקשורים זה בזה.

<אלעד שמיר: אם אתם תשלחו צווים לחברה הנוצרית זה יגמור לנו את העבודה בחברה המוסלמית, כי הם יגידו: הנה, תסתכלו.

<אלעד שמיר: הרי מה ההתנגדות המרכזית?

<אלעד שמיר: שהנה זה השלב הראשון, לוקחים אותם לשירות האזרחי ומחר בבוקר ייקחו אותם לצבא.

<אלעד שמיר: והנה, מדינת ישראל ברוב טיפשותה תגיד: אתם צודקים.

<אלעד שמיר: אז מה עשינו בזה?

<אלעד שמיר: כלום.

<אלעד שמיר: אנחנו נאפשר תקנים, אנחנו נכניס במשרד החינוך אנשים שהולכים לעשות הסברה בתוך המסגרות הנוצריות בחיפה, שהיא עיר עם אוכלוסייה נוצרית גדולה דוברת ערבית.

<אלעד שמיר: בכל התיכונים אתה לא יכול להכניס אדם שיגיד "שלום, אני מהשירות הלאומי", מנהל בית-הספר בועט אותך החוצה.

<אלעד שמיר: אז איפה אנחנו?

<אלעד שמיר: אז צריך לא להמציא את המציאות.

<אלעד שמיר: עכשיו צריך לאפשר, קודם כול, להנחות את המשרדים הרלוונטיים לעשות הסברה אטית, נכונה, לאפשר שירות משמעותי למי שנכנס אליו כדי שהוא יחזור הביתה ויגיד: עשיתי משהו, זה שינה לי את החיים, תרמתי לקהילה, תרמתי לעצמי, אני במקום אחר.

<אלעד שמיר: בתוך מעט מאוד שנים נגיע לכל בית בישראל בחברה הלא יהודית ואז נוכל לערוך את כל הדיון הזה, אז הוא יהיה רלוונטי.

<אלעד שמיר: היום הוא לא רלוונטי, הוא יחתוך את התהליך הזה באיבו.

<שאדי חלול: ברשות

<שאדי חלול: כם, אני רוצה להגיד שהשינויים – אני חי בחברה, בעמי אני חי.

<שאדי חלול: החברה הנוצרית, מה שאתה שומע מן האנשים אתה לא תשמע בשיחות ביני לבינם.

<שאדי חלול: אתה לא תשמע מה קורה בתוך הבתים שלנו.

<שאדי חלול: היום אנשים מתוסכלים, רואים את המצב, את מה שקורה מסביבם והם רואים את ההזדמנויות שמתפספסות להם במדינה.

<שאדי חלול: אני אומר לך, החברה הנוצרית אפשר לקחת אותה כדוגמה ולעשות בה את אותו תהליך שעברה החברה הדרוזית מ-1956, מאז כניסתם לשירות בעקבות החוק, אינני יודע איך הכניסו אותם בזמנו.

<שאדי חלול: זה יעבור תהליך, שעוד חמישים שנים זה יהיה נכון ורלוונטי בדיוק כמו לדרוזים היום.

<שאדי חלול: אבל אם אנחנו נפחד, אם נחשוש לפספס את האוכלוסייה המוסלמית, זה לא עניין שלי כנוצרי, זה אחרון הדברים שמדאיגים אותי ומעניינים אותי.

<שאדי חלול: אותי מעניינים הנוצרים במדינת ישראל, איך לשלב אותם.

<שאדי חלול: גם רמיז מעניין אותו איך לשלב את הדרוזים, בתור אדם, לא בתור ראש מינהל אוכלוסיות.

<שאדי חלול: אני כבן העדה הנוצרית אכפת לי מהעדה שלי.

<שאדי חלול: להם יש נציגים שלהם, שיבואו בבקשה לכאן, שיבוא חבר כנסת ערבי אחד וידאג לאוכלוסייה שלו.

<אלעד שמיר: אני דואג להם.

<שאדי חלול: יופי, אתה דואג, כל הכבוד.

<שאדי חלול: אבל אני יודע מה קורה בתוך עמי ואני יודע ואומר לך שהבחורים רוצים מנהיגות חזקה ושונה שתשלב אותם בתוך מדינת ישראל.

<שאדי חלול: ברגע שהמדינה תחליט על כך, האמן לי, הם ילכו מאחורי זה, ואני יודע את זה כי הנוצרים פחדנים, פחדנים, כי הם חיים בחברה אחרת, חברה גדולה יותר ש"אוכלת" אותם והם מפחדים לקחת את ההחלטות בשביל עצמם, זה הכול.

<שאדי חלול: כאשר המדינה לוקחת את ההחלטה זה כבר יהיה עובדה קיימת והם ילכו בעקבות זה.

<שאדי חלול: אגב, אני בעד להפריד את השירות הצבאי מהשירות הלאומי והאזרחי.

<שאדי חלול: אני בעד שירות צבאי בהתחלה כבסיס.

<שאדי חלול: אם אחרי זה אדם לא רוצה, בבקשה, שיחליט מה הוא רוצה, אם הוא רוצה שירות אזרחי, אם הוא רוצה פטור מהצבא, אני לא יודע מה יעשה.

<שאדי חלול: אני מדבר על צבא, איילת שקד.

<שאדי חלול: הצבא צריך להיות חובה.

<שאדי חלול: צריך לשלוח להם צווים ומי שלא רוצה שיוציא פטור.

<שאדי חלול: אתם תראו שבעוד חמישים שנים נגיע –נקווה שנהיה עוד בחיים – לאותו מצב של הדרוזים היום.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: נוס נתנזון, בבקשה.

<נתן נתנזון: אני חושב שבאמת יש כאן שתי הזדמנויות.

<נתן נתנזון: אחת היא ששמעו הרבה דברים מחבר הכנסת חסון, שיצא כעת, אבל אין ספק שהידע המקצועי שלו בתחום הזה חשוב מאוד.

<נתן נתנזון: הדבר השני, זה המעורבות של החקיקה לציבור החרדי, שהיא פחות או יותר באותה מתכונת, ופה אני מנצל את הרגליים שהציב פה קודם חבר הכנסת חסון באמירה שלו.

<נתן נתנזון: יש אפשרות, כפי שעשו מול הציבור החרדי עכשיו.

<נתן נתנזון: אומרים, מצד אחד, אנחנו רוצים אתכם ויישלחו צווי גיוס, וזה ייתן את הדברים שרמיז דיבר עליהם, את השנה מרגע שאדם בן 16 או 16 וחצי כשמגיע לצו ראשון, כך שהוא יגיע לגיל 18 אחרי שכל הבדיקות נעשו בגינו.

<נתן נתנזון: מי שרוצה, שיבדקו עליו.

<נתן נתנזון: במקביל יש שתי רגליים מאוד חשובות לעניין הזה.

<נתן נתנזון: האחת היא לא ליצור נגדם אקטים פליליים, והשנייה היא להבין שאנחנו נמצאים בתוך תהליך.

<נתן נתנזון: ברגע שמצרפים את שני הדברים האלה, זה בדיוק מה שעשו מול הציבור החרדי.

<נתן נתנזון: את הדבר הזה צריך לעשות גם פה מול הציבור הלא יהודי.

<נתן נתנזון: מצד אחד לשלוח את הצו, מצד שני לא להפעיל אקטים פליליים נגדו, ובמקביל לתת לו את כל מערכת ההזדמנויות כדי שהמדינה באמת תעבור שלב.

<נתן נתנזון: הרי בסופו של דבר אנחנו לא יכולים כל הזמן רק לראות את ההתפרעויות של אלה שנמצאים מחוץ, איך הם מגדילים את המעגלים שלהם כי "הם אנשים שהחברה לא מקבלת אותם בצורה שוויונית, לא נותנת להם הזדמנויות שוות וכדומה".

<נתן נתנזון: כל הדברים האלה מתהפכים ברגע שאנחנו כמדינה, אתם כמחוקק - - -

דוד רותם: מה אתה רוצה, שגם לחרדים ניתן את כל הזכויות?

דוד רותם: ...

<נתן נתנזון: דבר ראשון, הסכמת על זה בחלק החרדי.

<נתן נתנזון: הדבר הזה לפי דעתי מוביל ממש לדבר מקביל במה שדיברנו במשך כל הדיונים בוועדה הזאת.

<נתן נתנזון: צריך לממש את זה גם על הציבור הלא יהודי.

<נתן נתנזון: להערכתי, כפי שאמר פה חבר הכנסת חסון קודם, השלב הראשון הוא שלב של חיכוך.

<נתן נתנזון: הוא יהיה קצת קשה, אולי גם יהיו קצת הפרעות בגיוס, אולי, אני לא בטוח, כי אם לא יהיו אקטים פליליים אני חושב שרמת החיכוך תהיה הרבה יותר נמוכה.

<נתן נתנזון: מצד שני, המדינה כמדינה תהיה מחויבת לתת את כל הכלים הכלכליים והפיזיים כדי שהמערכת של שר שלום ג'רבי, של השירות האזרחי לאומי, תוכל לקלוט אותם ויהיו מספיק תקנים ויהיה לזה מספיק תקצוב.

<נתן נתנזון: אבל אין ברירה, אחרי 65 שנים צריך לדעת להכריז על כל אזרחי מדינת ישראל כאזרחים.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: עמית ברק מתנועת "אם תרצו", בבקשה.

<עמית ברק: שלום, אני מלווה את הפורום כמעט שנה, כמעט מיום שהוא הוקם.

<עמית ברק: מדובר ביוזמה של אזרחים שיצאו מן הארון פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל.

<עמית ברק: אבל אני מתחבר לדברים של ישראל חסון, הגיע הזמן לעלות פה מדרגה.

<עמית ברק: ראש הממשלה תומך בזה, הוא הקים פורום מיוחד במשרד ראש הממשלה שמלווה את פורום גיוס העדה הנוצרית ואת כל הנושא הזה.

<עמית ברק: יחד עם שליחת צווי חובה צריך לרתום פה את כל המערכות ואת כל המשרדים.

<עמית ברק: היום יש משרדי ממשלה שבהם יד ימין לא יודעת מיד שמאל.

<עמית ברק: שאדי חלול הזכיר כאן את עניין החינוך.

<עמית ברק: אם מדברים על לימודי ליבה אצל החרדים אז בבתי-ספר במגזר הערבי, הנוצרים שלומדים בבתי-הספר הללו לא לומדים על הזהות שלהם.

<עמית ברק: אנחנו מוחקים להם את הזהות, מטשטשים להם את הזהות.

<עמית ברק: בעניין הגיוס לצבא, יש שם פעילים, כפי ששר שלום ג'רבי הזכיר, כמו איימן עודה מחד"ש, שנכנסים ומחתימים שם בתוך בתי-הספר על עצומות נגד הגיוס.

<עמית ברק: יש שם חרמות על תלמידים.

<עמית ברק: יש שם תלמידים שלמשך תקופה מסוימת לא הסכימו ללכת לבית-ספר כי חששו מהאיומים, איימו עליהם שם באלימות.

<עמית ברק: יש מסע של ארגון "בלדנא", "מדה אל כרמל", "עדאלה", ארגונים של הקרן החדשה לישראל שמנהלים מסע נגד הגיוס הזה, ארגונים שממומנים על-ידי ממשלות אירופאיות.

<עמית ברק: משרד החינוך בקוֹמה.

<עמית ברק: פנינו אליו.

<עמית ברק: כבר 8 חודשים אנחנו מנסים לארגן פגישה עם משרד החינוך ולהעיר את משרד החינוך.

<עמית ברק: יש תכני לימוד שחודרים למערכת החינוך במגזר הערבי, שבאים מגורמים פרטיים.

<עמית ברק: עמותת "אלטופולה", עוד עמותה שממומנת על-ידי הקרן החדשה, למשל, העבירה חוברת הדרכה לגננות, תראו מאיפה זה מתחיל, שקובעת שהיהודים למשל לא היו פה בתקופת בית המקדש הראשון, שזה הכול המצאה.

<עמית ברק: אם זה לא ישתנה אנחנו לא נוכל לגייס אותם.

<עמית ברק: משרד החינוך חייב להתעורר בסוגיה הזאת.

<עמית ברק: רק לפני שבוע, ביום שישי, הותקף הבן של הכומר גבריאל נדאף.

<עמית ברק: אנחנו כבר שנה מתריעים על זה.

<עמית ברק: היה על זה דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

<עמית ברק: אני שלחתי כבר פעמיים מכתב לשרה לבני וליועץ המשפטי לממשלה ולשר לביטחון פנים, עם מסמכים ועדויות, עם עשרות מכתבים ועדויות, ותמיד התשובות הן לקוניות.

<עמית ברק: אנחנו רואים שבשטח זה לא מרתיע אף אחד כי כנראה מערכת המשפט, כאשר יש פעילות שהיא פרו-ישראלית, נוח לה לא לעשות שום דבר.

<עמית ברק: מגיעים בסוף לזה שהאלימות גוברת וגוברת.

<עמית ברק: אם זה לא ייעצר האלימות תמשיך לגבור.

<עמית ברק: בין המסיתים הגדולים נמצא ד"ר עזמי חכים, שעומד בראש המועצה האורתודוקסית בנצרת.

<עמית ברק: אמנם הפורום התחיל לפעול בסוף שנת 2012.

<עמית ברק: אני גיליתי לאחרונה שהגוף הזה ממומן על-ידי משרד התרבות.

<עמית ברק: אז אני לא יודע מה היה ב-2013, כאשר ההסתות נגד הכומר בעיצומן וד"ר עזמי חכים עומד בראש הגוף הזה, אבל אם משרד התרבות עדיין מעביר כסף לגוף כזה – זה בדיוק העניין, יד שמאל לא יודעת מיד ימין.

<עמית ברק: עניין הגיוס הוא עניין של מודעות ואווירה, גם בציבור היהודי.

<עמית ברק: גם אני כשהתגייסתי, ואני משרת היום במילואים עם אבא שלי ועם אח שלי באותו גדוד– זה הכול עניין של אווירה של החברה, של המשפחה ושל חברים ולכן זה חשוב.

<עמית ברק: כמובן שאם יהיה שינוי אז הם ילכו למגוון רחב יותר של יחידות.

<עמית ברק: צריך פה פשוט לרתום את כל המערכות, את כל המשרדים ואת כל היועצים המשפטיים עם התשובות הלקוניות שלהם, לנער את המערכת, במשרד החינוך, במשרד התרבות, במשרד לביטחון פנים, כי התהליך הזה, גם אם הוועדה תחליט פה, אם לא יהיה גיבוי של כל המערכות מסביב הוא לא יצליח.

<עמית ברק: תודה.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: יורם כמיסה, מנכ"ל העמותה לשוויון חברתי, בבקשה.

<יורם כמיסה: אציג קצת את העמותה שלנו.

<יורם כמיסה: העמותה שלנו, פרט למנכ"ל ולעוד שני תפקידים, כולה ערבית, מבחינת ההנהלה היא ערבית.

<יורם כמיסה: המתנדבים כולם ערבים.

<יורם כמיסה: יש לנו היום כ-850 מתנדבים – דרוזים, מוסלמים, נוצרים.

איילת שקד: בשירות הלאומי?

<יורם כמיסה: בשירות הלאומי.

<יורם כמיסה: אנחנו מתעסקים רק עם השירות הלאומי.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת רותם שואל מי מממן את העמותה.

<יורם כמיסה: השירות הלאומי.

<יורם כמיסה: המדינה מממנת אותה כמו כל גוף מוכר.

<שר שלום ג'רבי: כמו "בת עמי", כמו "האגודה להתנדבות בעם".

<יורם כמיסה: זאת הייחודיות שלה, שהיא עמותה ערבית כל כולה.

<יורם כמיסה: בעמותה יש כ-850 מתנדבים, כפי שאמרתי, ויש לנו כ-400 ממתינים.

איילת שקד: זאת אומרת, הביקוש עולה על ההיצע?

<יורם כמיסה: הביקוש עולה על ההיצע ואנחנו לא יכולים לממש את התקנים האלה.

<יורם כמיסה: יש לנו כ-400 ממתינים שרוצים להיכנס היום לשירות הלאומי אזרחי ואין לנו תקנים בצפון ובדרום.

דוד רותם: שר שלום ג'רבי, למה אין להם תקנים?

<שר שלום ג'רבי: אנחנו עובדים על זה מול משרד האוצר.

<שר שלום ג'רבי: משרד האוצר מנהל דיונים כדי לתת לנו תקנים.

<שר שלום ג'רבי: אבל נציג משרד האוצר נמצא כאן, אפשר לשאול אותו.

<שר שלום ג'רבי: אנחנו ביקשנו ממשרד האוצר.

איילת שקד: רן רידניק, יש לך תשובה?

<רן רידניק: אם תרצו שאתייחס, אשמח.

<רן רידניק: אני מציע שניתן לו לסיים.

<יורם כמיסה: הדבר הזה גורם למציאות שבנות רבות לא הולכות אחר-כך לשירות, כי ברגע שהן מסיימות את התיכון וממתינות לשירות לאומי, אחרי זמן קורצת להן עבודה באיזו חנות בגדים או שהן הולכות ללמוד, אז אחר-כך אנחנו מפספסים אותן בשירות הלאומי.

<יורם כמיסה: לדעתי זו מציאות שצריך להתייחס אליה.

<יורם כמיסה: דבר נוסף, אנחנו צריכים לראות את השירות הלאומי ככלי לאומי מבחינת המדינה ולנצל אותו נכון, כי הוא נותן לנו אפשרויות לפעול במגזר הלא יהודי, מה שגופים אחרים, כמו הצבא ואחרים, לא יוכלו לעשות.

<יורם כמיסה: זה מה ששירות לאומי כן עושה, בגלל האופי שלו, בגלל ההתנהלות שלו, בגלל הגמישות שלו ובגלל אופן ההתייחסות, בכל זאת איך מתייחסים אליו בחברה הערבית.

<יורם כמיסה: נקודה נוספת שאני רוצה לציין, מה שמר שר שלום ג'רבי ציין, שצריך לעשות הפרדה בין השירות הלאומי ובין השירות הצבאי, כי אלה שתי ישויות שונות, עולמות אחרים, עם יעדים או מטרות אחרות לגמרי.

<יורם כמיסה: אין מה לומר שיגייסו את אנשי השירות הלאומי אצל הדרוזים או אצל הנוצרים או שיגייסו לצבא חיילים.

<יורם כמיסה: אלה עולמות אחרים לגמרי, מטרות אחרות, מטרות לאומיות אחרות.

<יורם כמיסה: הן אפילו לא נושקות כרגע, אולי הן ישלימו בעתיד אבל כרגע הן בכלל לא על אותו שולחן.

<יורם כמיסה: הם לא בסדר היום אחד עם השני.

<יורם כמיסה: לדעתי כל ערבוב של זה עם זה רק יפגע בשני התהליכים.

<יורם כמיסה: בשירות הלאומי, מבחינת התפיסה של רוב הצוות, ואנחנו מונים כ-25 עובדים, רכזים בתוך הצוות, בשיחות שלנו פנימה כולם, שהם פרו השירות הלאומי, מתנגדים וחושבים שהכפייה תזיק כרגע, במציאות הנוכחית, בשלב הזה לתהליך שבו אנחנו נמצאים.

<יורם כמיסה: כל ניסיון להתערב כרגע ולכפות תהליך בכפייה יגרום למצב שלא יביאו לתוצאות שאנחנו רוצים בהן.

<יורם כמיסה: ייתכן שיש מקום לחשוב בעוד כמה שנים, אחרי שהשירות הלאומי יחדור אל תוך המגזר הערבי ויהפוך לחלק טבעי במגזר, ייתכן שאז יהיה מקום לחשוב על תהליכים אחרים.

<יורם כמיסה: פרופ' סמוכה מאוניברסיטת חיפה ערך מחקר על החברה הערבית, מחקר מפורסם מאוד.

<יורם כמיסה: באחד הפרקים בהם הוא דן שם הוא מציין שבנושא השירות הלאומי, בניגוד להרבה תחומים אחרים בחברה הערבית, יש שוני בין התפיסה של ההנהגה הערבית ובין התפיסה של החברה הערבית.

<יורם כמיסה: כלומר, החברה הערבית יותר מקבלת את השירות הלאומי ואילו ההנהגה היא המיעוט שמתנגד.

<יורם כמיסה: כלומר, יש פה מציאות שאנחנו יכולים רק לנצל אותה ולהתברך בה היום.

<יורם כמיסה: החברה הערבית, מהכרות אישית, משיחות עם הורים שבאים, משיחות עם מתנדבים, מקבלת את השירות האזרחי, מקבלת אותו היום – ואני מקווה שזה לא יישמע מוגזם – באופן טבעי.

<יורם כמיסה: אם יש 4,000 בנות שמשרתות היום בשירות תחשבו בקצב הזה שבעוד 3 שנים נגיע ל-10,000 או ל-8,000, נכפיל את המספר.

<יורם כמיסה: התחלנו רק לפני 3 שנים אצלנו בעמותה עם 250 בנות.

<יורם כמיסה: היום יש לנו 850 מתנדבים.

<יורם כמיסה: זה גידול אדיר, ואני אומר שיש עוד 400 ממתינים.

איילת שקד: מה הן עושות?

<יורם כמיסה: הבנות עוסקות בכל התחומים המרכזיים של חיי האזרח הערבי: בריאות, חינוך, תרבות, מתעסקות בביטחון פנים בתחומים של מניעת סמים ואלימות, תחומים ממש מרכזיים, ליבה של החברה הערבית.

<יורם כמיסה: לכן אנחנו מתעסקים בתחומים שיש עליהם הסכמה.

<יורם כמיסה: הרבה ראשי רשויות צועקים בטלוויזיה אבל בחדרי חדרים כשאתה יושב איתם הם אומרים לך "תמשיך", ולא אציין שמות.

<יורם כמיסה: אלה אנשים שעוזרים לנו, והם צועקים, הם מובילים את ההתנגדות ונותנים לנו בשקט סיוע: "תיכנס, רק אל תרעיש יותר מדי".

<יורם כמיסה: אבל כאשר אתה נכנס לישוב עם 40 בנות, בעוד שנתיים-שלוש כבר יהיו שם 150-200 בנות.

<יורם כמיסה: כך אתה משפיע על החברה.

<יורם כמיסה: תחשבו שיש בכל השנה כ-3,000 שגרירים שמשפיעים על האחיות שלהם, על החמולות שלהם, על המשפחות שלהם.

<יורם כמיסה: זה חודר לתוך החברה הערבית.

<יורם כמיסה: זאת ההצלחה הגדולה של כל המפעל הזה שנקרא שירות לאומי.

<יורם כמיסה: אם היום ייכנסו וינסו לפעול בתוכו, זה יהיה ממש כמו פיל בתוך חנות חרסינה, שיהרוס ויזיק בשלב הזה.

<יורם כמיסה: אם היעדים שלנו הם להרוויח, חכו בסבלנות, ולא ששיקולים פוליטיים של כאלה או אחרים יכתיבו את התהליך היום כי זה רק יקלקל.

<יורם כמיסה: מה שיקרה, אני לא רוצה שוב להסביר תהליכים בחברה החרדית.

<יורם כמיסה: ברגע שזה יהפוך למלחמה, ברגע שזה יהפוך למאבק לאומי קבוצתי אנחנו נשפוך את התינוק עם המים.

<יורם כמיסה: כולם יתבצרו, אנחנו נאבד את אותם תומכים שיש לנו, נעצור את התהליך וזה יהפוך להיות מין משהו של כבוד לאומי.

<יורם כמיסה: ברגע כזה נפסיד את המערכה.

<יורם כמיסה: לכן אנחנו צריכים לשמור על התהליך, להיכנס בצורה שקטה, עדינה, מכובדת, להסביר בחברה.

<יורם כמיסה: בחברה הערבית אין הסברה.

<יורם כמיסה: אולי לנו כעמותות קשה להפיץ פלאיירים או דברים מן הסוג הזה כי זה עניין של תקציב, כי ההסברה עולה המון כסף, אבל לו היתה הסברה ממלכתית מלמעלה שתסביר את הערך - - -

איילת שקד: ואם לא היתה כפייה?

איילת שקד: אם היה נשלח צו ראשון, כמו היום לחרדים, לדוגמה.

איילת שקד: היום כל החרדים מתייצבים לצו ראשון.

איילת שקד: אם היה נשלח צו ראשון ואז הם היו יכולים לבחור אם להתגייס, אם ללכת לשירות לאומי או לקבל פטור?

<יורם כמיסה: אנחנו מתעלמים מהמציאות של המדינה שלנו, איך אנחנו חיים עם המיעוטים שבתוכה.

<יורם כמיסה: אי אפשר להשוות יהודים חרדים לערבים, אין מה להשוות בין שני הציבורים הללו.

איילת שקד: אני מדברת על החברה הנוצרית.

דוד רותם: למה אי אפשר להשוות ביניהם?

<יורם כמיסה: חרדי בכל זאת הוא יהודי במדינה הזאת.

<יורם כמיסה: מתייחסים לחרדים, ובכל זאת הם יהודים.

<יורם כמיסה: לא היו מתייחסים לחרדים בצורה מסוימת כמו לערבים אם היו נוקטים את אותן פעולות.

<יורם כמיסה: המדינה מתייחסת קצת אחרת.

איילת שקד: להיפך, היא יותר קשוחה עם החרדים.

<יורם כמיסה: יש קצת הבדל בין ההתייחסות לחרדים ובין ההתייחסות לערבים.

<יורם כמיסה: אני מבקש לומר דבר נוסף.

<יורם כמיסה: אני לא רוצה לפתח את הנקודה הזאת כי היא נושא עדין מאוד ורגיש מאוד לי כמנכ"ל של עמותה ערבית.

<יורם כמיסה: הנושא הזה הוא נושא עדין שצריך לנהוג ולהתייחס אליו באופן חכם.

<יורם כמיסה: אני רק רוצה לומר שרבים במגזר הערבי עומדים על הגדר וממתינים לראות איך אנחנו היהודים מתייחסים לתופעות במגזר הערבי.

<יורם כמיסה: אני רוצה לחזק את הדעה שנאמרה.

<יורם כמיסה: כאשר אתה בא למנהל בית-ספר, ויש מנהל בית-ספר שתומך ויש מנהל בית-ספר שלא תומך, מה עושים אתו?

<יורם כמיסה: מי מתוגמל יותר?

<יורם כמיסה: איך מתייחסים?

<יורם כמיסה: הם עומדים ומסתכלים עלינו, בוחנים איך אנחנו מתייחסים.

<יורם כמיסה: אם ניתן גיבוי לתהליך הזה, נחזק את האנשים שפועלים, נתייחס נקודתית ומהר, לא נמתין כאשר קורה משהו – אצלנו שרפו לבת שירות לאומי מצטיינת, שקיבלה פרס מהנשיא, את המכונית ליד ביתה ואף אחד לא עשה שום דבר באותו רגע בשל המקרה הזה, לא היתה התייחסות.

<יורם כמיסה: ומה אומרים?

<יורם כמיסה: אחת שקיבלה פרס מנשיא מדינת ישראל על שירות לאומי שרפו לה את המכונית בבית ומה ההתייחסות?

<יורם כמיסה: שום דבר.

<יורם כמיסה: כלומר, המדינה צריכה, וזה דיון עמוק ורחב - - -

דוד רותם: מה עשיתם עם זאת ששרפו לה את המכונית?

<יורם כמיסה: לא עשו כלום.

<יורם כמיסה: אנחנו גיבינו אותה, ביקרנו אותה, חיזקנו אותה.

<שר שלום ג'רבי: לא קנו לה רכב אחר.

<שר שלום ג'רבי: חבר הכנסת רותם רצה לשאול אם קנית לה רכב.

<יורם כמיסה: לא, לא קנינו לה רכב.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: אני צריכה לסיים את הדיון.

איילת שקד: רן רידניק, רק שאלה אחרונה לפני סיום, מה עמדת משרד האוצר לגבי תקנים נוספים למגזר הערבי?

<רן רידניק: ברשותך, אציג בשתי דקות את מדיניות הממשלה בנושא הזה.

<רן רידניק: כן חשוב להגיד את זה.

<רן רידניק: אמנם לא הייתי בתחילת הדיון אבל זה לא נאמר.

<רן רידניק: הממשלה דנה באופן נרחב למדי בסוגיית השירות האזרחי של האוכלוסייה הערבית.

<רן רידניק: התקבלו כמה וכמה החלטות ממשלה גדולות בנושא, האחת בשנת 2011 והאחת כחלק ממתווה השוויון בנטל התקבלה לפני כמה חודשים, כלומר זאת סוגיה שנדונה בהרחבה.

<רן רידניק: המדיניות שעליה החליטה הממשלה, ואנחנו כמובן תומכים, די קונסיסטנטית עם מה שאמרו רוב האנשים כאן, שנכון לקדם את השירות האזרחי כשירות התנדבותי, בטח בשלב הנוכחי.

<רן רידניק: יש תופעה מאוד-מאוד חיובית של גידול עצום במספר המתנדבים.

<רן רידניק: היו אפס לפני 15 שנים, לפני 10 שנים היו פחות מ-500, כעת יש 3,600.

<רן רידניק: זה מגמה שנכון להמשיך ולהעצים אותה, וכנראה שנכון להמשיך אותה גם בזמן הנוכחי.

<רן רידניק: בהמשך לזה הממשלה קבעה יעדים.

<רן רידניק: הממשלה הציבה יעדים ברורים לגידול במספר המתנדבים, היא קבעה יעדים ב-2011 וקבעה עוד פעם יעדים במסגרת מתווה השוויון בנטל.

<רן רידניק: המטרה להגיע ל-6,000 מתנדבים בשנת 2017, אלה היעדים שהממשלה קבעה.

<רן רידניק: הם כמובן יתוקצבו בהתאם.

<רן רידניק: מעבר לכך, דיברתם גם על תעסוקה ועל דברים כאלה.

<רן רידניק: חשוב להגיד שהתקנים מתוקצבים כיום יותר מאשר התקנים האחרים.

<רן רידניק: יש תקצוב לקורסים נפרדים לשפה העברית ולכישורי עברית תעסוקתית, בסדר גודל של כ-4,000 שקלים פר מתנדב.

<רן רידניק: אלה דברים שמקבלים מעבר לכך.

<רן רידניק: כמו כן הממשלה קבעה גם שמשרד הכלכלה במסגרת מרכזי ההכוון שלו למגזר הערבי ילווה אותם באופן אינטנסיבי לטובת שילוב בעבודה.

<רן רידניק: כלומר, הממשלה בוודאי שמה פוקוס על הדבר הזה.

<רן רידניק: מבחינת עודף הביקוש שכרגע תואר פה, זה תופעה חיובית.

<רן רידניק: זה אומר: הממשלה קבעה יעדים, רחמנה ליצלן היא עמדה בהם ואפילו יש עודף ביקוש מעבר לכך.

<נתן נתנזון: המגזר עמד ביעדים, לא הממשלה.

<רן רידניק: אין לי בעיה, אם הממשלה נכשלת אז הממשלה נכשלת, ואם מישהו אחר מצליח זה גם בסדר.

<רן רידניק: אין בעיה, המגזר עמד ביעדים והמינהלת עמדה ביעדים וכולם עמדו ביעדים, זה בסדר גמור.

<רן רידניק: לגבי הסוגיה הזאת, אנחנו כרגע עורכים בדיקה ביחד עם המינהלת לראות מה מקומות השירות האפשריים, האם יש בהם ערך תעסוקתי, מה תמהיל האוכלוסיה ובהתאם נקבל החלטה האם אנחנו מקטינים את היעדים משנה הבאה, מסיטים תקנים קיימים או שפשוט יחכו לתקצוב לשנה הבאה.

<רן רידניק: יש עבודת מטה שמתבצעת עכשיו.

איילת שקד: הבנתי, זאת אומרת שבהחלטת הממשלה המטרה היא בעצם להכפיל את המספר עד לשנת 2017.

<רן רידניק: כן, להגיע ל-6,000 מתנדבים, זה היעד.

<שאדי חלול: רק משפט קצר.

<שאדי חלול: אני מצטט משפט של בן גוריון.

<שאדי חלול: הוא אמר כדלקמן: "אני לא יודע מה העם רוצה ומה הוא חושב, אבל אני יודע מה טובת העם ומה אני רוצה בשביל טובת העם הזה".

<שאדי חלול: אני אומר לך לגבי הנוצרים אותו דבר.

<שאדי חלול: כל עוד לא מפצלים את הטיפול בנוצרים מן האוכלוסייה הערבית הכוללת, זאת אומרת המוסלמית, אנחנו ניכשל, ובגדול.

איילת שקד: תודה, שאדי חלול.

איילת שקד: תודה רבה לכולכם על הדיון הזה.

איילת שקד: אני מקימה צוות למשך שבועיים, נראה מה ייצא מזה, כי בסך הכול מתחילות ההצבעות ואני לא רוצה לעכב את הוועדה בגלל זה, אבל יוקם צוות של ישראל חסון, דודו רותם ושלי, שיבדוק באופן ספציפי את סיפור הגיוס של העדה הנוצרית, לראות האם המדינה יכולה לעשות משהו יותר אקטיבי, בין אם שליחת צו ראשון רק לנוצרים ובין אם דברים אחרים.

איילת שקד: בעוד שבועיים נראה מה יהיו התוצאות.

איילת שקד: תודה.