ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 139, 2014-01-15 15:20

עמרם מצנע: קודם כול, תודה רבה לכם, אני מתנצל בפני אלה שהמתינו.

עמרם מצנע: רצינו להתחיל ב-15:00 אבל היו עדיין הצבעות.

עמרם מצנע: מי שיודע, לא נהוג לעשות ישיבות ועדה בזמן שהמליאה מתכנסת, אבל בעצה אחת עם השר חשבנו שחשוב מוקדם ככל שאפשר, לאחר שהשר הציג את תכניתו בפני התקשורת והציבור, שהשר יבוא ויציג גם בפנינו את תכניתו.

עמרם מצנע: ומאחר שלוחות הזמנים של כולם עמוסים, לא מצאנו מקום טוב יותר, מוקדם יותר ומתאים יותר, ועל כן אנחנו עושים את זה כאן ועכשיו.

עמרם מצנע: סדר הדברים יהיה שלאחר הפתיחה שלי השר כמובן יציג בפנינו את תכניתו, ולאחר מכן נאפשר קודם כול לחברי הכנסת ואחר כך גם לאורחים לשאול, להעיר , להאיר, ככל שתרצו.

עמרם מצנע: משך הזמן יהיה לא אחרי 17:00, כלומר כשעה וחצי, או פחות, אם תגלו פחות עניין.

עמרם מצנע: אני יודע שיש כמה חברי כנסת שיצטרכו לצאת באמצע, ננסה לתת להם קדימות.

עמרם מצנע: אני רוצה לפתוח רק במשפט אחד.

עמרם מצנע: ישבתי עם השר הרב שי פירון על התוכנית וקידמתי בברכה את התוכנית, שנדמה לי שמציגה בפעם הראשונה מאז שאני זוכר אבל בטח בכנסת הנוכחית, שעוד מעט תמלא לה שנה, תכנית מקיפה, רחבה, לא "חאפ לאפ".

עמרם מצנע: ולא דברים שיקרו מחר בבוקר אלא תהליך מתמשך עם כוונה ורצון לקבע אותו גם בתהליך חקיקה מתאים ונכון, וגם כמובן בשיתוף פעולה ודו-שיח מתמשך עם כל השותפים, כדי להביא תוכנית כזו לא רק לביצוע אלא גם ליצירת מציאות חדשה ומציאות אחרת.

עמרם מצנע: ואני לא רוצה להרבות יותר במילים, אני חושב שהתוכנית היא נכונה, היא ראויה.

עמרם מצנע: יש בה כמובן עוד הרבה דברים שיצטרכו פירוט, ניתוח והתדיינות, אבל בסך הכול אני חושב שהוועדה בדיוניה השונים עסקה בחלק מהתחומים ואני שמח שמתקיים שיתוף פעולה, ואני חושב שבאמצעות שיתוף פעולה כזה אפשר באמת להגיע להישגים.

עמרם מצנע: אין ספק שמערכת החינוך שלנו זקוקה לשינוי, אבל תהליכי.

עמרם מצנע: אין ספק שהדבר הכי חשוב, ואני אומר את זה לא רק כי אני יושב-ראש ועדת החינוך ושר החינוך נמצא פה, שהחינוך הוא באמת הפלטפורמה, המנוף, הדרך האמיתית לחזק את החברה הישראלית, לסגור פערים בתוך החברה הישראלית ולהכין את הדורות הבאים שלנו למציאות משתנה, מורכבת, רגישה, מסובכת, כאן בחלקת האלוהים הקטנה של כולנו.

עמרם מצנע: אז תודה רבה וכבוד השר, בבקשה.

שי פירון: שלום, תודה רבה לך, מכובדי יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת עמרם מצנע.

שי פירון: חברי סגן שר החינוך אבי וורצמן, יושב-ראש האופוזיציה בוז'י הרצוג, חברי הכנסת, פעילי חינוך רבים, נציגי ארגונים שיש כאן, שלטון מקומי, אני רוצה ברשותכם להציג את התוכנית "ישראל עולה כיתה" בשלושה חלקים.

שי פירון: בחלק הראשון אני רוצה ברשותכם לתת את הרקע, בחלק השני אני רוצה להסביר את המהות, את העקרונות של התוכנית, ובחלק השלישי אני רוצה להסביר את הפרטים, את פרטיה, איך היא מתפרטת.

שי פירון: אני מתנצל בשם עובדי משרדי שנמצאים היום ביום עיון על יישום הרפורמה שנקבע מראש.

שי פירון: ומכיוון שבשבוע הבא אני בחו"ל ובשבוע שאחרי עמרם בחו"ל רצינו לקיים את הישיבה היום ולא לדחות אותה.

שי פירון: אז אני נאלץ להיות כאן לבדי ללא בכירי המשרד שהם אלה שעומדים בעצם מאחורי העניין.

שי פירון: אז אני רוצה ברשותכם למסור את ההתנצלות הכנה, היה ראוי שנהיה כאן כולנו אבל זה לא הסתדר בלוחות הזמנים.

שי פירון: וחשבנו שנכון יותר לקיים את המפגש בהרכב חסר מאשר לדחות אותו למשך זמן רחוק כל כך.

שי פירון: אני רוצה לתת כמה נקודות רקע כדי שנוכל להבין את הקונספט.

שי פירון: הדבר הראשון שאני רוצה לומר: בואו ניתן תמונת מצב.

שי פירון: תמונת המצב שאני רוצה לתת עכשיו נוגעת בשלושה מעגלים.

שי פירון: בואו נדבר לרגע על נתון שמנטרל מהשיח חרדים וערבים, כי בדרך כלל כשאנחנו רוצים להסביר למה יש לנו צרות, אז אנחנו אומרים: למה יש?

שי פירון: בגלל החרדים והערבים.

שי פירון: אז בואו ננטרל רגע את החרדים והערבים מהדיון.

עיסאווי פריג': תחזור בך.

עיסאווי פריג': יש לך צרות - - -

רות קלדרון: זה לטוב, לא לרע.

שמעון אוחיון: צרות טובות.

שי פירון: בואו ננטרל ונסתכל רגע על שני נתונים משמעותיים שמלמדים איפה אנחנו נמצאים.

שי פירון: בואו נסתכל על אחוז המצוינים בחברה הישראלית, ניקח את מספר המצטיינים.

שי פירון: כלומר לא נדבר על אוכלוסיות מוחלשות, לא נדבר על מי שנמצא בפריפריה, לא נדבר על מי שאפשר לטעון כלפיו שהוא תת-משיג כזה או אחר.

שי פירון: נדבר על האוכלוסיות המצוינות, רק על המצוינות, ונבחן את אחוז התלמידים המצטיינים בישראל ביחס למה שמקובל בעולם.

שי פירון: ונקבל נתון מדהים.

שי פירון: נקבל שממוצע ההצטיינות במדינות ה-OECD עומד על כ-10%, ממוצע אחוז ההצטיינות במדינות המובילות, ב-top 10 של ה-OECD, עומד על בסביבות ה-19% וממוצע המצוינים במדינת ישראל עומד על כ-5.9%.

שי פירון: זה לא קשור בשום צורה שהיא לפערים.

שי פירון: זה גם אם תלך לאלה שיש להם הכי הרבה, גם אם תשווה מצוינים למצוינים, אתה עומד משתאה אל מול התוצאות ושואל את עצמך למה זה קורה לנו.

שי פירון: נתון שני.

שי פירון: בואו נבחן את מספר הנבחנים ב-5 יחידות מתמטיקה על רצף של משנת 2000 עד 2013, עד 2012 למען האמת.

שי פירון: לכאורה, שוב, 5 יחידות מתמטיקה, אני לא מדבר עכשיו על אנשים מתקשים.

שי פירון: בואו נראה את המספר.

שי פירון: אני מזכיר לכם בהערת כוכבית: מספר התלמידים עלה, מספר התלמידים בישראל במערכת עלה.

עמרם מצנע: המספר המוחלט.

שי פירון: המספר המוחלט.

שי פירון: אז אם כן, ככה: בשנת 2000 נבחנו בסביבות ה-20,000 נבחנים במתמטיקה ברמת 5 יחידות לימוד, בשנת 2007 נבחנו בסביבות ה-12,000 תלמידים ב-5 יחידות לימוד ובשנת 2012 נבחנו כ-7,000 תלמידים ברמת 5 יחידות לימוד מתמטיקה.

שי פירון: זה אומר שיש בעיה ב"סיסטם", זה אומר שזה לא קשור עכשיו לפערים – שגם בהם נטפל, גם אליהם אני אתייחס – זה אומר שמשהו בשיטה, שמשהו בתפיסה, שמשהו באופי שבו אנחנו מלמדים לא מתכתב עם המציאות.

שי פירון: עכשיו, אני רוצה לתת נתון אחרון, כי גם הוא חשוב לי מאוד, כי זה חלק מהעניין.

שי פירון: במהלך השנים האחרונות מדינת ישראל שמה לעצמה מטרה להתקדם בדירוג העולמי במבחנים הבין-לאומיים.

שי פירון: היא השקיעה הרבה מאוד משאבים, היא נתנה שעות תוספתיות בשנים שבהן יש בחינות.

שי פירון: וצריך להגיד את האמת: לא התקדמנו.

שי פירון: בתוצאות האחרונות שניצבנו על פיהן יש התקדמויות כאלה ואחרות בציון, אבל ברמת הדירוג בעולם נשמר לדאבוננו הפער בינינו לבין המדינות האחרות, ומדינת ישראל לא שיפרה את מיקומה.

שי פירון: צריך להגיד עוד דבר, ופה אני רוצה לגעת בשאלת הפערים.

שי פירון: בכל פעם שאנחנו מציגים נתון כזה או אחר שמצביע על עלייה באחוז הזכאים לבגרות, אנחנו לא מספרים על עלייה באחוז הנשירה.

שי פירון: וזאת נקודה מאוד חשובה.

שי פירון: זאת אומרת, נכון שבשנה האחרונה יש שיפור מסוים באחוז הזכאים לבגרות, אבל יש גם גידול באחוז הנושרים.

שי פירון: וצריך לומר את הדבר הכי ברור: מדינת ישראל היא המדינה שיש בה את אחד מאחוזי הזכאות הגבוהים ביותר, באופן יחסי למספר המוחלט של בני המחזור, לתעודת בגרות.

שי פירון: אבל יש בה גם המספר הגדול ביותר של אנשים שיוצאים בלי כלום החוצה.

שי פירון: כי במדינות יש מעין פעמון: יש תעודת בגרות, יש תעודת מקצוע ויש תעודה טכנולוגית, יש מגוון של תעודות.

שי פירון: במדינת ישראל כ-50% מתלמידי המחזור מסיימים את לימודיהם בלי אף תעודה, בלי שום דבר.

שי פירון: הם הולכים הביתה בעצם כאילו 12 שנות הלימוד שלהם שעברו עליהם ביעף לא זיכו אותם בשום דבר חוץ מאישור על סיום 12 שנות לימוד.

שי פירון: אני לא נכנס עכשיו לילדים שבכלל לא מגיעים לבית-הספר, לנשירה בכיתות י' ומעלה, אני לא נכנס לזה.

שי פירון: עכשיו, השאלה למה זה קורה.

שי פירון: וכשאתה הולך ואתה מנתח בניתוח עומק את הסיבות לדברים האלה, אתה מבין שבעצם זה לא קשור בעוד שעת תגבור למבחן הבין-לאומי, זה לא קשור בזה שבכיתה ט' נתגבר את לימודי המדעים כי יש מיצ"ב כזה או אחר.

שי פירון: אלה השיטות שהיו נהוגות במערכת ואני בהחלט מבין אותן, הן נכונות, אבל למאה ה-20, לא למאה ה-21.

שי פירון: כי מה בעצם קרה כאן?

שי פירון: ופה אני רוצה רגע להסביר את נשמת העניין, את לב העניין.

שי פירון: מה שקרה זה שהעולם שינה את תפיסת הלימוד שלו.

שי פירון: אנחנו עברנו מעולם שבמרכז היה יידע, שהמורה היה הסוכן של המידע, לעולם שהמרכז שלו זאת החשיבה והיצירתיות.

שי פירון: משום שבעצם היום כשהמורה יושב בכיתה ומעביר את השיעור והתלמיד נמצא מולו עם המכשיר הזה ביד, מאה אחוז מהידע ואף יותר נמצא בידיים של התלמיד.

שי פירון: המורה הפסיק להיות הסוכן של הידע.

שי פירון: עכשיו למורה יש תפקיד חדש: הוא צריך להיות מעורר השראה, הוא צריך להיות מתסיס, הוא צריך ללמד למיין חומר, כדי שילדים לא יכתבו בעבודה על מהי אהבה אפלטונית – פשוט הראו לי עבודה כזאת – שיש מחלוקת בין אפלטון למאיר שלו, בגלל שבגוגל בתוצאות הם יצאו אחד אחרי השני.

שי פירון: אבל אחת התופעות היפות, אני רואה את זה מולי אז אני נזכר, ששמתי לב אליהן, למורה מעולה, מטובי המורות שמצאתי בחיי, שלא זיהתה את השינוי בעולם החדש, ראיתי לפני שבועיים בישיבת סיעה עם חברת הכנסת עליזה לביא.

שי פירון: עליזה לביא, למי שלא יודע, היא מורה דגולה, מרצה מחוננת.

שי פירון: חילקה דף מקורות לתלמידיה, וכתבה במקור 5: מי הייתה אמא של אברהם?

שי פירון: מה שהיא לא לקחה בחשבון, שלתלמיד החדש יש סלולר, הוא פשוט מוריד אותו מתחת לשולחן, נכנס לגוגל, כותב "אמא של אברהם".

שי פירון: וכשהמורה הגיעה למקור מס' 5 היא הופתעה איך יואל רזבוזוב שלא למד בתלמוד תורה מסוגל לומר שבמסכת בבא בתרא אמא של אברהם הייתה וכו' וכו'.

שי פירון: משום שהלמידה השתנתה, משום שהשיטה הישנה שבה אני סוכן הידע ואני אשחק בידע לפי רצוני לא רלוונטית, ובעצם אנחנו מכשירים את התלמידים של אתמול.

שי פירון: משום שבעצם עולם הידע, שהוא הבסיס, שחייבים אותו, שבלעדיו אי-אפשר להתקדם אפילו לרגע אחד, שהוא חלק נדרש.

שי פירון: שלא תהיינה אי הבנות, הבקיאות כקומה ראשונה, כקומת המסד, שלא תתבלבלו, אינני מזלזל בדברים האלה, בסוף צריך לדעת איפה זה עומד.

שי פירון: אנחנו בעצם לא מבינים שהילדים שלנו לא מצליחים במבחנים הבין-לאומיים מסיבות מאוד פשוטות: הם לא יודעים להתמודד עם השאלות ששואלים במבחנים האלה, כי שואלים שאלות של הבנה, שואלים שאלות של עיקר וטפל, שואלים שאלות של ניתוח.

שי פירון: צריכים לחנך לחשיבה ביקורתית, צריך לחנך להבנת דבר מתוך דבר, צריך ללמד לשאול שאלות, ואנחנו ממשיכים ללמד את השינון, ששוב אני חוזר ואומר: הוא קומה ראשונה הכרחית, אבל הוא לא תכלית הלמידה המודרנית.

שי פירון: אני אומר משפט שיתמצת את זה בצורה הכי טובה: בעולם שבו אני הייתי ילד – זה לא היה לפני הרבה שנים, אם יורשה לי – מכרו מוצרים, בעצם מה ששילמו עליו כסף זה היה תוצר.

שי פירון: היום מוצרים מייצרים בדולר בסין או בהודו, היום הכסף הגדול זה על רעיונות, היום מה שמוכרים זה מחשבה.

שי פירון: כשאתה משלם על המכשיר הזה, אתה לא משלם על המכשיר, אתה משלם על הרעיונות שגלומים בו, על מה שיש בו, על מה שמסתתר מאחוריו.

שי פירון: ובמידה רבה אנחנו מחנכים תלמידים שלא יודעים להתמודד עם אתגרי הלמידה במאה ה-21.

שי פירון: ומה שבעצם רצינו לעשות, רצינו לייצר עכשיו תוכנית שמתכתבת עם ההתאמה ועם האתגרים של התלמידים מהגן ואילך.

שי פירון: נקודה ראשונה.

שי פירון: אנחנו קוראים לזה "למידה משמעותית", תיכף אגדיר מהי "למידה משמעותית" בהשראת ספרו של ויקטור פרנקל, משום שגילינו בסוף שאחד הדברים המרכזיים שאנחנו מזהים כשאנחנו מסתובבים בשטח זה שהתלמידים, המורים וההורים מחפשים משהו שייגע בהם, משהו שיסעיר אותם.

שי פירון: אני קורא גם את הביקורות על התוכנית שהצגנו, אבל אני בעיקר נתקל, אני מניח שלא קל לבחון את זה, בהיקף בלתי נתפס של תגובות, גם מצד מורים, גם מצד הורים וגם מצד מומחי חינוך, של תחושה שנפתח איזה משהו מאוד מאוד גדול ואפשרות מאוד גדולה, משום שהמהות של התוכנית שאני מציע עכשיו היא פדגוגית, היא חינוכית, היא לא מבנית.

שי פירון: היא לא אומרת: תזיז שעה מפה לשם, תעשה מינהל כזה, תסגור מחוז כזה, אלא זו פעם ראשונה שאנחנו נוגעים בלב החינוך.

שי פירון: אני רוצה לומר עוד הקדמה אחת במהות של הדברים.

שי פירון: כשהתחלתי לחשוב על העניין, אני מודה, באתי למשרד החינוך, חשבתי שנעשה, על כל הדברים האלה אני חושב כבר שנים רבות, אני מודע להם, חקרתי אותם, כתבתי עליהם, עסקתי בהם שנים רבות, גם כמנהל וגם כמי שעמד בראש תנועה חינוכית שעסקה בדברים האלה.

שי פירון: התעסקתי גם בהיבטים המשפטיים כמשפטן, מכיר את הדברים באמת אני חושב לא רע בכלל.

שי פירון: אני חשבתי שאם אנחנו רוצים להצליח אנחנו צריכים לעשות שלושה דברים: האחד, אנחנו צריכים ללכת על הסכמה ציבורית רחבה.

שי פירון: למי לא יודע, אני בוגר ועדת דברת.

שי פירון: אני יודע איך זה פועל כשזה לא בא מתוך דיאלוג מעמיק.

שי פירון: ולכן פגשתי באופן אישי למעלה מ-800 אנשים, מומחי חינוך, ארגוני מורים, לכל הסוגים, מנהלי בתי-ספר, מורים, כל ראשי האוניברסיטאות, כל ראשי המכללות, כל בתי-הספר לחינוך בישראל, כל חתני פרס ישראל לחינוך, שרי החינוך כמעט כולם לדורותיהם, מנכ"לי משרד החינוך כמעט כולם לדורותיהם.

יפעת קריב: תלמידים?

שי פירון: אני אגיע.

שי פירון: אני בכלל לא זקוק לעזרה עכשיו, אני מבקש.

שי פירון: אחרי שגמרנו את כל התהליך הזה בכלל הגענו לשלב שני שבו הצגנו – הצגנו בפני מועצת תלמידים, בפני מועצת ההורים.

שי פירון: זה היה השלב של ההצגה של הדברים כדי לראות איך הדברים מקבלים תמונה רחבה בתוך כל השיח.

שי פירון: ואחרי שכל הדברים האלה קרו אז השלב הראשון היה קואליציה, לדבר קואליציה.

שי פירון: הדבר השני זה שמערכת החינוך בישראל שבעה טלטלות, ולכן זו צריכה להית תוכנית ארוכת טווח.

שי פירון: אני לא מכיר מדינה אחת שקרה בה שינוי וזה לקח פחות מעשור.

שי פירון: לא מכיר, לא מכיר, אין חיה כזאת בחינוך.

שי פירון: זה צוותי הוראה, זה תוכניות לימודים, זה ספרים, זה תאריך ארוך טווח, מרכז פריפריה.

שי פירון: מדברים כל הזמן פינלנד פינלנד פינלנד – זה לקח 15 שנה.

שי פירון: במסגרת התוכנית למדנו לעומק שמונה רפורמות מוצלחות בעולם, פירקנו אותן לפרקים.

שי פירון: פשוט התעסקנו בכל פרט ברפורמה כדי להבין אותו – במדינת אלברטה בקנדה, באונטריו, בפינלנד, בסינגפור.

שי פירון: ניסינו לבודד מהם הרכיבים שמתאימים לישראל, מה לא מתאים לישראל, מה נוגע לתרבות שלנו, מה לא נוגע לתרבות שלנו, כדי לנסות להבין איפה הסיפור הזה פוגש אותנו.

שי פירון: ולא ראינו מדינה אחת שזה לקח בה פחות מ-8, 10 ואף 15 שנים.

שי פירון: לא ראינו, לא ראינו מדינה אחת כזאת.

שי פירון: ולכן הדבר הזה היה מאוד חשוב, התהליך.

שי פירון: והדבר השלישי שהיה חשוב בעיני זה לא להתעקש על דברים שחשובים לשר החינוך, אם הם יעכבו את היכולת לעשות שינוי רחב.

שי פירון: אני, דרך אגב, חושב שצריכות להיות פחות בחינות בגרות מהתוכנית שהצגתי בפני החברה הישראלית.

שי פירון: חשבתי לפני, אני חושב גם עכשיו.

שי פירון: אבל הגעתי למסקנה שההתעקשות על הנקודה הזאת תפיל לי את היכולת לייצר קואליציה רחבה ותייצר דיון על הדבר שהוא לא נקודת הכובד המרכזית מבחינתי.

שי פירון: אז עכשיו מישהו יכול להגיד: נכנע, לא נכנע.

שי פירון: אז בכלל אני חושב שאני רוצה אולי ללמד, שדברים גדולים לא קורים בכוחנות והאמת לא נמצאת אצל אדם אחד.

שי פירון: והדיון שנמצא בתוך החברה הישראלית, תיכף אני אציג גם איך זה בא לידי ביטוי בהמשך, צריך להתקיים בינינו.

שי פירון: ולכן לא צריך לבוא באמירה כוחנית, כי אמירה כוחנית תיצור מצב של כיסי התנגדות ובסופו של דבר יתחלף שר ותיעלם התוכנית.

שי פירון: ולכן המטרה הייתה לייצר בסיס הסכמה רחב ככל שניתן גם במחיר שחלק מהדברים – אתה יודע, אני תמיד נורא אוהב שאומרים: הוא אמר ש – כן, אני לא מכחיש, אמרתי, וואלה אמרתי.

שי פירון: אבל קרו שני דברים: אחד, כשאתה מגיע למקום הזה והתמונה היא רחבה יותר ויש מורים ויש מנהלים ויש בתי-ספר, מה לעשות, אנחנו בתוך ימי האבל על שרון, כנראה שבאמת דברים שרואים מכאן לא רואים משם, זו לא בדיחה כנראה.

שי פירון: והדבר השני, אדם צריך לבחור את המחלוקות שלו.

שי פירון: ובחרתי לחלוק על המהות ולא על הפרטים.

שי פירון: זאת הערה ראשונה.

שי פירון: דבר אחרון שאני רוצה לומר לפני שאגש לתוכנית עצמה, הייתה לי חוויה מאוד מעניינת.

שי פירון: אמרתי ככה: נגיד שנאמר שעוברים ללמידה משמעותית, שכפי שאמרתי תיכף אגדיר אותה, ואגיד עכשיו שמהגן עד כיתה ט' ילמדו אחרת, ותיכף נציג איך.

שי פירון: יבוא ההורה ויגיד: וואלה, תודה רבה לך, אתה מקשקש בשכל, אבל בסוף יגיעו בחינות הבגרות ואם בחינות הבגרות לא תשתנינה אז מה אתה מספר לנו סיפור?

שי פירון: לכן הייתי חייב ללכת לבחינות הבגרות.

שי פירון: אני קורא לזה תמיד: יש פיל בחדר.

שי פירון: כדי לפנות מקום, לא הסתערתי עליהן.

שי פירון: אם היה אפשר עכשיו נגיד חמש שנים להתעסק רק בבית-הספר היסודי ולעלות לאט-לאט – "יותר עדיף" בעיני, כמו שאומרים החבר'ה.

שי פירון: אבל היה לי ברור שאם לא אגע בעגל הזהב, היה לי ברור שאם לא אגע בדבר הזה, אז זה לא יקרה.

שי פירון: או אז זיהיתי שאם אגע בבחינות הבגרות ולא אגע במבחן הפסיכומטרי יגידו לי: טוב, בסדר, נגעת בבחינות הבגרות, אבל פגעת בסיכוי של הילד שלי להתקבל לאוניברסיטה.

שי פירון: לכן הבנו שבלי שנגיש תוכנית שמתחילה מהגן ועד הקבלה להשכלה הגבוהה, המערכת לא תסכים לשנות כיוון ולא תיכנס לשיח חדש.

שי פירון: ולכן הנחנו תוכנית שמפרנסת שלוש רפורמות: אחת, שתיים ושלוש, כלומר חינוך מא' עד כיתה ט', ההתייחסות האחרת לבחינות הבגרות והשאלה של ההשכלה הגבוהה.

שי פירון: הנחנו את כל הדברים האלה במכה אחת, משום שהבנו שבלי שניגע בסוף הפירמידה, בראש הפירמידה, כל אחד יגדיר את זה כמו שהוא רוצה, בכניסה לאוניברסיטה, לא יקרו הדברים שאנחנו רוצים בכיתה א'.

שי פירון: עד כאן פחות או יותר הרציונל.

שי פירון: (הצגת מצגת) מהי "למידה משמעותית"?

שי פירון: למידה משמעותית היא למידה שאומרת ככה: קודם כול, אנחנו צריכים לייצר משהו שיהיה רלוונטי ללומד ולמלמד מבחינה אינטלקטואלית, זה מותאם לעקרונות החשיבה.

שי פירון: תראו, בסוף בסוף, איך אומרים, בנקודת הקצה, מה שיגרום לילד ללמוד זה אם הלמידה תהיה מאתגרת, מעניינת ורלוונטית.

שי פירון: אם הלמידה תהיה לא מאתגרת, לא מעניינת ולא רלוונטית, אם הלמידה לא תפעיל אותו, לא תסעיר אותו, לא תייצר אצלו איזשהן שאלות גדולות, אז זה לא יקרה.

שי פירון: הדבר השני – מעורבות.

שי פירון: כלומר איך הדבר הזה פוגש את האישיות של הבן-אדם.

שי פירון: אני רוצה לתת דוגמה.

שי פירון: אתה יכול ללמוד עד מחר סיפור בספרות, אבל אם הסיפור עוסק בעניינים משפחתיים ובסוף לא תעסוק ביחסים שלך עם ההורים שלך, ובסוף לא תעסוק בשאלה מה אני עושה עם הסיפור הזה, איך הוא משנה את החיים שלי, איך החיים שלי ייראו אחרת בעקבות הפרק בהיסטוריה וכו'.

שי פירון: תראו, לא אמרתי, עשיתי עשרות סיורים מקצועיים – לא סיורי שר, אלא סיורים בבתי-ספר ספציפיים שבהם קורים תהליכים של "למידה משמעותית".

שי פירון: זה שתי חוויות, שאני חושב שהן מדהימות.

שי פירון: חוויה אחת הייתה בבית-ספר בקרית-טבעון.

שי פירון: ושם המנהל מסביר לי ששינו את תוכנית הלימודים במתמטיקה באופן כזה שלא לומדים שברים בכיתה ג' אלא לומדים שברים בכיתה ה'.

שי פירון: למה?

שי פירון: אז הוא אומר לי: כי ראינו אצל דרייקורס בפסיכולוגיה, שילד מבין מה זה משבר רק בכיתה ה'.

שי פירון: אם הוא ילמד שברים לפני שהוא מבין מה זה משברים אז הוא לעולם לא יבין מה זה שברים, כי בעצם הוא לא מבין מה זה דבר שבור.

שי פירון: אז צריך להתאים את הלמידה לסיטואציה הנפשית של הילד.

שי פירון: זו הייתה חוויה מדהימה של לראות בית-ספר שבו משקיעים חשיבה כל כך עמוקה במתי ילד יפגוש מושג, ואיך באמת הוא יבין מה זה שברים לא ברמה הטכנית אלא יבין בעצם, יפנים מה הסיפור.

שי פירון: בבית-ספר אחר, בית-ספר מדהים, בית-ספר לחינוך מיוחד במזרח ירושלים, שבו נמצאים ילדים שיש להם קושי שפתי, רובם בקושי מדברים, ואני רואה על כל פינה בבית-הספר, אני רואה "פאצ'ים" כאלה של בר-קוד.

שי פירון: אז אני חשבתי ברגע הראשון, כמו שהרבה פעמים חושבים, שהשר הגיע ולכבוד זה שהוא הגיע קנו את הכול חדש, ולא הספיקו להוריד את הבר-קודים.

שי פירון: וכשאני שואל באיזשהו שלב, אחרי שראיתי שזה מוגזם, מה זה, הסבירו לי שפשוט בגלל שהילדים לא קוראים וחלקם לא שומעים.

שי פירון: כשהילד מכוון את האייפד שלו, את המכשיר הסלולרי אל מול העציץ, אז הוא יראה איזה צמח יש פה, איפה הוא גדל, מה העקרונות שלו ומה הערכים שלו, ומה הילד צריך לעשות כדי להגן על הצמח הזה.

שי פירון: ואם הוא יראה תמונה והוא יעשה עליה ככה אז הוא יוכל לראות מאיפה התמונה צולמה, מי הצייר, ומה הוא צריך לעשות כדי לבוא לבקר במקום הזה.

שי פירון: זה נקרא מעורבות, זה משהו שפוגש אותך.

שי פירון: אבל לא רק ברמה הרגשית.

שי פירון: אם אנחנו לומדים היסטוריה ואנחנו לומדים שואה, ואנחנו לא שואלים את עצמנו מה המשמעות של לימודי השואה על ההתנהלות שלנו כעם במאה ה-21 פספסנו משהו, פספסנו משהו, כי קורים כמה דברים בסביבתנו בזמן האחרון, וראוי ונכון שנשאל שאלה, מה המסר של הדברים האלה על חיינו אנו.

שי פירון: וערך פירושו של דבר, איך כל הדברים האלה גורמים לי לקום מהכיסא, לעלות ולהתנהל אחרת, איך אני בעקבות זה לוקח אחריות על עצמי, על החברה ומונע לפעולה.

שי פירון: ולכן התוכנית הזאת נוגעת בשלושה מעגלים.

שי פירון: במעגל האחד זה במעגל הידע, הקוגניציה.

שי פירון: במעגל השני זה במעגל הערכים, זה היהדות, זה המחויבות למדינת ישראל, בחברה הערבית – הזהות הערבית שלה.

שי פירון: אנחנו תומכים בכך שכל חברה תפתח את הזהות שלה, אין פה עניין לשכפל, כל חברה יש לה את הזהויות שלה, מתוך הכותרת של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

שי פירון: אז המסרים זה ערכים.

שי פירון: והמעגל השלישי זה ההירתמות לפעולה, איך אנחנו בעצם מייצרים מצב שאנשים קמים מהכיסא.

שי פירון: כדי שהדבר הזה יקרה אנחנו צריכים שמערכת החינוך תהיה קודם כול מבוססת על אמון בין כל שותפיה.

שי פירון: אני לא יודע אם אתה יודעים, מרווח הפעולה של מנהל בית-ספר היום הוא מאוד מאוד קטן.

שי פירון: הוא יכול לבחור מעט מדי תחומים שבהם הוא יכול להשפיע ולעצב תחומי לימוד משל עצמו.

שי פירון: הקהילה יכולה להשפיע באופן בלתי מספק על הזהות של בית-הספר, על תכני הלימוד.

שי פירון: רוצה מישהו תורני – יהיה תורני, רוצה מישהו אומנותי – יהיה אומנותי, רוצה מישהו איכות סביבה – יהיה איכות סביבה.

שי פירון: וכתוצאה מכך מתרחשים תהליכים מאוד מאוד לא פשוטים, שכשחברה רוצה לייצר ייחודיות מסוימת, הדרך היחידה שאנחנו מציעים לה זה לפרוש מהחינוך הציבורי.

שי פירון: הניהול העצמי שהוחל לפני כמה שנים מופעל בעיקר בכך שנותנים למנהל בית-הספר סמכות לקנות נייר טואלט ולהחליט איך הוא מזיז שקלים בודדים מכאן לכאן.

שי פירון: אבל לא ניתנה למנהל בית-הספר סמכות אמיתית בשיבוץ השעות, בקביעת תכני הלימוד וביכולת שלו להשפיע על הזהות הפדגוגית של בית-הספר.

שי פירון: לראשונה אנחנו מפנים פרק זמן נרחב, בין 25% ל-30% בשלב הראשון.

שי פירון: נרחיב את הניהול העצמי בשנה הבאה על כל בתי-הספר בישראל, על כל בתי-הספר בישראל.

שי פירון: אנשי השלטון המקומי שמדברים אתי בכל מיני פרויקטים יודעים שאני לא סובל את המילה "פיילוט".

שי פירון: זאת המחלה של מדינת ישראל.

שי פירון: כל פעם שהיא רוצה לקבור משהו אז היא עושה פיילוט, ואז אחרי חמש שנים היא חושבת שצריך לעדכן את הפיילוט ושהפיילוט לא היה טוב.

שי פירון: כל בתי-הספר בישראל, אנחנו עובדים מאוד קשה לשם כך, ייכנסו שנה הבאה לתוכנית הניהול העצמי ויקבלו אוטונומיה של כ-30% ביכולת שלהם לייצר תוכניות לימוד.

שי פירון: יש לזה מחיר לבתי-הספר.

שי פירון: זה יערער את הלגיטימציה לתמוך בחינוך פרטי, משום שהאמירה תהיה: אדוני היקר, בבקשה, מה אתה רוצה, ייחודיות?

שי פירון: בוא, הנה, יש לך מספיק זמן בתוך תוכנית הלימודים לייצר את המרחב הפדגוגי שאתה זקוק לו.

שי פירון: אני מאוד שמח שלמשל בתי-הספר הדמוקרטיים ובתי-הספר האנתרופוסופיים מנהלים בימים אלה את השלבים האחרונים של השיח שלהם עם משרד החינוך כדי לחזור לחינוך הציבורי.

שי פירון: אני חושב שכל מי שמכיר את תולדות מערכת החינוך בישראל לא שמע שבאים מהחוץ פנימה, הוא מכיר איך יותר אנשים הולכים מבפנים החוצה.

שי פירון: אבל בעיני העובדה שאנחנו מחזקים את החינוך הציבורי היא בשורה גדולה.

שי פירון: הדבר השני זה התוכנית כוללת הרבה מאוד למידה משמעותית, שהגדרתי אותה, וחווייתית.

שי פירון: הדבר השלישי זה תלמיד בעל השכלה כללית רחבה.

שי פירון: מקצועות שלא נלמדו בשנים האחרות ייכנסו כמקצועות חובה, שוב, עם מרחב של בחירה, אדגים את זה תיכף, אחריות אישית של כל לומד לקהילה, לחברה במדינת ישראל לקראת חברת מופת.

שי פירון: זה אומר שמשנה הבאה למשל בגיל התיכון על כל תלמיד בישראל חלה חובת התנדבות מכיתה י' ועד כיתה י"ב, כולל כיתה י"ב.

שי פירון: והדבר הזה הוא תנאי לקבלת תעודת בגרות.

שי פירון: וללא 60 שעות בכיתה י', 60 שעות בכיתה י"א ו-30 שעות בכיתה י"ב, ילד לא יוכל להיקרא בעל זכאות לתעודת בגרות במדינת ישראל.

שי פירון: מה התוכנית אומרת?

שי פירון: היא אומרת: קודם כול, אנחנו מדברים על מהגן עד י"ב.

שי פירון: היא מדברת על כך שנכון שיש הרבה בתי-ספר שעושים דברים נהדרים, אבל זה איים של מצוינות, אנחנו רוצים עכשיו לדבר על כלל המערכת.

שי פירון: היא אומרת שאנחנו רואים את כל סוגיית החינוך, למידה והוראה כתפיסה אחת, זה לא מושגים ארכאיים.

שי פירון: למשל המושג "חינוך לא פורמלי" הוא מושג לא רלוונטי היום.

שי פירון: מה זה "חינוך לא פורמלי"?

שי פירון: לא עושים חינוך לא פורמלי בתוך החינוך הפורמלי?

שי פירון: קשר אישי מורה-תלמיד, יציאה החוצה לטיול, חוויה בתוך הלמידה, סרטים בתוך הלמידה, למידת ערך, שיח יהודי, שיח על הזהות שלנו, על מה אנחנו עושים כאן.

שי פירון: העובדה שכל כך הרבה דברים ברחו אל מחוץ למערכת והפכו את המערכת לממש עצמות יבשות, הפכו את המערכת למקום שבו תלמיד עוסק בשינון של עוד ועוד ועוד חומר, ולא מציתים לו את העיניים, ולא מדליקים לו את הדמיון, ולא מייצרים מחויבות שלו למדינה ולחברה שבה הוא חי, היא דבר שאסור לנו להסכים אתו.

שי פירון: איזון בין רגולציה לאוטונומיה.

שי פירון: נקטין את הרגולציה ככל שניתן, אבל לא נוותר על הפיקוח.

שי פירון: וכמובן נכשיר את המורים, נתאים את תוכניות הלימודים ונכשיר צוותי הוראה כדי שהדברים האלה יקרו.

שי פירון: מה יקרה בחינוך היסודי כבר מספטמבר הקרוב?

שי פירון: כלומר, למען הסר ספק, ב-27 באוגוסט או ב-1 בספטמבר, לפי מה שיוחלט על-ידי הוועדה – אני כל הזמן קורא בעיתונים מה החלטתי תמיד לפני שהחלטתי, וזה תמיד נורא נחמד אצלי, כתבי החינוך הם אנשים יצירתיים ומיוחדים, הם תמיד מודיעים את ההודעות לפני שהתקבלו ההחלטות, אבל לכשתתקבל ההחלטה בשאלה מתי תיפתח שנת הלימודים, מהיום הזה התוכנית הזאת חלה, היא מתחילה.

שי פירון: אנחנו כבר בחודש מאי הקרוב נציג כלפי המורים והמנהלים את כל הכללים הנדרשים לעניין.

שי פירון: בחינוך היסודי – העצמת המנהלים, תוכנית ניהול עצמי לכולם, גמישות פדגוגית, גמישות פדגוגית גם של פיתוח המורים, כל תוכנית יהיה בה בסיס והרחבה, כלומר מה חייבים ללמוד, מה זה הליבה ומה זה הבחירה של בית-הספר, ונתחיל להכין את התלמידים להערכה חלופית.

שי פירון: מה זה הערכה חלופית?

שי פירון: מאוד חשוב להסביר, משום שכולם חושבים שהערכה חלופית זה רק כתיבת עבודות.

שי פירון: אז ברשותכם, תנו לי להגיד על זה שני משפטים, כי זה מאוד מאוד חשוב לדיון – עיסאווי, אתה מפריע לי, יש לי בעיות קשב וריכוז גם ככה.

עיסאווי פריג': חנין רוצה להישאר, אבל אומרת לי: אני חייבת לצאת, מעבירה לי סדרת שאלות לשאול אותך.

שי פירון: שתכתוב לך.

עיסאווי פריג': אז זהו, אתה רואה.

שי פירון: אבל חנין גם יודעת שאם היא רוצה היא יכולה לשאול אותי אחרי זה באופן פרטי ואענה לה על הכול.

שי פירון: אז אני אומר: מה זו הערכה חלופית?

שי פירון: אז אני רוצה להדגים.

שי פירון: קודם כול, בוא נתחיל מהסוף.

שי פירון: מי ששמע את ראשי האוניברסיטאות, ראשי האוניברסיטאות אמרו בין היתר: אנחנו מקבלים תלמיד שעשה את הבחינה הפסיכומטרית, אולי הוא קיבל ציון ראוי, אבל הוא לא יודע לכתוב עבודה, הוא לא יודע לכתוב עבודה.

שי פירון: לא זו בלבד, הוא לא יודע לטעון טיעון.

שי פירון: יש לנו ילדים היום שגם כשהם אומרים את המילה "כן", היא נשמעת להם מילה ארוכה מדי והם מסתפקים ב"כֵּ" של ה"כן", כי גם זה כבר מספיק, לא צריך.

שי פירון: אבל אתה פוגש היום ילדים ואתה מבקש מהם לתת איזושהי אמירה שמתחילה בטיעון, מנתחת את התופעה, אומרת מסקנה.

שי פירון: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל אני רוצה לסבר את אוזנכם.

שי פירון: במדינות רבות בעולם בחינת בגרות בהיסטוריה למשל נעשית באמצעות כתיבת ערך לוויקיפדיה.

שי פירון: המחקר מוכיח שכשילד צריך לכתוב ערך ברמה אקדמית, כמות החומר שהוא יקרא, היכולת שלו להפעיל שיקול דעת בסינון החומר ועוד כהנה וכהנה, גדולה פי כמה וכמה מזה שהוא יקיא באופן כזה או אחר חמישה פרקים שהוא יקרא.

שי פירון: אגיד לכם עוד דבר: במדינות אחרות – "דיבייט", כלומר עמידה מול צוות בוחנים והרצאה של 25 דקות שבה תלמיד צריך להציג נושא, לשאול שאלת עומק ולהגיד מה הוא חושב על זה, מוכרת כבחינת בגרות.

שי פירון: במדינות אחרות, לצורך הדוגמה, שירה ואומנות הן כלי ביטוי לגיטימי לחלוטין ליצירת מדידה והערכה.

שי פירון: שימו לב, עד חודש יוני נציג הפני המנהלים והמורים את הקאדר של ההערכה החלופית שעומד לרשותם.

שי פירון: אנחנו לא רוצים שכולם ידקלמו עבודות עבודות עבודות, כי אם כולם ידקלמו עבודות אז אחרי שנה העבודה תהיה המבחן של לפני כן.

שי פירון: הרעיון הוא שתלמידים שונים יוכלו להביא את עצמם לידי ביטוי באופן שונה.

שי פירון: אני אומר: הדברים האלה הם מאוד מאוד חשובים.

שי פירון: אני רק רוצה שחברי הכנסת יידעו שאני לא מדבר ארוך כדי שכולכם תלכו ואז אוכל להיות פה לבד.

עליזה לביא: לא, יש פה סדר ט"ו בשבט.

שי פירון: לא, זה בסדר גמור, סדר ט"ו בשבט.

שי פירון: זה בחינוך היסודי.

שי פירון: בחינוך העל-יסודי המטרה הראשונה זה לפנות יותר זמן ללמידה.

שי פירון: כבר בשנה הקרובה כיתה י' של שנה הקרובה לא תיבחן בבחינות בגרות בכיתה י' כדי שנחזור ללמוד.

שי פירון: עכשיו, יש לי בעיה.

שי פירון: חלק גדול מהאנשים המבוגרים שיושבים בחדר – מבוגרים, כדי שלא תיעלבו, זה מגיל 35 ואילך – אומרים: וואלה, אבל זה היה ככה פעם.

שי פירון: אז אני תמיד אומר שהתוכנית הזאת עושה איזון בין שני דברים: בין back to the basic, בין חזרה לדברים שהיו והיו מצוינים, לבין חדשנות.

שי פירון: נכון, שר החינוך נאלץ לומר: לא המצאתי כלום.

שי פירון: אני רוצה שתדעו שעל שולחני הגישו דוחות משנת 78' עד שנת 2011 שכולם אומרים אותו דבר, כולם אומרים אותו דבר: אין מבחנים בכיתה י', יש צמצום אדיר במספר הבחינות למקצוע, תיכף אציג לכם את הצמצום, חלק מהחומר יילמד על-ידי מה שנקרא בחירה ו-30% בצורה של העמקה.

שי פירון: כל מקצוע – 30% מתוכו יהיה בצורה של הערכה חלופית, 70% בחינה חיצונית, 30% בחינה בית-ספרית.

שי פירון: ופה אני רוצה לומר משפט שאני שומע כל הזמן, וכשאני שומע אותו מאנשי חינוך בעבר או בהווה אני מתבייש שבעתיים.

שי פירון: אני רוצה רגע להתמודד עם הדבר הזה.

שי פירון: תראו, מדברים אתי על כך – מה, אתה נותן לבתי-הספר לבדוק עבודות ומבחנים?

שי פירון: מה יהיה אם המורה במקום הזה ייתן ציון כזה והמורה במקום הזה ייתן ציון אחר?

שי פירון: אז קודם כול, המילה הראשונה שהייתה פה, אם שמתם לב, הייתה אמון.

שי פירון: אבל תרשו לי להביע מחאה.

שי פירון: לפני בואי לכנסת הייתי מרצה, מרצה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, במרכז הבין-תחומי, בעוד כל מיני מקומות.

שי פירון: נתתי ציונים לתלמידים.

שי פירון: מישהו העלה על דעתו לפקפק ביושרה שלי כמישהו שנותן ציון?

שי פירון: למה, בגלל שאני באוניברסיטה אז אני מהימן?

שי פירון: ואם אני מורה בתיכון או ביסודי אז מישהו צריך לחשוד ביושרה שלי?

שי פירון: איזו איוולות זאת?

שי פירון: איך אפשר לדבר על מורים בישראל ככה?

שי פירון: איך אפשר לחשוד שמורה בישראל שיקבל לידיו את הזכות להעריך בהערכה חלופית את התלמידים, ולראשונה הציון שלו יהפוך להיות גורם מרכזי ומשמעותי בשיח הישראלי?

שי פירון: מאיפה מגיעה החוצפה – באמת, אני אומר זה בכאב, אני קורא את זה בכל מיני מקומות – לחשוד במורים בישראל?

שי פירון: אני חושב, דרך אגב, שחלק גדול מהסיבה שמערכת החינוך שלנו נראית ככה, כי לא נותנים מספיק כבוד למורים, כי לא מבינים שמדובר בענקי רוח, באנשים שבאמת מוסרים את הנפש.

שי פירון: ללמד 30 או 40 ילדים במדינת ישראל זה אתגר, זה לא דבר קל, זה לא דבר פשוט.

שי פירון: אז לחשוב שמורה במדינת ישראל, חס וחלילה, לא ייתן ציון כי – באקדמיה יש לכם את החשד הזה?

שי פירון: לכן המורים כחלק מהאמון להעצים את בתי-הספר - - -

<לורן פוריס: אבל יש "מגן".

שי פירון: אני מזכיר לכולם דרך אגב שבארצות-הברית, רק לדוגמה, אין בכלל בחינות בגרות, יש ציונים של בתי-הספר, ציונים בתעודה הרגילה, יש מבחן SAT אחד, אבל הציונים בבתי-הספר מסדרים את התלמידים עשרת הראשונים.

שי פירון: ואף אחד לא עוסק בשאלה: עשרת הראשונים של טקסס לעומת עשרת הראשונים של מנהטן, כי כולם בטוחים באופן אמיתי שמורה זאת פרסטיז'ה.

שמעון אוחיון: יש תחרות.

שי פירון: אני רוצה להגיד משהו שהדהים אותי לפני חודש.

שי פירון: הייתי בארצות-הברית והלכתי שם בשבת בבוקר, הלכתי לסעוד את סעודת השבת, ובדרך עברנו ליד מוזיאון ה-"Moma".

שי פירון: ואמרתי לאשתי: את יודעת, יש קטע כזה פה ב-"Moma", שאם אתה בא לשומר בשער בשבת ואתה אומר לו: אני יהודי, אתה לא צריך להראות לו כלום, הוא נותן לך להיכנס בחינם.

עמרם מצנע: רואים לפי האף.

שי פירון: מאמינים לך.

שי פירון: עכשיו, למען הסר ספק, הייתי עם כובע, היה חורף.

שי פירון: כלומר אל תגידו, הוא ראה לך את הכיפה – לא.

שי פירון: היא אמרה לי: לא יכול להיות, מה, כולם יתחמנו.

שי פירון: אמרתי: יאללה, בואי ננסה.

שי פירון: ניגשתי לשומר, אמרתי לו: אני יהודי, אמר לי: בבקשה.

שי פירון: נכנסתי ל-"Moma", עשיתי סיבוב 20 דקות, יצאתי.

שי פירון: למחרת פגשתי את סגן ראש עיריית ניו-יורק ומי שאחראית על החינוך.

שי פירון: אמרתי לה: תסבירי לי את הסיפור הזה, תסבירי לי את העניין, איך זה עובד פה, שבן-אדם בא ואומר: אני יהודי, כאילו הכול בסדר, לא משלם.

שי פירון: אז היא אומרת לי: תשמע, עשינו בדיקה, כל שבת נכנסים בערך 130 איש בטענה שהם יהודים.

שי פירון: נגיד ש-20 רמאים.

שי פירון: שווה שחברה שלמה תנהל את התרבות שלה על 20 רמאים?

שי פירון: יש לנו 110 דוברי אמת.

שי פירון: ואני חושב שהאמירה הזאת היא אמירה שמערכת החינוך רוצה לתת אותה במתנה לחברה הישראלית.

שי פירון: צריך לדבר אמון, לנשום אמון, ללכת על אמון באופן עמוק.

שי פירון: זה חלק מהשפה שלנו.

שי פירון: ולכן ההערכה הפנימית הולכת להיות חלק מאוד מרכזי בתוך הסיפור הזה.

באסל גטאס: צריך אמון גם בתלמידים, לא רק במורים.

שי פירון: נכון.

שי פירון: מה יהיה עכשיו?

שי פירון: כל תלמיד צריך לעמוד בהצלחה בתוכנית התפתחות אישית, למידה והיבחנות באשכולות החובה, תיכף אני אסביר, ולמידה והיבחנות במקצוע בחירה אחד ברמה מוגברת, או לכל היותר בשני מקצועות.

שי פירון: למי שלא מבין, זה החידוש הגדול, זה חלק מהחידושים הגדולים.

שי פירון: אז בוא אתן לכם נתונים, חשוב שתדעו אותם.

שי פירון: ב-2012 מדינת ישראל ייצרה סדר גודל של 436 טפסים שונים של בחינות בגרות.

שי פירון: האופרציה עלתה לנו כ-340,000,000 שקלים.

שי פירון: אני לא מדבר על שכר למורים, אני מדבר על כמה עלה להדפיס, לבדוק, לחלק, לשלם לשומרים וכו'.

מסעוד גנאים: מרוב השאלונים?

שי פירון: כן, מרוב השאלונים.

שי פירון: אבל הדבר הנוסף שאני רוצה לספר לכם, אני רוצה שתדעו, שאנחנו לא יודעים אף פעם כמה תלמידים ייבחנו, בגלל שזה הכול פתוח, ומדפיסים את השאלונים בזמן.

שי פירון: אני רוצה שתדעו שכל שנה באוקטובר משרד החינוך גורס כ-3.5 מיליון טפסים של בגרות בעלות של 3.6 שקלים לכל טופס, לאמור אנחנו כל שנה גורסים 10,000,000 שקלים ככה, באופן הבא.

באסל גטאס: צריך להפחית לכם את זה מהתקציב.

<קריאה: אבל כל תלמיד צריך להירשם.

שי פירון: אבל נרשמים אחרי שכבר מדפיסים את הבגרויות, כי נותנים לתלמיד להירשם עד מאי.

שי פירון: המערכת לא יכולה להתכונן במאי, היא כבר מתכוננת במרץ, כי זו אופרציה אדירה.

שי פירון: ולכן בעצם נוצרת פה מהומה בלתי נתפסת.

שי פירון: ברגע שאתה אומר:

שי פירון: כל תלמיד יכול להיבחן ברמה חיצונית במקצוע או שניים, ברגע שאתה מגביל את מספר הבחינות, אנחנו מורידים באופן דרמטי, תיכף אראה את מספר הבחינות, נעבור רגע.

עיסאווי פריג': תן דוגמה.

שי פירון: אני אראה לכם את זה עכשיו.

שי פירון: אז זה כבר אמרתי, זו ההתנדבות – "אני והקהילה" זה בכיתה י', "אני והחברה הישראלית" זה בכיתה י"א, ו"אני ומדינת ישראל" זה בכיתה י"ב.

שי פירון: בואי, תעברי בבקשה.

שי פירון: מהן האשכולות?

שי פירון: עוד דבר שעשינו זה הניסיון לקרב כמה שניתן ולצמצם את הפערים בין המגזרים השונים.

שי פירון: יש לנו אשכול אחד שנקרא "עברית", שבו יש את מקצוע הספרות ומקצוע לשון והבעה.

שי פירון: אפשר לראות את זה גם בציבור הממלכתי הדתי וגם בציבור הערבי והדרוזי.

שי פירון: אשכול שני נקרא "אשכול ידע עם, מדינה ועולם", אשכול שלישי נקרא "אשכול מורשת ותרבות".

שי פירון: בחינה נוספת זו בחינה באנגלית, בחינה במתמטיקה, וחובת בחירה במקצוע בהיקף של 5 יחידות לימוד.

שי פירון: מה שאנחנו שינינו, קודם כול פעם ראשונה, זה את היכולת לבחור באין-סוף מקצועות בחירה –בבחינה חיצונית, בחינה פנימית אתה יכול לעשות כמה שאתה רוצה.

שי פירון: הדבר השני הוא שקבענו שלכל מקצוע תהיה בחינה אחת בלבד.

שי פירון: הדבר השלישי הוא שקבענו שבשלב הראשון אנחנו שמים אשכולות, אתם רואים את האשכולות.

שי פירון: בתעודת הבגרות הראשונה שתצא – אם זה 2014, אז 2017 – שתונפק ב-2017 יופיע ציון משוקלל ב"עברית", שישקלל את הציון בספרות ובלשון, ציון משוקלל ב"ידע, עם ומדינה", שישקלל את הציון בהיסטוריה ואזרחות.

שי פירון: כל מקצוע יילמד בנפרד, מורים נפרדים, ייבחן בנפרד.

שי פירון: אבל זה יסתיים תוך כשנתיים.

שי פירון: במהלך השנתיים האלה נציע לבתי-הספר – ולכן עשינו את האשכולות, הנה ההסבר – לבחור באחת משלוש האופציות הבאות: או מקצוע אחד בחינה, מקצוע אחד עבודה, הערכה חלופית; או יצירת תוכנית אינטרדיסציפלינרית של שתי המקצועות; או יצירה של חלק מתוכנית הלימוד משותף.

שי פירון: כל בית-ספר יצטרך לבחור לעצמו באיזה דרך הוא רוצה להכין את התלמידים שלו.

שי פירון: לא נחייב את מנהלי בתי-הספר לעשות הערכה חלופית בכל המקצועות.

שי פירון: מנהל בית-הספר יקבל סל שמספיק להערכה חלופית לפחות בשלושה תחומי דעת, ארבעה.

שי פירון: זה נבדק בימים אלה, זה לא סופי, אלה דברים שנבדקים.

שי פירון: זו דוגמה לאיך אנחנו מתכוננים לעבוד.

שי פירון: משום שיכול שבבית-ספר אחד צוות המורים להיסטוריה הוא הצוות המתאים ביותר להערכה חלופית, ובבית-ספר אחר דווקא צוות המורים לספרות הוא הצוות המתאים ביותר, ובבית-ספר אחר דווקא במדעים קורה משהו מיוחד.

שי פירון: אז ניתן למנהל בית-הספר, אנחנו בודקים את זה, עד שהמערכת תיכנס כולה תוך שנתיים לעניין ניתן למנהל בית-הספר את האפשרות לבחון את הדברים.

שי פירון: וככה זה נראה.

שי פירון: לא אעסוק מה היה לפני, אחרי, חבל על הזמן, תלכי עוד, אני רוצה לסיים.

שי פירון: שימו לב, מה שאתם רואים כאן עכשיו זה מה קורה לתלמיד שיש לו היום 21 יחידות לימוד.

שי פירון: אם תסתכלו ברשות

שי פירון: כם בטבלה, רק כ-30% מהתלמידים נמצאים במצב הזה.

שי פירון: נבחן נכון להיום ב-15 בחינות, בתוכנית החדשה ייבחן ב-10 בחינות.

שי פירון: תלמיד שיש לו כ-30 יחידות לימוד, זה 30% מהתלמידים, נבחן היום ב-17 אירועי בחינה – ייבחן ב-10.

שי פירון: ותלמיד שיש לו 40 יחידות לימוד, 41 יחידות לימוד, שזה עוד פעם 30% מהתלמידים, נבחן היום ב-22 בחינות וייבחן ב-11 בחינות בלבד.

שי פירון: בממוצע 40% בחינות פחות לתלמיד, מרוכז חצי י"א, חצי י"ב.

שי פירון: כיתה י' תלמדו, תתנדבו, תעשו פעילות ערכית.

באסל גטאס: זה על פני כל השנים או אתה מדבר על הסוף?

שי פירון: על פני כל השנים.

שי פירון: לא, זה סך הכול בטוטל.

שי פירון: תלמדו בכיתה י' עד סוף י"א, תעסקו בחינוך, תעשו שיח, תצאו לטיולים בארץ, תעסקו בזהות היהודית והישראלית או הערבית שלכם, כל אחד במקום שלו, תנו למורים אפשרות ללמד באמת, להביא את עצמם לידי ביטוי, ונעשה כחמש בחינות בכיתה י"א – זה הרבה פחות ממה שעושים היום – וכחמש בחינות בסוף י"ב.

שי פירון: דרך אגב, בשורה אדירה, זה אומר שבאופן יוצא דופן שנת הלימודים לא תיגמר בפסח.

שי פירון: משום שבעצם היום שנת הלימודים נגמרת בפסח, כי יש לנו המון המון בחינות והן נפרסות על פני המון זמן.

שי פירון: אנחנו מדברים סך הכול על כשבועיים וחצי זמן בחינות בסוף חודש יוני, פשוט נורא, אלגנטי – תלמדו.

שי פירון: כיתה י' – אתם בכלל לא בסיפור – תלמדו.

שי פירון: אין מועדי חורף, למעט תלמידים מאוכלוסיות מוחלשות – כיתות מב"ר או כיתות כאלה ואחרות שצריכות הקלה כזאת או אחרת.

שי פירון: אבל התרבות הזאת של מהיום הראשון של שנת הלימודים לומדים לבחינות, ואי-אפשר לצאת לטיול השנתי, ואי-אפשר ללכת להצגה, ואי-אפשר לעשות שבוע התנדבות, ואי-אפשר לעשות כלום, כי כל הזמן אנחנו נמצאים במפעל הציונים, בבית-חרושת – הדבר הזה נגמר.

שי פירון: זהו.

מסעוד גנאים: לסגור מפעל.

שי פירון: ניפגש עם בחינות הבגרות פעם ראשונה בקיץ של כיתה י"א.

שי פירון: אסיים ואומר כך: זה עוד שלב בתוכניות שאני חושב עליהן למערכת החינוך הישראלית, לא גמרנו.

שי פירון: מילה על הפסיכומטרי, שכחתי.

שי פירון: קודם כול, מה הכותרת.

מסעוד גנאים: מתי מתחילים?

שי פירון: מי' של שנה הבאה.

שי פירון: כל מי שלומד עכשיו, נכון לרגע זה, זה לא רלוונטי.

מסעוד גנאים: זאת אומרת, לא רלוונטי למי שלומד עכשיו.

שי פירון: יש עוד דו-שיח ממתי כן, לא רלוונטי לתלמידים שעכשיו מסיימים את מערכת החינוך, לא רלוונטי.

שי פירון: אמרנו: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם, ועכשיו אני אומר את זה בוודאות, שצריך גם וגם – גם בחינת בגרות וגם בחינה פסיכומטרית.

שי פירון: עכשיו תראו מה קורה לנער הישראלי: Once טוחנים אותו ביותר בחינות מכולם.

שי פירון: רק שתדעו, אני הגעתי כרגע לעשרה אירועים של בחינה, ברוב המדינות יש בין חמש לשש בחינות, זהו.

שי פירון: אבל אם תראו באשכולות, כשזה יהיה אחד ואחד, אנחנו מגיעים למספר בעולם.

שי פירון: תוך שנתיים, פלוס מינוס, אנחנו בעצם מתייצבים על הממוצע העולמי.

שי פירון: כי כשיעשו במקצוע אחד באשכול עבודה או הערכה חלופית ובמקצוע אחד בחינה, אנחנו מתייצבים על המספר העולמי.

שי פירון: תלמיד ממוצע בישראל יעשה בין שש לשבע בחינות, ובזה הבאנו את עצמנו לממוצע העולמי.

שי פירון: אבל נעזוב את זה לרגע.

שי פירון: מה קורה?

שי פירון: הילד הממוצע, נלך על ה-60%, עושה, ראיתם, מ-17 בחינות ומעלה.

שי פירון: אחר כך הוא הולך לצבא, מה שלא קורה במדינות אחרות, אבל לפני שהוא הולך לצבא אומרים לו: בוא הנה, באמת, אולי תלך לשנת י"ג, לש"ש, למכינה קדם-צבאית, תכין את עצמך.

שי פירון: אז הוא הלך למכינה, ואז הוא הגיע בגיל 19 לצבא.

שי פירון: ואז הוא עשה שלוש שנים צבא, ואמרנו לו: תשמע, תהיה קצין, לא יפה, תתרום לחברה.

שי פירון: אז הוא הלך לקורס קצינים.

שי פירון: אז הוא עבר ארבע שנים.

שי פירון: ועכשיו, אחרי שהוא גמר את כל זה, קודם כול הוא יוצא לטיול.

שי פירון: אם איתרע מזלו והשחרור שלו לא מסונכרן עם הבחינה הפסיכומטרית של השנה הבאה, הוא מפסיד שנה, משלם 10,000 שקלים לפחות, כדי לעשות קורס.

שי פירון: ויש לנו נתונים, אני לא אומר אותם עכשיו, על כמה עושים יותר מבחינה אחת.

שי פירון: למה?

שי פירון: למה?

שי פירון: תחליטו, או בחינות בגרות – אנחנו מכירים שלושה דגמים בעולם: מדינות שבהן אין בחינות בגרות אבל יש בחינה אחת כניסה, נתתי את הדוגמה של SAT; מדינות שבהן כולם הולכים לאוניברסיטה ישר ובסוף שנה א' מתבצע מיון, הדגם הצרפתי, זה קיים בכמה מדינות; ומדינות שבהן בחינות הבגרות מספיקות כדי להתקבל לאוניברסיטה.

שי פירון: דרך אגב, זה רוב המדינות בעולם.

שי פירון: אני מציע לכל אחד מכם, יש מסמך מצוין של הממ"מ על העניין הזה, כדאי לכם לראות אותו, הוא עושה ממש סיכום.

שי פירון: אין מדינה כמו ישראל, אין, לא קיים.

מסעוד גנאים: אנחנו מדינה במבחן.

שי פירון: ולכן סיכמנו: "או או".

שי פירון: מה זה אומר?

שי פירון: תוך שלושה-ארבעה חודשים נציג בפני החברה בישראל לוח אקסל, טבלה.

שי פירון: בטבלה יהיה כתוב: 5 יחידות במתמטיקה, 5 יחידות אנגלית ועברית, בממוצע שנחליט עליו – אני סתם נותן דוגמה: 85, 86, 87 כזה – ומתחת יהיה כתוב כל המקצועות שאליהם אתה מתקבל אם הגעת לציון הזה.

שי פירון: כמובן בכפוף למספר הנרשמים.

שי פירון: אם יהיו יותר מדי נרשמים וחלק מהם יהיו בממוצע 98, אז כמובן שכמו שקיים.

שי פירון: יהיה כוכבית נכון להיום על שתי פקולטות – על הפקולטה לרפואה ועל הפקולטה להנדסה.

שי פירון: בהן תהיינה בחינות כניסה ספציפיות.

שי פירון: יש לנו ויכוח על עוד פקולטה אחת שלא אציין אותה עכשיו.

שי פירון: זה דיון, אין אפילו ויכוח, הכול מתקיים בדיון.

שי פירון: יש לנו דיון על עוד פקולטה אחת, אבל זה פחות או יותר המרחב שעליו מדברים.

שי פירון: בטבלה השנייה יהיה כתוב: 4 יחידות לימוד מתמטיקה, 5 יחידות לימוד אנגלית ועברית, ממוצע.

שי פירון: בטבלה השלישית יהיה כתוב 3 וכו', ובטבלה הרביעית יהיה כתוב: ללא תלוי בממוצע בחינות הבגרות.

שי פירון: יש פקולטות שהלוואי שרק יבואו ללמוד, שאין ביקוש, אז בשביל מה צריך לעשות את כל הרמייה הזאת.

שי פירון: נפרסם את הדברים האלה, נציג אותם בפני הציבור כבר בזמן הקרוב.

שי פירון: מה משרד החינוך "ייאלץ לעשות" כדי שזה יקרה?

שי פירון: שני דברים: האחד, הוא יצטרך לעבוד יחד עם המרכז הארצי למדידה והערכה כדי להקפיד יותר על טוהר הבחינות.

מסעוד גנאים: של הבגרויות?

שי פירון: של הבגרויות.

שי פירון: בעיני זו בשורה נהדרת – למה לא, זה רק טוב לכולם.

שי פירון: והדבר השני, הראמ"ה, הרשות הארצית למדידה והערכה ביחד עם המרכז למדידה והערכה של האוניברסיטאות, מאל"ו, יעבדו ביחד על הבחינות, כדי לראות שהן ברמה מספקת, שהן מבחינת השאלות והדרך שלהן מתאימות לצרכים של האוניברסיטאות.

שי פירון: יעלו את הרמה או לא יעלו – אנחנו חושבים שגם היום זה טוב, אבל לא משנה, זה טוב מאוד.

באסל גטאס: יש אופציה של הסתמכות טוטלית על הפסיכומטרי ללא בגרות?

שי פירון: אז אני אענה.

שי פירון: אין מצב שילד יכול לעשות רק פסיכומטרי בלי שיש לו זכאות לבגרות.

שי פירון: אבל יש מצב שלא יתחשבו בכלל בממוצע שלו ולא משנה כמה יחידות הוא עשה.

שי פירון: מספיק שיש לו זכאות לבגרות ותעודת בגרות מינימלית, הוא יכול להגיד: אני רוצה עכשיו לעשות רק פסיכומטרי, אל תסתכלו על תעודת הבגרות שלי, וללכת קדימה והכול בסדר.

עמרם מצנע: מה אתה עושה במקרה שבאמת זה מקצוע שיש בו ריבוי נרשמים?

שי פירון: אז כמו בפסיכומטרי, לפי החלק העליון.

שי פירון: אותו דבר כמו הפסיכומטרי.

שי פירון: זאת התוכנית, הצגנו אותה.

שי פירון: אנחנו מתחילים אותה, כפי שאמרתי, כבר אתמול.

שי פירון: בספטמבר הקרוב היא תחול על כל בתי-הספר היסודיים ועל תלמיד כיתה י' החדשים.

שי פירון: אני באמצע שיחות ארוכות ועמוקות עם ראשי בתי-הספר לחינוך הן במכללות והן באוניברסיטאות.

שי פירון: תתגבשנה תוכניות העשרה והדרכה למורים, התאמה לתוכנית המיוחדת הזאת.

שי פירון: תוך שנתיים מהיום נהיה בשלב ב' של התוכנית, כפי שראיתם, בשלב הבחירה בתוך האשכולות.

שי פירון: אומר משפט אחרון ובזה אסיים.

שי פירון: יש בדעתי ובתוכניתי, בשיתוף פעולה עם יושב-ראש הוועדה, לחוקק שניים או שלושה חוקים שמגמתם תהיה מצב אל-חזור בחלקים מרכזיים בתוכנית.

שי פירון: החקיקה אומרת שהגיע הזמן להקים בישראל מועצה לאומית לחינוך, שתפקיע מידי גורמים פוליטיים את היכולת לקבוע את תכני הלימוד בישראל, בדומה למה שקיים במל"ג.

שי פירון: אני חושב שהמודל של המל"ג הוא מודל נכון בהתאמה לתוך מערכת החינוך.

שי פירון: נעשה התאמות, אנחנו בוחנים כרגע ביחד כמה נוסחים.

עמרם מצנע: להפקיע מאנשים פוליטיים, אתה מתכוון גם לשר.

שי פירון: כן.

עמרם מצנע: כלומר השר יצטרך לתת סמכויות למועצה.

שי פירון: הוא יהיה יושב-ראש המועצה כמו שאני יושב-ראש המל"ג.

עמרם מצנע: כן, אבל סמכויות מסוימות יהיו שם ולא - - -

שי פירון: חד-משמעית.

שי פירון: הוא יכול לבוא, להציג תוכניות, אבל הוא לא יכול לשנות את תוכנית הלימודים, הוא לא יכול לעשות רפורמה על דעתו – אני עושה את החוק אחרי, כשאני אגמור – הוא לא יכול לגעת בליבה.

שי פירון: הוא כן יכול להשפיע על תוכניות תוספתיות, הוא כן יכול להשפיע על כיוונים, אבל הליבה של המערכת, תפיסת הלמידה הבסיסית של מדינת ישראל לא יכולה להשתנות.

שי פירון: אני מקווה שנכין את החוק הזה בהקדם ונגיש אותו כבר במושב הקיץ על שולחן הכנסת.

שי פירון: החוק הזה הוגש בכל הכנסות הקודמות ולא הועבר בגלל התנגדות של שרי חינוך.

שי פירון: אני תומך, אני רוצה להגיש את החוק.

שי פירון: בעיני דרך אגב זו בשורה עצומה למערכת החינוך הישראלית, יותר גדולה מהרבה דברים שאנחנו אומרים ועושים.

שי פירון: והדבר האחרון שאומר: נגיד ככה, אנחנו בתחילת אמצע הדרך.

שי פירון: התחלנו ממחנכים מסביב לשעון, דיברנו בשלב הראשון על הגדלת האחריות של מערכת החינוך 24/7.

שי פירון: עכשיו שמנו את השלב השני הפדגוגי.

שי פירון: לפנינו עוד כשלוש, ארבע, חמש פעימות שיתרחשו כולן, יונעו כולן במהלך החודשים הקרובים.

שי פירון: נצטרך לדבר על להכין תוכנית יישומית על החינוך המקצועי, נצטרך לטפל בצמצום פערים בכלל דרך תקצוב דיפרנציאלי ועיסוק ממוקד באוכלוסייה הערבית, נצטרך לייצר תוכנית אמיתית על החינוך הממלכתי חרדי, נצטרך לטפל בסיפור המיצ"ב ונצטרך להכין תוכנית על מה עומד לקרות בסוגיית הכשרת ואיכות המורים והמנהלים בישראל.

שי פירון: אסיים בזה שאומר את המשפט הבא: אני יודע שיותר קל לטפל רק בדבר אחד.

שי פירון: גם אני מקבל לפעמים דיווחים על מה כותבים ואומרים במקום כזה, כאילו – לאן אצה הדרך?

שי פירון: מה, תאריך את שנת הלימודים בשלושה שבועות, ויאללה, נגמרה הקדנציה.

שי פירון: תיישם את זה טוב, לדורות זה אפילו יותר מורכב מלהוזיל את הקישוריות של האס.

שי פירון: אם.

שי פירון: אסים.

שי פירון: וזה ילווה אותך לכל החיים.

שי פירון: אבל מי שיודע מה זה חינוך יודע שלהגיד את זה זה פשע, כי הילדים של היום לא יהיו ילדים מחר.

שי פירון: ובחינוך זה גלגל שיניים: שינית את התוכניות אבל לא שינית את איכות המורים, עשית משהו באיכות המורים אבל לא התאמת את התקציב לפריפריה, התאמת את התקציב לפריפריה ולא עשית טכנולוגיית חינוך – לא עשית כלום.

שי פירון: חינוך זה משהו הוליסטי.

שי פירון: אני לא מחפש את כל המהומה ומבולקה הזאת, היה לי הרבה יותר נוח לעשות דבר אחד ולנוח, ולהתרפק על הצלחה כזאת או אחרת.

שי פירון: בהשראת הבולדוזריות, שכולנו לומדים ממנה בשבוע האחרון, אני חושב שאסור לעצור וצריך לייצר תוכנית מקיפה, גם אם בחלק מהדברים ההצלחה תהיה חלקית, כי לילדים שלנו מגיע הרבה יותר.

שי פירון: ולכן חשבנו שהגיע הזמן ש"ישראל תעלה כיתה".

שי פירון: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: תודה.

<קריאה: יישר כוח.

<קריאה: פשוט אין מילים.

שמעון אוחיון: אדוני השר, יושב-ראש הוועדה, חברי הוועדה, ראשית אני מברך על התוכנית, על התעוזה, על הצעת תוכנית כוללת, שאומנם כרגע בשלב הזה מדברת על איזושהי תוכנית שמתאימה בעיקרה למזכירות פדגוגית, ובוודאי כשבראש הכותרת הייתי אומר יש כאן איזשהו שילוב מנצח מבחינת גם ההערכה, גם הלימוד.

שמעון אוחיון: השילוב הזה של בחינות ומה שנקרא כל חלופה אחרת, כל הערכה אחרת, בוודאי הוא שילוב מנצח שהוכיח את עצמו.

שמעון אוחיון: לגבי התכנים עצמם אני רוצה להעיר כמה הערות.

שמעון אוחיון: קודם כול, בוודאי גם כיושב-ראש השדולה למען השפה העברית, מפריע לי שהשפה העברית, הלשון העברית, אינה זוכה למעמד הראוי לה והיא איננה אשכול בפני עצמו.

שי פירון: מה זאת אומרת?

שי פירון: לא הבנתי.

שמעון אוחיון: כן, היא איננה אשכול בפני עצמו.

שמעון אוחיון: כלומר מבחינה זאת למשל, השפה האנגלית או הצרפתית, כי כאן בתוכנית אנחנו לא רואים, רואים רק את השפה האנגלית, אתה מציע אותן במסגרת היקף לימודים של 3-4-5 יחידות, אבל השפה העברית רק 2 יחידות בלבד.

שמעון אוחיון: ויחד איתה כמובן הספרות העברית.

שמעון אוחיון: במקרה של שילוב אני רואה שבכמה מקומות, אם יש שילוב של שני הדברים אז זה מצטמצם ל-3 יחידות.

שמעון אוחיון: אנחנו יודעים היום, מעידים על כך אנשים גם במוסדות להשכלה גבוהה, שכושר הבעה בכתב ובעל-פה של התלמידים שמגיעים למוסדות הללו הוא באמת כושר ירוד, נמוך, שפה רדודה.

שמעון אוחיון: וזה בא לידי ביטוי גם ביחס של המוסדות להשכלה גבוהה.

שמעון אוחיון: לצערי אף מוסד להשכלה גבוהה איננו דורש מבחן לגבי יידע של השפה העברית.

שמעון אוחיון: דורשים לגבי המבחן באנגלית, לגבי תחומים אחרים.

שמעון אוחיון: נדמה לי שרק אוניברסיטת בר-אילן, למיטב ידיעתי, מקיימת את מבחן הפטור בשפה העברית.

שמעון אוחיון: אם אנחנו רוצים לעשות משהו בתחום הזה – ושפה איננה רק כלי תקשורת אלא היא מייצגת תרבות, מורשת וכל המשתמע מכך.

שמעון אוחיון: וגם אלה שמדברים על מבנה הלשון, על תבניות בלשון, יוכלו לומר לנו גם שזו גם תרומה לחשיבה ולניתוח מבנים, כפי שמקובל גם בתחומים של מדעים מדויקים.

שמעון אוחיון: ניתן לראות זאת גם במבנה של שפה.

שמעון אוחיון: מתוך המפגשים שהיו לי במסגרת השדולה, ולא רק עם אנשי אקדמיה אלא גם עם מנהלים, גם חלק מהמפמ"רים, מורים, שכולם הזדעקו בעניין הזה, ומאוד מאוד מוטרדים לגבי ההבעה והיכולות.

שמעון אוחיון: הם אומרים: רבותי, יש לנו את הכלים.

שמעון אוחיון: הנה, יש לך מצב שיש מורים שיש להם כלים, מיומנות, הוכשרו לכך – אין להם את הזמן כדי להכשיר את התלמידים.

שמעון אוחיון: היקף של 2 יחידות איננו מספיק להכין תלמיד עם יידע בשפה כדי שיוכל להביע את עצמו, לכתוב עבודות, להתבטא, ובכלל בכל המישורים, בכל התחומים.

שמעון אוחיון: זה דבר אחד.

שמעון אוחיון: הדבר השני, חבל לי מאוד שבאמת הלכת צעד אחד קדימה ואמרת: הפסיכומטרי לא יהיה בלעדי.

שמעון אוחיון: הוא לא הדבר הבלעדי, אין לו בלעדיות, אבל אתה מתמהמה.

שמעון אוחיון: אתה אומר לי בעצם שרק תלמידים שנמצאים עכשיו בכיתה ט' ואלה שיהיו בשנה הבאה בי'.

שי פירון: לא מתמהמה.

שי פירון: זה רק בגלל המהימנות של הבחינות וההשגחה וטוהר הבחינות.

שי פירון: זה לא קשור כהוא זה - - -

שמעון אוחיון: ארבע שנים?

שי פירון: אני לא אמרתי ארבע שנים.

שמעון אוחיון: זה בעצם יוצא ארבע שנים.

שי פירון: לא, לא אמרתי את זה.

שמעון אוחיון: זה ייושם לגבי אותם תלמידים שבשנה הבאה יהיו י'.

שי פירון: לא, אני רק רוצה שתקשיב מה אמרתי.

שי פירון: אומר מה אמרתי.

שי פירון: אמרתי: זה תלוי בשני דברים, אחד זה בתיקנון של הבחינות.

שי פירון: עד היום מי שמכין את הבחינות זה לא הראמ"ה אלא זה גוף אחר.

שי פירון: ולכן צריך לייצר כתיבה מחודשת של הבחינות בהסכמה עם ההשכלה הגבוהה.

שי פירון: והדבר השני זה צריך לחדד את רמת ההשגחה שכיום לא מאפשרת את הדבר הזה.

שי פירון: המקסימום זה על כיתה י'.

שי פירון: ככל שנקדים יותר, נחיל את זה קודם.

שי פירון: כרגע לתלמידים שמסיימים עכשיו, חברים יקרים, יש לנו בעיה, אתם מכירים אותה היטב בטוהר הבחינות, וקשה מאוד להחיל את זה מעכשיו, צריך לטפל בזה.

<לורן פוריס: זה אומר שלגבי אלה שלומדים או שסיימו את הלימודים זה לא רלוונטי.

<קריאה: ממש לא.

שמעון אוחיון: טוב, אני לא רוצה לומר בעניין הזה מתוך ניסיון עם האוניברסיטאות ועם מחלקות שמתחרות, רואות ונאחזות בבחינה הפסיכומטרית ככלי מיון ולא ככלי מנבא הצלחה, וזה לא מעניין אותן וזה לא אכפת להן ההשלכות, כפי שאתה גם אמרת.

שמעון אוחיון: אתה אמרת: העלויות של הדבר הזה, ההשקעה של הזמן, כשמדובר בכלי ולא מדובר באיזשהו מקצוע יעד.

שמעון אוחיון: וזה חבל, אני חושב שכדאי לשקול שוב לזרז את התהליך.

שמעון אוחיון: אני מברך על כך שאוניברסיטת בן-גוריון מצאה חלופה.

שמעון אוחיון: היא אומרת: בוא אלי למכינה, אתה לא צריך ללכת לבחינה הפסיכומטרית.

<לורן פוריס: טוב, זה גם שנה.

שמעון אוחיון: בסדר, אבל האופציה הזאת קיימת כבר עכשיו.

שמעון אוחיון: זאת הבעיה שלי.

שמעון אוחיון: היום כבר אנשים לא מוכנים לקבל את העניין הזה של התעשייה של הפסיכומטרי.

שמעון אוחיון: גם מפריע לי שגם בעתיד עדיין מרכז הבחינות הארצי של האוניברסיטאות, שהוא הממונה על הבחינה הפסיכומטרית, ימשיך להיות מעורב אצלך, ואני מטיל ספק במידת המהימנות שלו בנקודה הזאת.

שמעון אוחיון: עובדה שלצערי, בלי שום בושה, מי שבחן את יעילותן ואת כושרן של הבחינות הפסיכומטריות זה מרכז הבחינות הארצי.

שמעון אוחיון: זה לתת, איך אומרים, לחתול בעצמו.

שמעון אוחיון: ולכן גם בעניין הזה אני מציע לבדוק, אפילו גם לנסות לעשות משהו עם אוניברסיטת בן-גוריון.

שמעון אוחיון: עשית צעד, מהפכה, זרקת משהו, אנא זרז אותו.

עמרם מצנע: תודה, שמעון.

שמעון אוחיון: שניה, שתי נקודות אחרונות.

עמרם מצנע: אבל בקיצור, בבקשה.

שמעון אוחיון: קצת קשה לי שמציגים לנו את התוכנית, שבעיקרה היא תוכנית פדגוגית, בוודאי היא רוצה להעלות אותנו, "ישראל עולה כיתה".

שמעון אוחיון: קשה לי לראות את זה שזה לא הולך בד בבד עם שני דברים.

שמעון אוחיון: אמרת שזה אומנם בתוכנית, ואני חושש שזה ייקח זמן, ואני מתכוון לשני דברים – מעמד המורה.

שמעון אוחיון: הלא כל הדבר הזה ייפול או יקום, וכולם אומרים, לא אני הקטן אומר זאת, אלא כל החוקרים, כל המחקרים, כל אחד אומר: אתה יכול להתווכח על צפיפות בכיתה, על תוספת שעה, על פה, על שם, אבל השקעה במורים היא המניבה את התוצאות הטובות ביותר.

שמעון אוחיון: כל זה ייפול או יקום, יצליח או ייכשל, על מעמד המורה.

שמעון אוחיון: ואנחנו רואים מה יש עכשיו – שביתות בדרך, אני מקווה שהן לא תצאנה, בגלל הממונה על השכר.

עמרם מצנע: שמעון, הנקודה ברורה.

שמעון אוחיון: נקודה ברורה.

שמעון אוחיון: אחת.

שמעון אוחיון: ועכשיו אני בא לנקודה שלך, עמרם, שאני הולך אתך לכל אורך הדרך.

שמעון אוחיון: וזה העניין של התקצוב הדיפרנציאלי מיד.

שמעון אוחיון: מיד, עכשיו, כמה שאפשר להקדים אותו.

שמעון אוחיון: אי-אפשר לדבר על כל ישראל, כל ישראל צריכה "לעלות כיתה".

שמעון אוחיון: כל ישראל, לא חלקים בישראל.

שמעון אוחיון: כל ישראל "עולה כיתה".

שמעון אוחיון: אם תביא לנו את ההצעה ביחד, משולבת, שמדברת על תקצוב דיפרנציאלי, אתה תקבל את מלוא התמיכה, כולנו מאחוריך, מול השלטון המקומי, מול הרשויות החזקות, כדי שבאמת כל ישראל "תעלה כיתה".

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה רק להזכיר שהדיון הוא גם במסגרת דיון מהיר שביקשו חברי הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת באסל גאטס.

שמעון אוחיון: אבל הם לא באו.

עמרם מצנע: יכולים לא לבוא, זו לא חובתם לבוא.

עמרם מצנע: משולם נהרי, וחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

עמרם מצנע: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: תחילה, אני מברך באמת על התוכנית של השר, אבל המבחן הוא מבחן העיכול והיישום.

מסעוד גנאים: הכוונה שהבעיה של התוכניות של משרד החינוך, ואני מדבר גם כמורה לשעבר, זה שאתה עושה אחלה תוכנית במשרדים עם היועצים, אבל כאשר אתה בא להתאים את התוכנית למערכת, למציאות, פה הבעיה.

מסעוד גנאים: אז צריך איזה מן קטלוג כזה בנוסף לדברים שהצגת שהם נהדרים – אני בעד זה, אני בעד סגירת המפעל של הציונים ושל הניירות הזה, אני בעד זה שנעבור מעולם של כמות לעולם של איכות.

מסעוד גנאים: משום שאני כמורה להיסטוריה ראיתי את התלמידים שלי משננים כל דבר למבחן, אחר כך שוכחים.

מסעוד גנאים: אז מה?

מסעוד גנאים: אז לכן צריך לעבור לעולם של החשיבה ולהערכה האלטרנטיבית או החלופית, משום שאי-אפשר שאדם שיש לו כל מיני יכולות, אתה רק מכמת אותו כמה הוא שינן.

מסעוד גנאים: לכן זה מחייב לשנות את כל המערכת, את כל החשיבה.

מסעוד גנאים: כל החוליות האלה בשרשרת – צריך להחליף פיוז, צריך להחליף משהו פה.

מסעוד גנאים: לכן אני אומר שבנוסף לתוכנית שהצגת, כבוד השר, צריך קטלוג איך ליישם את זה, איך להתאים את זה למערכת החינוך, למורים, לתלמידים ולכולם.

מסעוד גנאים: דבר שני, אני גם מברך על זה ואני חושב שצריך ללכת עוד צעד בהנגשת שערי האקדמיה לאוכלוסיות שהתקשו לעבור ולהיכנס בגלל הפסיכומטרי.

מסעוד גנאים: הבגרות כחלופה זה טוב, אבל צריך עוד צעד, לא להקשות.

מסעוד גנאים: כן, צריך טוהר בחינות.

מסעוד גנאים: כן, צריך העמקה בבחינת הבגרות, שתהיה יותר רצינית, יותר משמעותית, אבל לא להקשות יותר.

מסעוד גנאים: צריך לתת לאנשים לנסות.

מסעוד גנאים: למה שלא ייכנס שנה ראשונה לאוניברסיטה, ואם הוא ייכשל שמה בבחינות, שייכשל וייצא?

מסעוד גנאים: אבל מהתחלה להקשות עליו, אני חושב שזה דבר לא הוגן.

מסעוד גנאים: אז אני מקווה באמת שנעבור לכך שהאדם הוא במרכז, וכל ההערכות הן כלי.

מסעוד גנאים: לא התייחסת לעניין שהוא חשוב מאוד, או התייחסת אבל לא הרבית, בעניין של המעורבות החברתית וההתנדבות, שתהיה חלק – אה, התייחסת לזה.

עמרם מצנע: זה הודגש מאוד.

מסעוד גנאים: כן, יופי, אז אולי לא שמעתי.

מסעוד גנאים: זה דבר חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: העליתי את הנושא הזה בכנסת בפני השר סער כאשר היה שר החינוך.

מסעוד גנאים: זה בגלל המחלוקת בכל נושא השירות האזרחי או הלאומי במגזר הערבי.

מסעוד גנאים: אמרתי שהיה מקצוע בשם מחויבות אישית, עכשיו מעורבות אולי חברתית.

מסעוד גנאים: אם המדינה באמת רוצה לזרז את האנשים, להעלות את המודעות בהתנדבות, הנה יש לכם הזדמנות.

עמרם מצנע: השר אמר יותר מזה: לא תהיה תעודת בגרות בלי.

מסעוד גנאים: יופי.

מסעוד גנאים: בזה אני מחזק את ידיך.

שי פירון: אני לא אמרתי דרך אגב משהו.

שי פירון: רק רוצה להגיד משהו, שמי שמורה כאן יודע היטב מה אני אומר.

שי פירון: אחד החידושים הקוסמטיים המהותיים שיהיו זה שיותר לא יהיה צד שמאל וצד ימין לתעודת הבגרות.

שי פירון: כל תעודת הבגרות תונפק על-ידי משרד החינוך, כולל הערכה החברתית.

שי פירון: היא תוקלד במחשבי המשרד.

שי פירון: כלומר זה לא יהיה חלק פחות חשוב וחלק חשוב.

שי פירון: יהיה צד אחד לתעודה, כשכל הרכיבים הם חלק ממנו.

עמרם מצנע: תודה.

מסעוד גנאים: לבסוף, רק נקודה אחרונה.

מסעוד גנאים: כאשר הייתי מורה, המורה לכימיה, כבוד השר, היה אומר לי: אני מקווה שמערכת החינוך תעבור מהחשבון לכימיה, משום שבחשבון אחד פלוס אחד – שניים, אבל בכימיה מימן פלוס חמצן יוצא מים.

מסעוד גנאים: הכוונה לייצר משהו חדש ולא רק לשנן ולאכסן.

מסעוד גנאים: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: טוב, כשהגשנו את הבקשה להצעה דחופה אפילו לסדר-היום, וזה בהחלטת הנשיאות עבר להיות דיון מהיר, זה כתוצאה ממה שפורסם בראיון עם השר בעיתונות.

באסל גטאס: ולא ציפיתי שהוועדה תתכנס במהירות כזו והשר יבוא ויציג בפנינו.

באסל גטאס: אז זה בעצם בשבילי היה הישג, שאנחנו פה מתכנסים ושומעים את השר, לא דרך העיתונות, לראות את מכלול התוכנית מוצגת בפנינו בצורה כזו.

באסל גטאס: ולכן ההתייחסות שלי תהיה מעבר למה שקראתי בעיתון למה שראינו עכשיו בפנינו.

באסל גטאס: כלל ידוע, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כל הנוכחים, שרפורמה מטבעה מושכת קדימה את המרכז.

באסל גטאס: בוא נגיד את שני הקצוות, אם זה החלש ביותר או המצוין, הרפורמה מעט מאוד תשפיע על מצבו, אלא אם נעשית רפורמה מיוחדת.

באסל גטאס: ולכן כל המושג של affirmative actions בעולם בא מכאן.

באסל גטאס: שכמה שאתה שופך, מדרבן, עושה, משנה מבנית, פדגוגית, הכול, את המערכת בכללותה, אתה בסופו של דבר יוצא לחזק את המרכז.

באסל גטאס: מי שחלש ממילא יישאר אחורה, פה אפילו עוד יותר.

באסל גטאס: ומי שרץ קדימה מהמערכת אולי יצמצם הפער, אבל הוא בינתיים ייהנה מהרפורמה לרוץ עוד יותר קדימה.

באסל גטאס: ולא ראיתי שהרפורמה במבנה הנוכחי ירדה לעומק או עשתה תת-תוכנית או הסתכלה באופן מעמיק על החוליים ועל הקשיים של מערכת החינוך הערבית, והתמקדה ביצירת באמת תעדוף או affirmative action, אפליה מתקנת למערכת הזאת.

באסל גטאס: ושמה החוליים הם לא רק תקציביים, לא רק בחינות ולא רק טוהר בחינות, יש עוד הרבה מעבר לכך.

באסל גטאס: מה שהזיז אותי לבקש את ההצעה הדחופה לסדר-היום זה מה שקראתי על ציטוט שלך בעיתון, שהפתרון של מערכת החינוך הערבית יהיה ללמד את כל המקצועות בעברית.

באסל גטאס: והציטוט החמור ביותר, אמרת: כל חברי הכנסת מסכימים אתי, רק הם דוחפים בך לעשות את זה.

שי פירון: המילה "כל" לא כתובה.

באסל גטאס: אבל הם - - -

שי פירון: לא, תחזור בך.

באסל גטאס: טוב, זה לא כה דרמטי אם זה "כל" או חברי כנסת.

באסל גטאס: אם הם תומכים בעברות בתי-הספר, עברות תוכניות הלימוד, ככלי להשתלבות, ככלי להתחזקות.

באסל גטאס: ואני חושב שזו טעות.

באסל גטאס: קודם כול, כל חברי הכנסת, ממה שאני יודע, הם נגד.

באסל גטאס: כולנו למען חיזוק לימוד השפה העברית בבתי-הספר הערבים.

באסל גטאס: ואני אומר לכם: אנחנו יוצאים ומייצאים, מייצרים דורות, מאז שהייתי בכיתה י"ב עד היום, של תלמידים שיוצאים משערי בית-הספר ולא יודעים לא להתבטא בעברית, לא לכתוב, לא להביע, אפילו לכתוב מכתב לאוניברסיטה לא יודעים.

באסל גטאס: ומדהים אותי שאחרי דור שלם, הבת שלי כשהגיעה לי"ב והגיעה לאוניברסיטה, ממש עמדה באותו מקום בו עמדתי אני ב-74'.

באסל גטאס: נכנסה לשערי האוניברסיטה חסרה כלים ל-communication, להביע את עצמה, לדבר עם המרצה, לכתוב בעברית.

באסל גטאס: פה צריך תיקון.

באסל גטאס: פה אכן תלמידים ערבים במערכת החינוך צריכים להגיע ברמה של השפה העברית כבר בי"ב להיות כמו שפת האם.

באסל גטאס: וזה איננו.

באסל גטאס: אתה יודע מה התכנים שאנחנו למדנו, מה שלומדים היום.

באסל גטאס: אני למדתי "יער בחדרה" – זוכר "יער בחדרה"?

שי פירון: לא הבנתי רק איפה אנחנו חולקים.

באסל גטאס: צוטטת שאתה אומר - - -

שי פירון: לא אמרתי מעולם "כל בעברית".

שי פירון: אמרתי: צריך לחזק את לימודי העברית כדי - - -

באסל גטאס: לא, בפירוש שמה כתוב שאמרת שצריך להיות כל המקצועות בעברית.

באסל גטאס: אם לא זו הכוונה - - -

עמרם מצנע: כן, אוקיי.

באסל גטאס: אני חושב שיש מקום אדיר וגדול לחזק את העברית כשפת אם שנייה או כשפה כמעט במדרגת שפת אם, אבל פה דרוש גם שינוי תכנים וגם שינוי מורים, גם השקעה בהכשרה בכוח אדם.

באסל גטאס: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': השעה מאוחרת, וזה אחרי שעתיים.

עיסאווי פריג': עכשיו כולם: נו נו, תגמרו, נו נו.

עיסאווי פריג': והשר – תגמור תגמור.

<עופר ארביב: יש לנו זמן.

עיסאווי פריג': יש לי זמן?

עמרם מצנע: ואחרי שהוצאת את כל האנרגיה בבוקר.

שי פירון: אני שר תורן, אני מתנצל.

עיסאווי פריג': כן, לתמצת את הדברים – קודם כול, ברכות.

עיסאווי פריג': הרפורמה מאתגרת, טובה ומאוד מאוד מעניינת.

עיסאווי פריג': בצד תקוותי ורצוני להצלחת הרפורמה, יש לי רק כמה שאלות, כבוד השר.

עיסאווי פריג': שאלה ראשונה, בדבריך אמרת והתייחסת לחיסכון שיהיה כתוצאה מבחינות הבגרות ומהטופסולוגיה.

עיסאווי פריג': רציתי לדעת, ברשותך, העלות התקציבית של התוכנית לעומת החיסכון הנובע מכך.

עיסאווי פריג': שניים, אני שואל את עצמי: תלמיד בלוד או ביישוב בפריפריה, שחי וקם על לימוד, ורואה אנשים יורים על אלוהים, איך נצליח להלביש לו תוכנית מצוינות כזו?

עיסאווי פריג': החל מהשנה הבאה, הילד הזה שחי באווירה שאין לו איפה להיות.

עיסאווי פריג': איך נלביש לו את זה?

עיסאווי פריג': האם זה יביא לצמצום פערים?

עיסאווי פריג': זאת שאלה שנייה.

עיסאווי פריג': שאלה שלישית, ציינת שבשנת 2000, והמשכת ב-2007 ו-2012, 5 יחידות מתמטיקה, 20,000 ירדו ל-12,000 וירדו ל-7,000.

עיסאווי פריג': אני שואל אם בירידה הזו שצוינה וידועה, האם יש לנו מספיק כוח אדם ללמד אותנו 5 יחידות?

עיסאווי פריג': השאלה הרביעית, ברשותך, בקשר לתשתיות.

עיסאווי פריג': אתה אמרת: אנחנו כאן בישראל שונים מכל העולם, לומדים פסיכומטרי ולומדים בגרות, אנחנו רחוקים מה-OECD.

עיסאווי פריג': שאלתי היא כזאת: ביישובים בפריפריה והחברה החרדית, ביישובים שיש פיגור בתשתיות, איך תתמודד עם יישום, מצוינות ואווירה בית-ספרית שאנחנו מדברים עליה ואתה ציינת אותה בהדגשה?

עיסאווי פריג': מה התוכנית לצמצום התשתיות?

עיסאווי פריג': ושאר השאלות, אמצא את ההזדמנויות לשאול אותך.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אדוני השר, בבקשה.

שי פירון: אני מתנצל שאני מתייחס עכשיו, כי אני שר תורן.

עמרם מצנע: לא, לא נוכל, כי השר צריך לעזוב בעוד עשר דקות.

שי פירון: אענה על זה, ואם יישאר עוד זמן אני אענה.

<לורן פוריס: שאלה אחת לארגון ההורים.

עמרם מצנע: אחת לארגון ההורים, בבקשה.

<לורן פוריס: אחת לארגון ההורים שממש רלוונטית.

<לורן פוריס: אנחנו ממש מברכים על התוכנית.

<לורן פוריס: יש לי שאלה: דיברת על ההגבלה לשני מקצועות מוגברים.

שי פירון: חיצוני.

שי פירון: פנימי – כמה שאתה רוצה.

<לורן פוריס: חיצוני.

<לורן פוריס: אנחנו מדברים על 5 מתמטיקה, 5 אנגלית - - -

עיסאווי פריג': לא, 3, 4 או 5.

שי פירון: לא לא לא.

שי פירון: חברים, מקצועות בחירה.

<לורן פוריס: מקצועות בחירה, בסדר.

<לורן פוריס: קח למשל את הממלכתי-דתי, גמרא ותנ"ך, זה משהו שהולך מובנה.

שי פירון: לא, לא נכון, השתנה.

<לורן פוריס: אוקיי.

<לורן פוריס: אז זה לא ייחשב?

שי פירון: לא, זה כן נחשב.

שי פירון: הם לא יוכל לעשות 5 גמרא - -

<לורן פוריס: 5 תנ"ך ו-5 מתמטיקה ו-5 פיזיקה?

שי פירון: - - ועוד שתי 5.

שי פירון: הם יצטרכו ללמוד תורה לשמה בחלק מהיחידות.

<לורן פוריס: ואז מה שיקרה, שהרבה מאוד מהמצטיינים פשוט ישתלבו יותר באוניברסיטאות, מכיוון ש - - -

שי פירון: זה עכשיו את אמרת.

שי פירון: אנחנו מייצרים תעודת בגרות שוויונית לחברה הישראלית.

שי פירון: חלק מהעניין היה לייצר משהו, ומי שרוצה ללמוד יותר יוכל ללמוד תורה לשמה.

שי פירון: לא נקצץ את השכר, לא נקצץ את השעות, אבל כן נקצץ את היכולת לגשת לבחינה חיצונית.

<לורן פוריס: משהו קטן נוסף.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: לורן, לא, אי-אפשר.

עיסאווי פריג': היו לי עוד שאלות.

עיסאווי פריג': לא שאלתי, בכדי לאפשר תשובה.

עמרם מצנע: אנחנו נקיים עוד הרבה דיונים.

שי פירון: תראו, אני רוצה לומר שני דברים כלליים.

שי פירון: קודם כול, רוב השאלות שעלו הן שאלות מצוינות.

שי פירון: אני רוצה לומר משהו קטן.

שי פירון: קודם כול, אמרתי: יש כמה שלבים בתוכנית הלאומית שאני רוצה להציג היום, אני מתמקד בסוגיות הפדגוגיות.

שי פירון: אנחנו נשקיע מאמץ, אמרתי את זה, כחלק מאבני הבניין גם בסוגיה הדיפרנציאלית וגם בסוגיה התשתיתית האחרת.

שי פירון: אני רק אומר, רק לצורך הדוגמה, שלמשל לגבי הציבור הערבי זה הציבור היחיד שבמסגרת התוכנית הזאת מקבל תוספת שעות.

שי פירון: זה הציבור היחיד מתוך כל המגזרים במדינת ישראל, שבעוד שבכל המקומות האחרים הורדנו יחידות לימוד, הציבור היחיד שנתנו לו תוספת שעות, כחלק מהרצון לייצר שוויון הזדמנויות ולהתחיל לצמצם את הפערים, היה הציבור הערבי.

שמעון אוחיון: למרות שבפרסום המספרים, עיני לא צרה, פר-כיתה הם מחזיקים את הממוצע הגבוה.

שי פירון: זה לא נכון, דרך אגב, אבל לא משנה.

שמעון אוחיון: אתה ראית את הפרסום כמוני.

שי פירון: לא, אין פרסום כזה, זה לא נכון.

שי פירון: ממש לא נכון.

שי פירון: להיפך, הציבור הערבי מקבל הכי פחות שעות פר-ילד במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: לא, פר-כיתה.

שי פירון: אני אומר: הכי פחות.

שי פירון: אבל בוא נעזוב את זה עכשיו.

שי פירון: יש פה תוספת של שעות במסגרת תוספת היחידות, בגלל הרצון לצמצם פערים ולתת יותר הזדמנויות.

שי פירון: זה אחד.

שי פירון: יחד עם זאת, התוכנית בשלב הזה פורסת משנה פדגוגית, זה העניין.

שי פירון: ואני רוצה לומר משהו כללי על חלק מהשאלות שנאמרו כאן.

שי פירון: יש המון שאלות טובות, אז לא נתחיל מאיזשהו מקום?

שי פירון: אז לא נעשה?

שי פירון: האם באמת קידום מעמד המורה כשם קוד הוא לא יעד?

שי פירון: הוא יעד.

שי פירון: אז רגע, אז לא נעשה עכשיו כלום?

שי פירון: בואו נהיה רציניים רגע.

שי פירון: זה ברור שצריך לפעול בשורה ארוכה של דברים.

שי פירון: יש עוד המון נושאים שלא אמרתי: לא צריך לטפל בחינוך המיוחד?

שי פירון: לא צריך לטפל בנגישות?

שי פירון: לא צריך לטפל בהסעות?

שי פירון: אתן לכם עכשיו רשימה של 8,000 דברים שצריך לטפל בהם.

שי פירון: הנחתי על השולחן תוכנית פדגוגית שמגדירה מחדש את הזהות, את האטמוספירה, את האווירה ואת חוויית הלמידה בבית-הספר.

שי פירון: כן, איך אמרת חבר הכנסת גנאים, יהיה מה שקראת קטלוג, יהיו מה שאנחנו קוראים מכוונים מדויקים שיונחו בפני המורים בכל שלב ושלב, מהי למידה גרעינית, מהי למידה תוספתית, על מה נבחנים פנים, על מה נבחנים חוץ.

שי פירון: כל זה יונח על השולחן לפני תחילת שנת הלימודים הקרובה.

שי פירון: לא יהיה מורה שיגיע לשנת הלימודים הקרובה ולא יידע בדיוק את הדברים.

שי פירון: וכן, זה יהיה מאוד קשה.

שי פירון: כן, זה יהיה מאוד קשה.

שי פירון: וכן, זה לא פשוט – נכון, זה לא פשוט.

שי פירון: אמרתי בהתחלה: קל יותר לעשות רפורמה, לקרוא לזה רפורמה, לעשות איזה רכיב כזה או אחר, להגיד: נוסעים מכאן, הולכים לכאן, עושים ככה, מורידים כזה, 100 מושגים, 80 מושגים.

שי פירון: זה הרבה יותר קל.

שי פירון: אנחנו מדברים על שינוי תפיסה.

שי פירון: וכיוון שמדברים על שינוי תפיסה זה לוקח זמן.

שי פירון: כן, זה ייקח זמן; וכן, יהיו בעיות בדרך; וכן, תהיינה הרבה מאוד שאלות ונצטרך לשנות תוך כדי תנועה חלק מהדברים; וכן, בטח אני טועה בפרט כזה או אחר, כי לא חשבנו עליו עד הסוף כי לא ראינו את זה בשטח.

שי פירון: אבל כמו ילד, תשעה חודשים יום ולילה עבדו על התוכנית הזאת – מזכירות פדגוגית, מינהל פדגוגי, מומחי חינוך בארץ וכו' וכו', כדי לגבש את המבנה, להניע לפעולה, להתחיל תהליך.

שי פירון: נצטרך כמובן לבחון את הדברים תוך כדי תנועה.

שי פירון: גם אני לא ישן בגלל מבחן היישום, גם אני רוצה שזה יתיישם הכי טוב, גם אני עסוק יום ולילה בשאלה איך מיישמים את זה הכי טוב.

שי פירון: אנחנו מחויבים כולנו לתוכנית הזו ואנחנו נעשה הכול כדי שהיא תיושם.

שי פירון: להבטיח עכשיו שדבר כזה גדול שמתחיל בגן הילדים, שכולל את התלמידים, את המורים, את המנהלים, את פרחי ההוראה, את השלטון המקומי, את כולם את כולם – זה תהליך ארוך.

שי פירון: אני רק אומר דבר אחד שהוא הכי חשוב בעיני ובזה אני אסיים: לא בכוח, חינוך וכוחנות לא הולכים ביחד - -

עיסאווי פריג': לא ענית לי על הנושאים שהעליתי.

שי פירון: אענה על כל דבר.

שי פירון: - - חינוך וכוחנות לא הולכים ביחד.

שי פירון: משפט אחד אומר רק בצד התקציבי, כי זה חשוב לומר.

שי פירון: התוכנית הזאת לא עולה פחות כסף, היא עולה יותר כסף.

שי פירון: מדוע?

שי פירון: מפני שהתשלום למורים על הערכה חלופית שונה מהתשלום למורים על הערכה רגילה.

שי פירון: ולכן לבדוק עבודה או לבדוק פרזנטציה כזאת או אחרת שונה מאשר לקחת מבחן שכולם אותו דבר.

עיסאווי פריג': בכללי היא עולה יותר.

שי פירון: ולכן התוכנית, קודם כול בשנים הראשונות היא תעלה הרבה יותר, כי יש לנו גם את י"א, י"ב של המתכונת הקודמת, נצטרך להחזיק במשך שלוש שנים במקביל שתי מערכות עד שכל המערכת תיכנס לתוך העניין.

שי פירון: אני מניח שאתה סומך עלי, אתה מכיר אותי יום וחצי, שאני לא בא לכאן לפני גיבוי תקציבי מדויק על העניין הזה, אחרת באמת מה יקרה כשנגיע למבחן היישום.

שי פירון: כמה זה יעלה?

שי פירון: נדבר עם ארגוני המורים, נבחן בדיוק את היקף העבודות וההערכה החלופית שתתבצע בכל בית-ספר.

שי פירון: זה אמצעי לטפח את מעמד ואיכות ושכר המורה, אנחנו לא בורחים מהדבר הזה, זה חלק מהעסקה הכוללת, זה חלק מהסיפור.

שי פירון: נצטרך לתמחר את הדברים האלה, יש לנו הערכות כמובן כלליות של כסף.

שי פירון: זה יהיה לא אחראי עכשיו לזרוק מספרים, אבל אנחנו כן נערכים לאפשרות ריאלית שבסוף אנחנו חוסכים הרבה מאוד כסף מהטפסים, אבל נצטרך להשקיע אותם באותה הערכה חלופית, באותה בחירה, באותו רצון שלנו לפתח יזמות של בתי-ספר.

שי פירון: לכן אנחנו לא חוסכים פה כסף בכלל, אנחנו הולכים להוסיף לתקציב החינוך משאבים מרובים, שיתבררו במהלך השיח עם מערכת החינוך.

שי פירון: עשינו, אני צריך לבוא על זה גם לוועדה, אני רוצה גם את זה לתקף, הוספנו 200,000,000 שקל לפני כחודש וחצי לשנה במסגרת בתי-הספר של הקיץ.

שי פירון: נוסיף 200,000,000 שקל כל שנה בשלוש השנים הקרובות, זה מדבר על 600,000,000 שקל בסך הכול תעלה תוכנית בית-הספר של הקיץ.

שי פירון: נצטרך להביא את זה, אנחנו נרצה לעשות על זה החלטה מסודרת, מאורגנת, כדי שזה לא ישתנה.

שי פירון: נצטרך לייצר תהליך של החלטה מסביב להיבטים התקציביים של התוכנית הזאת.

שי פירון: אנחנו עובדים על זה יום ולילה עם האוצר, יום ולילה עם האוצר, כדי לתקף את זה ולעשות את זה מסודר.

שי פירון: גם את זה נביא, כפי שאמרתי, לחקיקה כזאת או אחרת כדי להסדיר.

שי פירון: אין לי תוכניות לעשות דברים שהם לא ברי מימוש וברי היתכנות ארוכת טווח.

עיסאווי פריג': לגבי תשתיות.

שי פירון: לגבי התשתיות, גם פה אנחנו מכינים בימים אלה מיפוי של חוסרים.

שי פירון: גם פה דברים ייפתרו לא ביום, ייפתרו בכמה שנים.

שי פירון: אתה יודע היטב שהחוסרים הם עצומים, אי-אפשר לפתור את כל הבעיות ביום אחד.

שי פירון: אני מחויב בפתרון הבעיות, אבל בתהליך.

עיסאווי פריג': אבל זה כפוף לזה.

עיסאווי פריג': המצוינים - - -

שי פירון: אתה תראה שנצליח.

עמרם מצנע: הכול כפוף, ובסוף יש עוגה אחת שבה צריך להחליט על סדרי העדיפויות.

עמרם מצנע: אני רוצה, קודם כול, להתנצל בפני אלה שהגיעו ולא דיברו, אנחנו פשוט בלוח זמנים צפוף.

עמרם מצנע: אני מבטיח שיהיו דיונים נוספים, בטח על חלקי התוכנית, כי יש לה הרבה מאוד משמעויות בתחומים שונים.

עמרם מצנע: ואנשי המשרד אין ספק שיבואו ויציגו, ובאמת הנושאים הם רבים מאוד.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר שאני מאוד מתחבר לתפיסה שאומרת חזון ארוך טווח וממנו לגזור את יעדי הביניים, ולא לנסות ולהתמודד עם כל נושא ונושא בפני עצמו ולנסות לתת לו פתרון שלם, כי זה בסוף בלתי אפשרי.

עמרם מצנע: ובסופו של דבר, כשאתה לוקח עוגה תקציבית, וחלקנו הגדול עסק בנושא של יעדים, מטרות ולידם תקציבים, אתה צריך להחליט מה העדיפויות שאתה נותן.

עמרם מצנע: ואני חושב שהעדיפות ללכת לפדגוגיה אחרת על פני הדברים האחרים היא עדיפות נכונה.

עמרם מצנע: אי-אפשר כמובן להזניח את הדברים האחרים.

עמרם מצנע: אני אמרתי גם בפגישה עם התקשורת שהייתה לשר, שמאוד אני מתחבר, קודם כול, לאמון.

עמרם מצנע: אני עוסק הרבה מאוד ומדבר הרבה מאוד על אמון.

עמרם מצנע: אנחנו חיים בחברה ישראלית שמעידה את האמון כמעט בכל דבר שזז.

עמרם מצנע: ואחת הסיבות לריבוי בחינות חיצוניות זה חוסר האמון בין מנהלי בתי-הספר, בכך שכל הזמן צריך לבחון אותם חיצונית, לבקר אותם, לפקח עליהם.

עמרם מצנע: ומי שיודע, ואני הייתי בהרבה מתפקידי במערכת של היררכיה סמכותית, אם אתה מפחד ושומר לעצמך כל הזמן את הסמכויות, אתה מקבל בסוף ראשים קטנים, לא בעלי יוזמה ולא בעלי יכולת לקדם דברים.

עמרם מצנע: וכשאתה מוכן להוריד סמכויות כלפי מטה ולאפשר עצמאות – יש בזה סכנות, יש בזה בעיות, אתה צריך לפקח, אבל אתה אז מגלה את המנהלים האמיתיים, את המורים האמיתיים ואת המערכת האמיתית שיכולה לפרוץ קדימה.

עמרם מצנע: ואנחנו רואים את זה, דרך אגב, במערכת החינוך.

עמרם מצנע: כשאתה נפגש עם מנהל בית-ספר, שלמרות המגבלות ששמו עליו הוא מצא את הדרך לעשות שינויים, יוזמות חינוכיות ולפתוח את המגבלות האלה, אתה רואה בדרך כלל הצלחות.

עמרם מצנע: אז אמון דבר ראשון, עצמאות דבר שני.

עמרם מצנע: ואני כמובן מוכרח להזכיר כל פעם מחדש, אדוני שר החינוך, פערים.

עמרם מצנע: אני אומר שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להמשיך מציאות שבה הפערים מתרחבים בין מרכז לפריפריה, בין יהודים לערבים, הקהילה האתיופית עדיין מפגרת מאוד מאוד או מוחלשת מאוד מאוד מאחור.

עמרם מצנע: ונדמה לי שזה סוד העניינים.

עמרם מצנע: ואני מצטרף למה שאמר פה חבר הכנסת אוחיון: לא לחכות לסל תלמיד, להתחיל בכל נושא שעוסקים בו למצוא מיד, ואתם עושים את זה ברוב בדברים, לעשות שונות בתקצוב, בין אם מוסיפים עוד תקציב ושולחים את התקציב הזה לפריפריה, או בין אם מעבירים מתקציב הרשויות החזקות לחלשות.

עמרם מצנע: אני עוד פעם מודה לכם, ואנחנו נמשיך להיפגש.