הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 45, 2014-01-20 11:00

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כשעל סדר היום הגדרת תפקיד המדריך במסגרת החוץ ביתית.

יעקב מרגי: בישיבות כאלה, אנחנו אומרים תמיד שאנחנו עדיין מדינה בהקמה.

יעקב מרגי: מסתבר שהתפנינו להסדיר ולהגדיר דברים, שלכאורה היו מובנים מאליהם.

יעקב מרגי: כשמדברים על מסגרות חוץ ביתיות, לא כל הפנימיות או המסגרות החוץ ביתיות הן בהקשר של רווחה או סיכון, יש גם כאלה שהן מרצון.

יעקב מרגי: אבל אין ספק, שצריך להגדיר את הדברים, לקבוע להסמיך ולהכשיר את האנשים.

יעקב מרגי: בסופו של דבר מדובר בנשמות טובות, צריך לתת להם את הכלים לעזור לאותם ילדים שמתחנכים במסגרות חוץ ביתיות.

יעקב מרגי: כמו כל נושא, צריך את האיזון.

יעקב מרגי: לפעמים ברצון שלנו להגדיר, אנחנו חוסמים את עצמנו או יוצרים מצב בירוקראטי לא נדרש.

יעקב מרגי: לכן יש את הדיונים בוועדות, כדי לחדד ולראות שאכן לא עושים כך.

יעקב מרגי: אי אפשר ליצור אין סוף מקצועות, אנחנו מתעסקים באין סוף נושאים ופרטים, צריכה להיות פלטפורמה עיקרית של מספר רב של מקצועות ומתוכו, כמו שקורה בהרבה מקצועות, יש גם את ההתמחויות הספציפיות.

יעקב מרגי: כמו שמכשירים רופא, הוא לומד לימודים כלליים ולאחר מכן הוא מתמחה במשהו יותר ספציפי.

יעקב מרגי: כשמתעסקים בפנימיות, אם זה מטפל מחנך או מדריך, צריך שתהיה לו ההכשרה הייחודית והייעודית במסגרת ההשתלמויות הספציפיות לתחומים האלה.

יעקב מרגי: קראתי את המסמך שהכין הפורום הציבורי, מסתבר שזו עבודה מתמשכת.

יעקב מרגי: כגורלם של הרבה המלצות מהרבה ועדות, או שלא מספיקים ליישם, או שיש מישהו במשרדים שלא ממהר ליישם או שלא רוצה ליישם, או שחושבים שזה הולך לעלות הרבה למדינה ובעלי עניין כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: אני שמח שיש את הידון ואני מודה לפורום הציבורי של כפרי הנוער והפנימיות בישראל.

יעקב מרגי: נעביר את רשות הדיבור לשמואל אבואב ולאחר מכן ניתן את רשות הדיבור למי שירצה להתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה.

<שמואל אבואב: בוקר טוב, אנחנו שמחים על הדיון הייחודי הזה, שעוסק במעמדם של מדריכי הכפרים והפנימיות, משום שברור לנו, שהמסגרת של כפרי הנוער והפנימיות, זו מסגרת ייחודית עבור ילדים, שאין להם הרבה ברירות.

<שמואל אבואב: איפה שהבית כשל ולא מאפשר להם לצמוח ולהתפתח, איפה שהקהילה לא יכולה להכיל אותם ולתת להם את הכלים הבסיסיים, שמהווים את זכותו של ילד לצמוח ולגדול בחברה, באה הפנימיה, על הייחוד שבה, שהיא מהווה מסגרת חינוכית של 24 שעות ביממה.

<שמואל אבואב: יש לה גם את היסודות המתבקשים, שיש למסגרת חינוכית.

<שמואל אבואב: יש בית ספר, שזה המוסד החינוכי, יש את הפנימיה, שאלו המגורים, יש את המרכז הטיפולי, שמטפל בבעיות של הילדים ויש את המרכז של שעות הפנאי.

<שמואל אבואב: אלו היסודות שמהווים את הסביבה, שילד צריך כדי לצמוח באופן טבעי.

<שמואל אבואב: אל מול הייחוד שיש בפנימיות ובכפרי הנוער, חייבים לראות את התשתית של כוח האדם ההדרכתי, כבסיס המשמעותי ביותר.

<שמואל אבואב: מיש בסופו של דבר ממש את היכולת של הילד לקבל את הזכויות האלה, מי שמדריך אותו, מורה את דרכו, מטפל בו, מלווה אותו ועוטף אותו, זה המדריך.

<שמואל אבואב: לא שעה, לא שעתיים, לא הולך ב-13:30 כמו המורים, הוא מלווה אותו 24 שעות.

<שמואל אבואב: כשרואים אתה מחקרים של הבוגרים משנות העבר ואנחנו רואים מי הדמות שנחקקה בתודעה ובזיכרון שלהם, זה המקום שהיו בו מדריכים טובים.

יעקב מרגי: לטוב ולרע.

<שמואל אבואב: בדיוק.

<שמואל אבואב: זה ההבדל הקטן.

<שמואל אבואב: מתוך המורכבות של הילדים, ברור לנו מה החשיבות העצומה, שהמדריך יהיה איכותי.

<שמואל אבואב: אל מול הציפיות האלה, נראה מה תמונת המצב אדוני היושב ראש.

<שמואל אבואב: היום יש כ-800 מדריכים בכפרי הנוער, יש כ-1000 ברווחה.

<שמואל אבואב: הבעיות המרכזיות שיש הן: ראשית, אין למדריך מעמד מקצועי.

<שמואל אבואב: הוא לא יועץ, הוא לא פסיכולוג, הוא לא מחנך, הוא במעמד סמי-מקצועי.

<שמואל אבואב: מעצם העבודה שאין לו זהות ואין לו מעמד מקצועי, זה מקצוע מבולבל.

<שמואל אבואב: הבעיה השנייה היא בעיית ההשתכרות.

<שמואל אבואב: השכר של מדריך היום הוא בין 5,000 ל-5,500 שקלים ובוודאי שבשכר כזה, אי אפשר לצפות מבן אדם שיתמיד מספר שנים ויהיה בעבודה המאתגרת והקשה הזו.

<שמואל אבואב: בעיה שלישית היא השחיקה הגדולה.

<שמואל אבואב: מתוך המורכבות, מתוך הקושי העצום של ההתמודדות עם הילדים, שנושאים אתם משא כל כך קשה, 50% מהמדריכים, בחלוף שנה, עוזבים את העבודה.

<שמואל אבואב: השחיקה היא אפילו לא בת השוואה לשחיקה במערכת החינוך.

<שמואל אבואב: הדבר הבא היא ההכשרה, אנחנו יודעים שיש הכשרה למורים, יש הכשרה למנהלים, יש הכשרה ליועצים חינוכיים ואין הכשרה מספיק טובה ומממוסדת, שהופכת את המקצוע למקצוע של מחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: יש מחנך כיתה ויש מחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: הוא מחנך לכל דבר ועניין.

<שמואל אבואב: גם התנאים עצמם אומרים, ניתן לו שכר נמוך, אבל נחזיק אותו בתנאי מגורים של הפנימייה.

<שמואל אבואב: כשאנחנו מסיירים בפנימיות, אנחנו רואים שגם תנאי המגורים הם לא תנאים ראויים, גם פה צריך לעשות שינוי.

<שמואל אבואב: אנחנו רואים כמה רפורמות עברו על מערכת החינוך.

<שמואל אבואב: הרפורמה לגננות ולעוזרות גננות ולמנהלים ולמורים ולאופק חדש והרפורמה למדריכים – דילגו עליה.

<שמואל אבואב: זו העת הראויה, זה מה שמתבקש שייעשה.

<שמואל אבואב: בגלל שהמסגרות האלו הן מסגרות שקולטות את הילדים עם הקשיים הכי גדולים, הגיע העת לעשות אתה רפורמה וזו לא רפורמה גדולה.

<שמואל אבואב: יש 800 מדריכים בפנימיות ו-1,000 ברווחה, זה לא סיפור כל כך גדול.

<שמואל אבואב: ידענו רפורמות של 120,000 עובדי הוראה במערכת וזה צלח והוכיח את היכולת שלו.

<שמואל אבואב: זה מה שצריך לעשות כאן.

<שמואל אבואב: דבר אחרון בתמונת המצב, זה החוסר במדריכים.

<שמואל אבואב: בגלל כל מה שתיארתי, יש חוסר עצום במדריכים ולא צריך להכביר במילים על החשיבות של זה.

<שמואל אבואב: מה שצריך לעשות, זה ליצור מעמד ומיצוב של תפקיד המדריך ולהגדיר אותו כמחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: דבר שני, צריך להעלות את השכר, שיושווה לשכר הראוי של אנשי חינוך ואנשי מקצוע שנמצאים בשדה הזה.

<שמואל אבואב: דבר שלישי, צריך לאפשר גיוס של כוח אדם, איכותי, הטוב ביותר ולהגיד להם להגיע לזירה המאתגרת של הפנימיות, שם צריך את המעשה החינוכי המשמעותי והחשוב ביותר.

<שמואל אבואב: לעשות גיוס לאומי של אנשים טובים.

<שמואל אבואב: צריך ליצור מערך של הכשרה, יש תשתיות לכך במכללות ובאוניברסיטאות, ששם יהיה מסלול ייחודי להכשרת מחנכי פנימיות.

<שמואל אבואב: הדבר הבא, צריך ליצור מסלול קידום בכדי להשאיר אותם במשך 4,5 שנים בתפקיד של מחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: צריך ליצור לזה תמריץ, אתה נכנס בשכר הזה, בחלוף שנה תקבל עוד סכום, שנתיים עוד סכום ולעודד אותו.

<שמואל אבואב: עידוד המסלול יוכל להיות, תהיה מדריך, תהיה מחנך פנימייה, תוכל ללכת ללמוד, יתנו לו מלגות וישלחו אותו ללימודים וייתן להם אוויר ואורך נשימה יותר גדול.

<שמואל אבואב: אלו הדברים על רגל אחת, ניסיתי להסביר את חשיבות המסגרות של הפנימיות.

יעקב מרגי: > חוץ מהמילה מקצוע, אמרת הכול.

יעקב מרגי: אתה רוצה להפוך את זה למקצוע?

<שמואל אבואב: זהות מקצועית.

יעקב מרגי: אני בכוונה מחדד, אם אתה אומר שאתה רוצה דירוג, דרגה, מסלול קידום, בנית התווייה ליצירת מקצוע חדש.

יעקב מרגי: אם הייתי יועץ שלך, הייתי אומר לך לא להגיד שאתה רוצה ליצור מקצוע כי מיד כולם ייבהלו.

יעקב מרגי: כי בסך הכול זו לא קבוצה גדולה, קטנה אבל חשובה.

יעקב מרגי: צריך לראות איך עושים את זה, כי אם אתה מדבר על דרגה ודירוג, זה מקצוע.

יעקב מרגי: אלא אם כן יבואו בעלי המקצוע ויאמרו אחרת.

<שמואל אבואב: ניסיתי להסביר את חשיבות המסגרות, רציתי לשקף את תמונת המצב ורציתי להציג את הפתרונות שלדעתי צריך ללכת בהם.

יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לשאר הנוכחים, כדי לקבל תמונת מצב מלאה, מה לגבי הבעלות?

<שמואל אבואב: יש 14 בעלויות בכפרי הנוער, שביחד מקיפים כ-60 כפרים וברווחה יציגו את התמונה.

יעקב מרגי: מה שציינת זה פרט לרווחה?

<שמואל אבואב: פרט לרווחה.

<שמואל אבואב: 800 מדריכים יש היום בפנימיות ובכפרי הנוער ועוד 1,000 ברווחה.

<שמואל אבואב: יש 60 כפרי נוער במנהל לחינוך התיישבותי, שמהמנהל נמצא פה ויסביר ויש כ-170 פנימיות ברווחה.

<בני פישר: בני פישר, מנהל המנהל לחינוך התיישבותי ועליית נוער במשרד החינוך.

<בני פישר: אני מאד שמח על הוועדה ועל העלאת הנושא ומודה לפורום הציבורי.

יעקב מרגי: למה התעקשת על עליית הנוער?

יעקב מרגי: מה עוד קיים מזה.

<בני פישר: יש גם נוער עולה בכפרי הנוער.

<בני פישר: העלייה אמנם הצטמצמה אבל יש גם נוער עולה.

<בני פישר: ההיסטוריה של כפרי הנוער, התחילה בעליית הנוער.

<בני פישר: היום אנחנו מדברים על ישות יותר כוללת.

<בני פישר: לכן, זה לא רק כותרת, זה מהותי.

<בני פישר: ראשית אני רוצה להודות לפורום על זה שהעלו נושא מאד חשוב.

<בני פישר: אני רוצה קודם כל לעשות הבחנה בין מקצוע למקצוענות.

<בני פישר: שמואל הציג מתח מסוים, כי ברגע שאתה אומר מקצוע, בן אדם בחר מקצוע אז הוא נכנס למסלול של 20, 30, 50 שנה.

<בני פישר: אנחנו מבינים שאי אפשר להיות מדריך, גם לא 10 שנים וגם לא פחות.

<בני פישר: זה משהו שיש בו שחיקה.

<בני פישר: אתה נמצא בחזית 24 שעות ביממה, גם בלילה, זה קצת כמו להיות לוחם בסיירת.

<בני פישר: גם לוחם בסיירת שנמצא בחזית, יש שלב שהוא עובר הלאה.

<בני פישר: יש פה מלכוד בין מקצוע ומקצוענות.

<בני פישר: מקצוענות, כי אתה חייב להיות מומחה.

<בן ציון בראנץ: ולא בגלל שבעל המאה נבהל.

<בן ציון בראנץ: אני מאד מברך על הדברים שלו.

<בני פישר: דבר ראשון, הבחנה בין מקצוע למקצוענות.

<בני פישר: לדעתי מקצוענות זה לא דבר שנולדים אתו, הרבה פעמים יש נטייה למנהיגות, לא כל אחד יודע לעבוד עם אוכלוסיות בסיכון בעבודה אין-סופית, אבל יש חלק מאד משמעותי שכולל הכשרה, ליווי מקצועי ושכר, כמו שהציג שמואל.

<בני פישר: במובן הזה, המקצוע הזה צריך לקבל מיתוג יותר משמעותי.

<בני פישר: זו עבודה הכי חשובה במדינת ישראל בשדה החינוך ולא מספיק נתפסת ככזו, למרות שאנחנו, אלה שנמצאים בתוך כפרי הנוער והפנימיות, מאד גאים במה שהם עושים ומרגישים תחושת שליחות.

<בני פישר: גם שליח שיוצא לשליחות לתקופה מסוימת, יש לו סטטוס ומעמד.

<בני פישר: אז החשיבות של הוועדה הזו זה בהבנה, שזו הסיירת וצריך למצוא את הדרך לתגמל אותם בצורה נכונה.

<בני פישר: יחד עם זאת, למצוא את הדרך להשאיר אותם מקצועית.

<בני פישר: לבנות את ההכשרות הנכונות.

<בני פישר: גם המימון של זה עולה כסף.

<בני פישר: בסוף, כשבודקים כלכלית, אם אתה לוקח ילד, שמקבל ליווי נכון ומבוגר משמעותי שנמצא כאן ומספיק בטוח בעצמו - - -

יעקב מרגי: נכון להיום יש תכניות הכשרה?

<בני פישר: יש תכניות הכשרה, הן יוצגו בהמשך אבל העלויות והמימון שלהם לא מתוקצב בצורה מסודרת.

<בני פישר: בסוף, זה כסף.

<בני פישר: אבל ההבנה קיימת היום ואנחנו מרגישים שצריך לתת לזה משנה תוקף.

<בני פישר: פעם אחת אולי להגדיר את זה כתנאי, שתוך כדי עבודה אתה עובר מסלול של הכשרה ואתה מחויב למסלול הזה והמדינה בצורה כזו או אחרת מתקצבת חלק מהלימודים.

<בני פישר: זה נושא שמצריך עבודה ואולי אפילו מצריך חקיקה.

<בני פישר: אני שמח שהוא עולה ויש פה אנשים שמתעסקים בהכשרות בצורה יותר ישירה ואשמח שהם יישמעו, גם שמואל, מרכז אגף פנימיות אצלנו, ד"ר עמנואל גרופר, שעשה את זה בעבר ומתעסק היום באקדמיה בנושא.

<בני פישר: יש ידע מקצועי , צריך לעגן, צריך לתקצב, צריך להכניס אותו לחקיקה.

יעקב מרגי: מדריך שמגויס היום, בן אם זה במוסדות רווחה או באותן פנימיות של מנהל מנהל חינוך התיישבותי, הם מקבלים דרגה מסוימת או בסכום גלובאלי כחוזה העסקה?

<בני פישר: יש חוזה העסקה, יסוד מסוים שהוא קצת מעל שכר מינימום.

<עמנואל גרופר: הדירוג הוא דירוג עובדי הוראה בלתי מוסמכים, שכבר לא קיים אצל המורים כבר כמה שנים.

יעקב מרגי: מתחת לרדאר של הממונה על השכר, הוא אפילו לא נקלט.

<בני פישר: בחלק מהמקומות יש חוזים אישיים והבעלות מחליטה לתת קצת יותר.

<בני פישר: אין מדרג, אין תפיסה מסודרת או משהו שנראה נכון וראוי לעובד במקצוע הזה.

<בני פישר: לפעמים אתה מצליח לצאת בצורה טובה יותר עם הבעלות שלך ולפעמים לא, אבל אין אחידות.

יעקב מרגי: ממרום שנותיי, אני בן 53 וכשהייתי בגיל פנימייה, מדובר בשנות ה-70, התחושה תמיד הייתה ואני אומר את זה בהסתייגות, שהמדריכים היו כאלה שלא מצאו עבודה ואת אלה לקחו לטובת ההדרכה.

יעקב מרגי: בלי לפגוע בשום מדריך, כפי שאמרתי, לטוב ולרע, יש מדריכים שקנו שביתה בעיצוב אישיותם של רבים בחברה הישראלית, לחיוב, ויש כאלה שעשו טעויות חמורות, כמו בהרבה מגזרים.

יעקב מרגי: זה עדיין כך לצערי הרב.

פנינה תמנו: היום, עם משבר הדיור הציבורי, נדמה לי שהפתרון שמדריכים מוצאים גם דירה בכפר, עם העבודה, זה מדרבן אותם.

יעקב מרגי: אל תגלי את זה למס הכנסה, הוא יחייב אותם במס אחר כך.

<בן ציון בראנץ: שמי בנצי בראנץ, אני מפקח ארצי במשרד הרווחה.

<בן ציון בראנץ: אנחנו משימים 7,000 ילדים ב-166 מסגרות חינוכיות.

<בן ציון בראנץ: 40% מהילדים האלה מושמים לתוך המסגרות האלה על פי חוק, לצערי זה הולך וגדל.

<בן ציון בראנץ: אני רוצה להצטרף לברכות, בתור מדריך, לא חלמתי שהכנסת תעסוק במקצוע שלי.

<בן ציון בראנץ: צמחתי מבפנים ואני רוצה להשיב לך, אתה אומר, או שעשה טוב או שלא עשה טוב.

<בן ציון בראנץ: עבדתי 16 שנים כמטפל ישיר, מדריך ועובד סוציאלי, אני רוצה לומר לך שקיבלתי ילדים שמדריך נטש אותם, או עזב ואני מרגיש את הנזק כאשר מדריך עוזב או נוטש אותם.

<בן ציון בראנץ: אני לא אומר את זה ממרומי האקדמיה, או ממרומי הנתונים, אלא כבן אדם בשטח.

<בן ציון בראנץ: כמטפל בילדים ראיתי כמה חוסר מומחיות וחוסר הכשרה יכולה לעשות נזק, למרות הכוונות הטובות.

<בן ציון בראנץ: נזק לילד שמטופל על ידי מדריך, שלא קיבל הכשרה לפני שהוא נוגע בו.

<בן ציון בראנץ: זה מבחינת הזווית האישית שלי.

<בן ציון בראנץ: בסך הכול, אני חושב שזו הזדמנות לעשות מפנה, כפי שכבר אמרו פה.

<בן ציון בראנץ: אני רוצה להתלבט בנושא מקצוע או שליחות.

<בן ציון בראנץ: אני לא רוצה לסמן את ההתנגדות למקצוע, כהתנגדות מתוך תקציב.

<בן ציון בראנץ: זו טעות.

<בן ציון בראנץ: אני רואה בתפקיד ההדרכה מדריך דינאמי, קצר טווח, שצריך להשקיע את נשמתו בילדים, ללא הגבלת שעות, עם זמינות גבוהה.

<בן ציון בראנץ: א ני צריך לעזור לו לבנות כאות תודה את השלב הבא של חייו, להודות לו אחרי 4,5 שנים, שזו היחידה האידיאלית מבחינתי שאני רוצה אותו ולשלוח אותו לתפקיד הבא שלו.

יעקב מרגי: תסכים אתי, שאחרי שתכשיר אותו ותהפוך אותו לאיכותי, תצטרך לעבור מסננת קשה, שמתוכם יראו בזה שליחות.

יעקב מרגי: כולם יראו בזה שליחות, אבל יש כאלה שיכולים להרשות לעצמם לראות בזה רק שליחות ולבוא עם 5,000 שקל משכורת לעבודה כזו, כשהוא חשוף לשחיקה פיזית, רגשית, לפעמים אלימות, חשיפה לתביעות נגדו.

יעקב מרגי: בסוף, נצטרך את בעל המאה.

<בן ציון בראנץ: אני לא איש מאה, אני איש מקצוע.

<בן ציון בראנץ: לכן המאה בפחות מעסיקה אותי.

<בן ציון בראנץ: אני שואל את עצמי שוב את השאלה, האם אנחנו מסמנים מקצוע או מסמנים שליחות?

<בן ציון בראנץ: אני חושבת שאנחנו צריכים לסמן שליחות, לתת להם תחושת לשיחות, לתגמל אותם כבעלי שליחות.

<בן ציון בראנץ: מישהו דיבר על סיירת, אני מוכרח להגיד, שכשהייתי מדריך נתנו לי תחושה של סיירת.

פנינה תמנו: זה לא סותר.

פנינה תמנו: אני בוגרת פנימייה.

פנינה תמנו: הייתי מכיתה ז-יב' בפנימייה ואני חושבת שזה לא בהכרח סותר.

פנינה תמנו: בסופו של דבר יש אנשים שיוצאים לשליחות, מפתחים מקצועיות ולצד זה, אפילו שזו שליחות ומשרה מאד חשובה, צריך שהשכר יהיה נמוך, כדי שלא יפגע חלילה בשליחות, או חלילה שלא תהיה מקצוענות.

פנינה תמנו: אבל הבנתי ממך, שלפעמים צריך לשחרר אותם, זה צריך להיות אד-הוק.

פנינה תמנו: אני לא חושבת כך.

פנינה תמנו: יש אנשים, שאחרי 4 שנים של הכשרה, או 6 שנים, יש כאלה שמלווים מכיתה ז עד יב' את התלמידים, למה לשחרר בן אדם שמתחבר למקצוע, עדיין מרגיש שהוא בתוך השליחות?

פנינה תמנו: יש אנשים שנמצאים בתוך שליחות גם 20 שנה.

פנינה תמנו: מעבירים תחת ידיהם דורות של ילדים ואתה רואה שלא נפגם שם משהו.

<בן ציון בראנץ: המדינה קבעה את כללי הפנסיה והפרישה.

<בן ציון בראנץ: היא החליטה שבצבא פורשים בגיל כזה, במשטרה ובבתי הכלא בגיל אחר ויש ועדה שמשחררת מורים.

<בן ציון בראנץ: האם אנחנו רוצים לראות אצל הילדים האלה, היכן שזה כל כך דינאמי ודורש סבלנות, אנשים בני 67 שאומרים, נתתי את מיטב שנותיי, ועכשיו מה?

<בן ציון בראנץ: אני מזכיר לך שהייתה שכבה גדולה מאד בשנות ה-70 של מדריכים שראו בכפרי הנוער שליחות ונשארו עד שנות ה-50 שלהם.

<בן ציון בראנץ: אז באו ושאלו, עכשיו מה?

<בן ציון בראנץ: אם לא הכשרת אותו לשלב הבא, מה בעצם יהיה הגורל שלו?

<בן ציון בראנץ: לכן אני אומר, כן שליחות ללא גבולות, תגמול כן, הכשרה תוך כדי תפקיד והכשרה תפקיד, אבל כמקצוע ארוך טווח שמסיים בפנסיה את התפקיד, אל מול האתגרים של התפקיד, יש לי ספק.

<בן ציון בראנץ: אני רוצה להוסיף, איך אנחנו בונים את המהפכה של השינוי.

<בן ציון בראנץ: דבר ראשון אני פונה למחוקקים, פנינו יותר מפעם אחת לבית המחוקקים, על מנת לבקש שההדרכה תהיה מקצוע מועדף.

<בן ציון בראנץ: זה יהיה ליווי של תחושת שליחות.

<בן ציון בראנץ: המדינה אומרת שאתה, כבוגר צבא, תוכר כמועדף.

יעקב מרגי: במקרה הזה, מילים לא רק שלא הורגות, גם מועילות.

יעקב מרגי: אני חושב שזה רעיון אדיר וצריך לבחון אותו.

יעקב מרגי: אני מציע, שאחרי שהמשרדים הנוגעים בדבר יתנו את ההתייחסויות שלהם, נשמע גם את אנשי המקצוע ואז נוכל להפיק בסוף הדיון כמה מסקנות אופרטיביות, כדי שהדיון יהיה מעשי.

<בן ציון בראנץ: אני חושב שהמחוקק צריך לחייב מעביד של מי שעובד בהדרכה, להפריש לו קרן השתלמות.

<בן ציון בראנץ: לשמחתי, זכינו בפנסיה ובזכויות חופשה.

יעקב מרגי: יש עדיין עובדים שאין להם קרנות השתלמות במשרדי הממשלה?

<בן ציון בראנץ: כן.

<בן ציון בראנץ: 6 שנים אתה שומע את המדריך אומר, יש לי יחידה של 6 שנים שבתומה אני אקבל את אותה הקצבה.

<בן ציון בראנץ: פעם זה היה למורים, שהתנו את שנת ההשתלמות לפני שרכשו בזה כל מיני דברים, אמרו למורה שזה מיועד למניעת שחיקה ואתה תקבל את הכסף לטובת הכשרה והשתלמויות.

<בן ציון בראנץ: אני חושב שזה חשוב מאד מבחינת החקיקה.

<בן ציון בראנץ: שאלת האם זה חוזה?

<בן ציון בראנץ: אני חשוב שצריך לבנות מערכת שכר דיפרנציאלי, שמתגמלת את המעסיק לפי השכלה ולפי ותק.

<בן ציון בראנץ: היום, כמו שנאמר לך, זו יחידת עסקה.

<בן ציון בראנץ: אני רוצה שתעשה דיפרנציאציה שבה מוסד שמעסיק ותיקים ומשכילים יקבל יותר.

<בן ציון בראנץ: יש מדד לפתוח את זה.

יעקב מרגי: רק שיקבל יותר, יתגמל יותר.

<בן ציון בראנץ: ישנו חוק שנקרא חוק הפיקוח על המעונות 1965, שמגדיר את השכלת המדריך.

<בן ציון בראנץ: שם, בחוק הפיקוח על המוענות כתוב, שהשכלת מדריך תהיה 12 שנות לימוד.

<בן ציון בראנץ: הגיע הזמן לשנות את החוק ולדרוש בסיס בחוק, שלא ייכנס לתוך הפנימייה מדריך ללא בגרות מלאה.

<רחל סעדה: הסתכלתי על המכרזים, על הצעות העבודה של מדריכים וזה מה שדרושים, 12 שנות לימוד.

<בן ציון בראנץ: אני באתי מטיפוס על עצים קטנים ומעשיים, גם התנגדתי למקצוע.

<בן ציון בראנץ: אני קורא את השטח לכן אני אומר שאפשר לדרוש לשנות את חוק הפיקוח על המעונות משנת 65 ולהגיד שלא ייכנס מדריך פנימייה פחות מבגרות מלאה.

<בן ציון בראנץ: אני לא מבין למה הילדים שלי לא זכאים למישהו שסיים בגרות ויכול לדבר עברית נכונה ולנהל דיאלוג מכובד עם הילד.

פנינה תמנו: בהמשך לרעיון הזה, אולי כן הגיע הזמן לרענן את החוק הקיים, אבל לטעמי כן צריך להשאיר פונקציה של מדריכים, שהם מדריכים שיש להם את הערך המוסף הייחודי שלהם, גם אם אין להם בגרות.

פנינה תמנו: אבל שזה יהיה יוצא מהכלל.

יעקב מרגי: אני אביא דוגמה מהחיים יש הרבה מקומות עבודה, פנימיות, שבוגר שלהם, וזה יכול להיות חניך שהתחיל מהתחתית במצבו האישי, נבנה, התחבר למקום, קיבל מיומנויות, המדריך שלו הוא מודל לחיקוי והפנימיות מאמצות אותו.

יעקב מרגי: זה מתחבר למה שאומרת חברת הכנסת תמנו, לגבי ערך מוסף.

<בן ציון בראנץ: את אומרת שיתקבלו ללא השכלה.

פנינה תמנו: זה לא מה שאמרתי.

פנינה תמנו: אני אמרתי, שבהמשך לדבריך, שהעלו רעיון יפה ונפלא, עדיין, צריך להשאיר פונקציות ייחודיות, בחריג, לא בכלל, שמאפשרות למנהל פנימייה להעסיק, למרות התקנות שנחליט אולי לרענן אותם, מדריכים בגלל הערך הנוסף שלהם, האישיות שלהם, אם צמחו מתוך הפנימייה או שאולי בסיפור חיים שלהם יש תרומה משמעותית כי הוא יודע לדבר אל הילדים.

פנינה תמנו: לכן אני אומרת שצריך להשאיר את הקטגוריה הזו ולא לפסול אותה.

יעקב מרגי: אני משיב את רשות הניהול ליושבת ראש הוועדה.

יעקב מרגי: (היו"ר אורלי לוי אבקסיס)

אורלי לוי אבקסיס: אני מאד מתנצלת, הייתי בוועדת הכנסת בנושא הדיור הציבורי, דיון שהיה מאד טעון.

אורלי לוי אבקסיס: זו רק מערכה אחת בקרב והיא נדחתה בינתיים.

<בן ציון בראנץ: אני רק רוצה לנצל את הצטרפותך ולחזור על מה שאמרתי בהתחלה, שאני מודה שהכנסת הגיעה לזמן של הטיפול במדריך בתוך הפנימייה ואני מוסיף את תודתי גם בפנייך.

<בן ציון בראנץ: אני מגיע למערכת ההכשרות של המדריכים.

<בן ציון בראנץ: מדריך ראוי צריך לקבל שני סוגי הכשרות: הכשרה מסודרת במהלך כניסתו, עם רמה אקדמית ורמת מרצים, שיש לפקח עליה, כמו בית הספר המרכזי של משרד הרווחה.

<בן ציון בראנץ: אבל זה לא מספיק.

<בן ציון בראנץ: בסיום הכשרתו הוא צריך הדרכה רצופה על עבודתו.

<בן ציון בראנץ: אלה שני חלקים שבלתי ניתן להפריד ביניהם.

<בן ציון בראנץ: הכשרה לחוד אבל ליווי כמעט יום-יומי של גורמים מוסמכים, כי אנחנו מטפלים בילדים.

<בן ציון בראנץ: החלטה שגויה, גם של מי שהוכשר, עלולה לגרום נזק רב.

אורלי לוי אבקסיס: הכשרה של כמה זמן אתם מדברים?

<בן ציון בראנץ: לא פחות משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר מפספסים את כל הש"ש והמתנדבים והשירות הלאומי.

יעקב מרגי: בדיוק נכנסת בשלב הדיון של ערף המוסף הנוסף, למי שלא יעמוד בקריטריונים.

יעקב מרגי: למשל דוגמה של בוגר שחוזר להדריך במוסד, בוגר מוכשר.

<בן ציון בראנץ: אני מקבל את הצעתה של חברת הכנסת תמנו-שטה, על הערך המוסף.

פנינה תמנו: זה צריך להיות מוגדר, אפילו כמה על פי תקן.

<בן ציון בראנץ: אני מסכים, אבל הליווי היום-יומי, אחרי הכשרה הוא חובה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה משרד הרווחה, זה בידיים שלכם.

<בן ציון בראנץ: נכון, אני אומר מה קיים היום.

<בן ציון בראנץ: היום מערכת ההדרכה והתמיכה שניתנת למדריך היא על ידי הצוות הטיפולי , זה לא מספיק.

<בן ציון בראנץ: הייתי רוצה להרחיב.

<בן ציון בראנץ: אנחנו כרגע בדיאלוג עם כמה ארגונים שנקבע להם סטנדרט של כניסה וליווי לתוך הפנימייה.

<בן ציון בראנץ: אנחנו נקבע את השעות ואת רמת ההדרכה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם גם תממנו את זה?

<בן ציון בראנץ: כן.

<בן ציון בראנץ: אמרו בהתחלה, שיופיע בעל המאה וייבהל.

<בן ציון בראנץ: אני חושב שאנחנו לא נבהלים.

<בן ציון בראנץ: אנחנו מחזיקים היום מערכת הדרכה שנותנת למדריכים לבוא בחינם, ובלבד שיבוא וילמד.

<בן ציון בראנץ: אנחנו לא נבהלים.

יעקב מרגי: היום, לעדכן את השכר של עובדות הניקיון בעיריות, שאחרי העדכון עדיין מקבלות תוספת שכר על פי חוק, שזה מה שנקרא שכר מינימום, אתה יודע כמה זמן לקח?

יעקב מרגי: הכיפה היא משרד הרווחה ומשרד החינוך, אסור לנו להלחיץ אותם, צריך להיאבק ולא להרפות אם אתה רוצה לשדרג את מעמדו של המדריך, להגדיר ולתגמל, אתה צריך לדעת גם בסוגיה הקשה הזו, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: אם צריך להפריד אותם מעובדי ההוראה האקדמיים, אז יפקידו ויקימו דירוג חדש.

פנינה תמנו: נראה לי שנקודת הפתיחה כבר יותר טובה בגלל שעל הפנימיות וגם על כפרי הנוער, מתחילת הקדנציה הזו, שר הרווחה דיבר על כך וגם שר החינוך ולדעתי אפילו נקבו בסכום.

פנינה תמנו: אלא אם כן תגיד לי שהם נסוגו אחורה.

<בן ציון בראנץ: אני לא יודע על נסיגה, אני רק מוכן להצהיר פה שמערכת ההדרכה שלנו היא חינם.

<בן ציון בראנץ: אנחנו אפילו לא גופים מחיר סמלי ובלבד שהאנשים האלה יוכשרו.

פנינה תמנו: אי אפשר לגבות מהם, אלה ילדים.

יעקב מרגי: אתה מדבר על מערכת של השתלמות למעסיק.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הכשרה בסיסית.

<עמנואל גרופר: אני אומר לכם שזו נקודה שולית לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכם, כמי שעשתה קד"צ, לפני שירות צבאי, חלק מהמתגייסים או מהמתגייסות היו נשלחים לקורס טרום גיוס.

אורלי לוי אבקסיס: אני עשיתי קורס חובשות במסגרת קד"צ.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שלושה חודשים אינטנסיביים, שנמצאים רק במסגרת הלימוד.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה יודעת לעשות את זה טוב מאד, משרד הביטחון יודע לעשות את זה נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אי אפשר להעתיק את המודל ואז ברגע שמסיימים אתה קד"צ מתחיל להיספר הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: כך הרווחת אותו שנה שלימה, אם זה שירות לאומי, או ש"ש ותוך כדי תנועה לתת השתלמויות.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא להעתיק את המודל הזה, שאני חושבת שהוא מודל מוצלח ביותר?

אורלי לוי אבקסיס: בשורה תחתונה, הבן אדם מקבל גם את הידע המקצועי גם מגיע לשירות עם כלים מתאימים ויותר קל לעשות השלמות תוך כדי תנועה מאשר להתחיל מהתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יכול לתת לי תשובה על זה?

פנינה תמנו: אני רוצה להסב את תשומת לבך, זה יפה ונכון לדבר על הכשרות של מדריכים אבל אחת הבעיות היא שמשרד הרווחה יודע להשתמש בבנות שירות לאומי, אבל בסוף המקומות הם אלה שצריך לתקצב אותן.

פנינה תמנו: אני אומרת שצריך לבדוק כמה אתם מתקצבים בנות שירות לאומי וגם כמה משרד החינוך כי זה שימוש נכון.

פנינה תמנו: זה גם בונה חברה, מבחינת אותם צעירים שעוברים תהליך מסוים ויוצאים החוצה אחרי שהתנדבו ונתנו מעצמם, מצד שני זה גם מוריד מהעומס ונותן המון כלים למקום.

פנינה תמנו: זו נקודה יותר אקוטית לדעתי מאשר אותן הדרכות.

יעקב מרגי: גם הש"ש או בן/בת השירות הלאומי צריכים את ההכשרה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אם אתה שם אותם במסגרת אינטנסיבית שלושה חודשים, זה שווה לחצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם עשו את קורסי הקד"צ במסגרת שירות בטחוני.

אורלי לוי אבקסיס: שם הצליחו לרכז המון חומר, להפוך אותם למקצוענים בזמן קצר יחסית ואז המונה דופק מהרגע שהוא נכנס למערכת.

אורלי לוי אבקסיס: לכן ההכשרה היא מוקדמת.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה, אתה אומר שיש לכם את האנשים שיכולים להכשיר, בחינם, צריך למצוא את האכסניה הנכונה.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לשמוע את גורמי המקצוע, אם זה משהו שמקובל עליהם.

<עמנואל גרופר: עד לפני שנתיים הייתי בתפקיד של שמואל, מנהל אגף הפנימיות במנהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער והיום אני באקדמיה, גם במכללת בית ברל וגם במכון לנדר.

<עמנואל גרופר: אני מאד מעריך את ידידי בנצי בראנץ, אבל מה שהוא מציג כאן, זו דוגמה קלאסית למה העסק הזה מדשדש כבר כל כך הרבה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

<עמנואל גרופר: כי בעצם משרדי הממשלה לא רוצים להחליט.

<עמנואל גרופר: וכשהם לא רוצים להחליט, הם בעצם מחליטים שהם משאירים את המצב כפי שהוא.

<עמנואל גרופר: החזון שהציג שמואל אבואב הוא חזון אחר, שמדבר על לעשות שינוי מהותי, שיהפוך את העיסוק הזה למקצוע.

<עמנואל גרופר: זה נכון שזה מקצוע מיוחד מפני שהוא קצר טווח, אבל בעצם המקצוע הוא עבודה עם נוער, כאשר השלב הראשון יהיה הדרכה בפנימייה והניסיון שאדם צובר בתפקיד הוא ניסיון חשוב ביותר לכל הקריירה שלו, אם הוא יהיה מורה, או כל דבר אחר.

אורלי לוי אבקסיס: עושים את זה עם פרמדיקים, גם בשירות הלאומי.

<עמנואל גרופר: היום, בפנימיות של כפרי הנוער, בסטטיסטיקות שאנחנו עושים, כ-50% מהמדריכים הם בעלי תואר ראשון.

<עמנואל גרופר: ברובם, לא בתחום החינוך, בכל מיני.

אורלי לוי אבקסיס: זו רק הסבה?

<עמנואל גרופר: זו לא הסבה.

<עמנואל גרופר: זה אומר, שאם תדרשו במקום 12 שנות לימוד, תדרשו תעודת בגרות, לא עשיתם שום דבר.

פנינה תמנו: האם הם עוברים מבחני אישיות?

פנינה תמנו: זה יותר חשוב לי מכל דבר אחר.

<עמנואל גרופר: הם לא עוברים מבחני אישיות וגם את זה הם לא צריכים.

פנינה תמנו: למה?

פנינה תמנו: אני כן חושבת שצריך לעשות מבחני אישיות.

<עמנואל גרופר: אבל לא זאת הבעיה.

<עמנואל גרופר: את רוצה לשנות את המיצוב של התפקיד ואת זה לא תשיגי על ידי מבחני אישיות.

פנינה תמנו: לא מיצוב.

פנינה תמנו: בוועדה לזכויות הילד, ככל שאני נמצאת פה, מה שמעניין אותי בסוף זה ביטחונם של הילדים.

פנינה תמנו: משיהו דיבר על כך שמי שמגיע לתחום הזה פעמים רבות זה סוג של אנשים עם ברירת מחדל וזו לא המטרה.

פנינה תמנו: דווקא כן מעודד לשמוע ש-50% הם בעלי תואר ראשון, אבל אני אומרת שמה שהכי חשוב בסופו של דבר אלה אנשים שיודעים לגעת בציפור נפשם של הילדים, ללוות אותם ולא חלילה אחרי חצי שנה שמישהו יקום וישאיר ילדים, במיוחד של פנימיות הרווחה, עם נזק בלתי הפיך.

<עמנואל גרופר: אנחנו רוצים להידמות בהרבה דברים למדינות ה-OECD.

<עמנואל גרופר: אנחנו היחידים, שעדיין מרשים לעצמנו להפעיל פנימיות וישראל היא המדינה שיש בה הכי הרבה ילדים בפנימיות באופן יחסי עם מדריכים, ללא שום הכשרה מוקדמת.

<עמנואל גרופר: יש הכשרות.

<עמנואל גרופר: הקמנו במכללה האקדמית בית ברל הכשרה ל-BED של 4 שנים למדריכי פנימיות תוך כדי עבודה, שהם לומדים יום וחצי בשבוע.

<עמנואל גרופר: 100 אנשים כבר עברו את זה.

<עמנואל גרופר: הבעיה, ופה אנחנו מגיעים לכנסת, שזה וולונטארי.

<עמנואל גרופר: מנהל שרוצה שולח את האנשים שלו ללמוד ומנהל שלא רוצה לוקח אנשים עם 10 או 12 שנות לימוד.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מדברים כבר על צוות מקצועי ולא על צוות מתחלף כמו השירות הלאומי והש"ש.

אורלי לוי אבקסיס: אז נעשה הפרדה, ההכשרה צריכה להיות שונה בין המתחלפים לבין הצוות שאנחנו רוצים אותו באופן יותר קבוע.

<עמנואל גרופר: זה נכון, אבל אלה כוח עזר.

אורלי לוי אבקסיס: וגם הוא צריך הכשרה.

<עמנואל גרופר: נכון, כוח עזר הוא מאד חשוב אבל הוא לא יכול להחליף את הצוות המקצועי הקבוע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על לימודים לתואר?

<עמנואל גרופר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אז פה אנחנו צריכים את הלמ"ג.

<עמנואל גרופר: אין בעיה, יש היום, בהרבה מאד מכללות לחינוך, יש את זה בבית ברל ויש את זה באורנים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתם מבקשים עכשיו את ההסדרה של המקצוע?

<עמנואל גרופר: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: אז צריך להתחיל להתניע את התהליך בהצעת חוק.

אורלי לוי אבקסיס: בלי זה, זה לא יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להפוך את המקצוע למקצוע מוגדר, כמוש עשינו בדיוק עם הנושא של מקצועות הפרא רפואיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לקח הרבה זמן, זה לא תהליך קצר, זה תהליך שצריך לעבוד אתו מול המל"ג ומול הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד שאנחנו מסכימים ויש לי תחושה שגם עם שאר החברים, נשמח לקחת כחלק שמתניע את התהליך.

יעקב מרגי: זרקנו בחלל האוויר את השאלה אם זה נכון להגדיר את זה כמקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: תעשה מדרג.

יעקב מרגי: השאלה אם זה מחייב לעבור בהגדרה של מקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: אז השכר יהיה גם שווה ערך.

<שמואל אבואב: ההצעה היא, שיהיה כוח סמי מקצועי, שאלה המדריכים, ש"ש, מדריכים, שירות לאומי, הם באים לזמן קצר, מתחלפים וזה כוח סמי מקצועי.

<שמואל אבואב: לצדם, מקצוע שנקרא מחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: כמו שיש מחנך כיתה, יהיה מחנך פנימייה.

<שמואל אבואב: אם הוא יוכשר למהלך הזה, המסלול הטבעי ההמשכי, אחרי 4,5 שנים בפנימייה, יהיה ללכת למערכת החינוך, להיות רכז.

אורלי לוי אבקסיס: יהיה לו גם אופק תעסוקתי, אפשרות קידום.

<שמואל אבואב: היום אומרים לו, אתה מדריך, השער של מערכת החינוך נסגר בפניו, כשכל המרחב של מערכת החינוך יכול היה להיות הבסיס הטבעי להתקדמות עבורו.

<שמואל אבואב: אז הוא בא לפרק מלא, ל-4,5 שנים טובות, נמרצות, במסגרת של 24 שעות, היה מכשיר את עצמו ואחר כך הולך למסלולים אחרים.

<יואב אפלבוים: אני רוצה בבקשה להתייחס ואני מתנצל מראש שאני הולך לקלקל את החגיגה.

<יואב אפלבוים: אני האדם שציפית לו, כשהגדרת מדריך שיש לו ערך מוסף.

<יואב אפלבוים: בשנת 72 התחלתי כמדריך ובמשך 41 השנים האחרונות אני עוסק רק בנושא של חינוך פנימייתי.

<יואב אפלבוים: היום בהכשרתי אני עובד סוציאלי, הייתי מפקח על פנימיות, עבדתי שנים במשרד החינוך, בעליית הנוער והחינוך ההתיישבותי והיום אני מנהל מערכת טיפולית פוסט-אשפוזית של משרד הרווחה.

<יואב אפלבוים: כל מה שנאמר על מסלולי ההכשרה למדריכים הוא נכון ויציב.

<יואב אפלבוים: אני מחזיק צוות, שהוותק שלו מהמובילים בארץ.

<יואב אפלבוים: לפני שרצים להצעות חוק, אני מציע כמה הצעות חוק, לפני ההצעה להכשרת מדריכים.

<יואב אפלבוים: אם לא יהיה ניתוח אמיתי והחלטה אמיתית, שממשלת ישראל לוקחת בידיים את כל הנושא של הסידור החוץ ביתי ומאגדת אותו לאיגוד אחד, שנותן את התשובות, החל להגדרה מי זקוק לסידור חוץ ביתי וכלה בהגדרה מה זו פנימייה, מי הולך לפנימייה ומי עובד בפנימייה, אנחנו יכולים לדבר מהיום עד מחר על נישה, שהיא מאד חשובה והיא הכשרת המדריכים.

יעקב מרגי: אבל כרגע הדיון הוא על הכשרת המדריכים.

<יואב אפלבוים: אני אומר לפרוטוקול ואחזור ואומר את זה בכל פורום שדן בנושא שנוגע בחינוך הפנימייתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב מאד, רק שהנושא הספציפי היום הוא על המדריכים ועל הכשרתם.

<יואב אפלבוים: אני יודע, אני רק מאיר את עיניכם, שאם נפתור, כאילו, את הבעיה הזו, לא פתרנו כלום.

<יואב אפלבוים: אני אומר לכם את זה בצער ובכאב, כאדם שמוביל מערכת, שמדריכים יושבים שם 8 עד 10 שעות.

<בן ציון בראנץ: כמערכת מובילה אצלנו ובאמת אתה ראוי רק למילים טובות, יש פה שני דברים, תזה של אקדמיזציה ומקצוע ויש פה שליחות עם מערכת עוטפת.

<בן ציון בראנץ: אני שואל אותך, כמנהל הפנימייה, מה יישומי יותר?

<בן ציון בראנץ: מה אתה רוצה יותר?

<יואב אפלבוים: אני לא רואה שום אפשרות, לא רואה שום אדם שייקח על עצמו, כמקצוע לחיים, תפקיד של מחנך פנימייה.

<יואב אפלבוים: אני פוגש את הבודדים, יש אצלי בצוות, בתפקידים מרכזיים, שתי מרצות במכללת אורנים לחינוך בלתי פורמאלי ולהכשרת מדריכים של קידום נוער.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את זה אנחנו מנסים לשנות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדברים עדיין בדיסקט הישן.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנהפוך את זה למקצוע, עם תעודה, עם אופק תעסוקתי, זה כבר לא המורה באופלן הקליטה שקמה המדינה, אלא זה מורה, שעבר, קיבל את התעודה יכול להתקדם, יש לו לאן לשאוף, יכול להיכנס ולקבל תפקידים לא רק בפנימיות אלא במערכת החינוך בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: הפכנו את זה למקצוע נדרש.

יעקב מרגי: ובתנאי - - -

אורלי לוי אבקסיס: בתנאי שיהיה שכר בצדו.

יעקב מרגי: לא תוכלי שמסלול ההכשרה שלו יהיה ספציפי של מדריך פנימייה.

יעקב מרגי: צריך לבנות לו את מסלול ההכשרה, שיהיה גם אפקטיבי להוראה ולעוד דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אז יהיה לו גם ערך מוסף, ותוכל להשתמש בו באותן מסגרות.

אורלי לוי אבקסיס: אני ממש בעד.

פנינה תמנו: זה משהו שמצריך דיון נרחב.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לבדוק את הרעיון של פרופסורה בתחום.

אורלי לוי אבקסיס: הרי לא סתם עשו את זה בנושאים של טיפול במוזיקה, ובאמנות.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהפכו את זה למסלול וכמובן שיש את דור הביניים, שאנחנו מתחשבים בו, עושים לו השלמות כאלה ולוקחים בחשבון גם את כל הרזומה, את הניסיון, את העבודה בשטח, את השנים שעבד, זה יהיה דור המדבר, שעליו נצטרך להחיל חוקים מסוים ולהגמיש דרישות כאלה ואחרות לגביו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מכאן ואילך, להפוך את זה למשהו שעומד על שני רגליים.

<עמנואל גרופר: יש לזה דוגמאות, בכל אירופה עובדים כך כבר משנות ה-60 של המאה הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: באירופה זה מקצוע נלמד, עם תעודה?

<עמנואל גרופר: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נבקש מחקר משווה ממחלקת המחקר של הכנסת, לבדוק איך זה עובד באירופה, כי זה בדיוק מה שעשינו עם המקצועות הפרה-רפואיים.

יעקב מרגי: ההערכה שלי היא שאנחנו נתעכב עם זה.

יעקב מרגי: המקצוע צריך תיקון חקיקה.

יעקב מרגי: כשתתחילי לעשות את העבודה, יבואו כל המל"ג וכל אנשי הדעה ויגידו לך, יש כבר מקצוע קיים, תעשו לו התאמות מיוחדות.

יעקב מרגי: אם אתה שואף שהוא יהיה מקצוע אקדמי, יש עבודה סוציאלית.

יעקב מרגי: בעבודה סוציאלית תהיה התמחות מיוחדת לפנימייה, כי יכול להיות שלא צריך להמציא את הגלגל.

יעקב מרגי: בשלבי ההכנה יבואו ויגידו לך שאת סתם ממציאה את הגלגל מהתחלה.

יעקב מרגי: אם תיקחי את תכנית הלימודים תראי שהעובד הסוציאלי עושה כמעט 80% מההכשרה, או עובד ההוראה.

<עמנואל גרופר: אתה ראית עובד סוציאלי שמוכן להיות מדריך?

יעקב מרגי: הפסקתי לשאול את השאלה "אם ראית", חז"ל אומרים "אל תאמר אי אפשי על מה שאפשי".

יעקב מרגי: אין בלתי אפשרי.

יעקב מרגי: אמרו לנו, ראית רופא מומחה שאחרי שלמד 7 שנים ירד להתמחות בנגב?

יעקב מרגי: כשנתנו תמריצים למתמחים לרדת בנגב, פתאום בסורוקה יש רופאים.

יעקב מרגי: פתאום בגליל יש רופאים.

יעקב מרגי: זה התפקיד שלנו.

יעקב מרגי: כשאתה בא להציע הצעה, אתה צריך לדעת איפה הפרצות שלך.

יעקב מרגי: הפרצות פה הם התגמול.

יעקב מרגי: אם יהיה תגמול, עבודה שתיתן לה גם מיתוג, יהיה קמפיין, תעשה לזה האדרה, תיתן העדפה.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר ליצור מסלול של עובדים סוציאליים.

פנינה תמנו: אתה סקפטי.

<עמנואל גרופר: העניין שאנחנו מדברים פה על עבודה חינוכית טיפולית.

<עמנואל גרופר: לכן, אני לא בעד הרעיון של להפוך את העבודה הסוציאלית לזה.

יעקב מרגי: זו הייתה רק דוגמה.

<עמנואל גרופר: היום, 85% מהילדים שנמצאים בפנימיות בישראל, נמצאים בפנימיות חינוכיות.

<עמנואל גרופר: זה נכון שהפנימיות הטיפוליות והשיקומיות שמשרד הרווחה מטפל בהם, הן פנימיות חשובות, שעוסקות בילדים מאד מורכבים.

<עמנואל גרופר: אבל אנחנו מדברים פה על תפקיד חינוכי טיפולי.

<עמנואל גרופר: זאת גם התפיסה באירופה של הסוציאל-פדגוג, שעושה גם את העבודה החינוכית וגם את העבודה הטיפולית ברמה הראשונית.

פנינה תמנו: צריך גם לעשות הפרדה בין מוסדות כאלה של הרווחה לבין מוסדות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: מדריך יהיה מדריך לכאן ולכאן, הוא יתאים לשניהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאפשר לסכם את הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: כתוב לי פה, להפוך את המקצוע למקצוע מועדף, שמה הייתה הכוונה?

פנינה תמנו: לשפר את התנאים, קרן השתלמות.

יעקב מרגי: אני קורא לאמץ את המסמך הזה.

יעקב מרגי: תכינו לנו את הפלטפורמה, הידע אצלכם, זה יהיה אב טיפוס שממנו נתחיל תהליך של הסדרת המקצוע הזה, כולל ההכשרה שלו.

יעקב מרגי: הוועדה תקבל את המסמך ותוביל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הרגע בו המקצוע הזה יהפוך להיות מוסדר ומוכר, עם כל הייחודיות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: לתת לאותם אנשים שיבחרו לגשת למקצוע הזה אופק תעסוקתי עם אפשרויות קידום.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפעל לקידום הצעת חוק ברוח המסמך, מה שמתקיים, כמו שהסתבר לנו כאן, המון שנים כבר באירופה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו, המפעילים הגדולים ביותר בעולם, של המסגרות הללו, מן הראוי שגם נתקדם בהתאם.

אורלי לוי אבקסיס: דבר שני, אנחנו נמשיך ומדון בנושא, אבל לפני שאנחנו סוגרים את הדיון, הייתי רוצה לתת התייחסות לצוות העזר.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להגיע גם אליהם עם הכשרות בסיסיות, בדיוק כמו שעושים עם הפרמדיקים, וזה לא נחשב לתקופה שסופרים בה את השירות.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהולך למסלול של פרמדיק, נספר לו יותר מאשר מי שהלך למסלול של חינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים ממשרד הרווחה לבחון את המודלים של האוכלוסייה הצעירה שמגיעה לגיוס או לשירות לאומי עם התמקצעות, כמו למשל בחובשות, פרמדיקים ומקצועות אחרים שדורשים הכשרה בסיסית טרם הגיוס.

אורלי לוי אבקסיס: באותה מידה גם עם האוכלוסייה הזמנית והצעירה של הפנימיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת לבדוק את הנושא ולהגיע עם תשובה לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצפים לתשובה בנושא הזה ממשרד הרווחה תוך שלושה חודשים, ואנחנו נעבוד על שינוי חקיקה בהתאם להסדרת המקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לכולם, הישיבה נעולה.