ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 159, 2013-12-18 10:00

דוד צור: קודם כל, אני מתכבד לפתוח את הדיון בנושא של הצעה לסדר היום, דיון מהיר, שהגיש חבר הכנסת יריב לוין, והיא דנה בנושא של הסלמה באירועי האלימות כלפי סטודנטים מסביב לקמפוס שבהר הצופים.

דוד צור: אז יש לנו פה גם את נציגי הסטודנטים.

דוד צור: אני מקווה שלא נעדרים משיעור בגלל הנוכחות פה, אם כי זה שיעור באזרחות מאוד חשוב; וגם את אנשי המשטרה, כולל מפקד המרחב הבכיר ומפקד התחנה.

דוד צור: ואני מבקש מחבר הכנסת יריב לוין שייפתח, בבקשה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב ראש.

יריב לוין: אני תיארתי או הגדרתי את נושא הדיון כהסלמה מהסיבה הפשוטה שלא מדובר בתופעה חדשה.

יריב לוין: למען האמת, אני זוכר אותה אפילו מהימים שאני הייתי סטודנט באוניברסיטה העברית.

יריב לוין: אבל נדמה לי שבחודשים האחרונים היא קיבלה תאוצה חמורה, והגיעה למצב שהוא, אני חושב, מחייב באמת התערבות ושינוי גישה וחשיבה.

יריב לוין: ישנה מציאות בכל האזור של האוניברסיטה העברית, מהכביש העוקף שעובר, הכביש הטבעתי שעובר למטה מתחת לאוניברסיטה, ובציר שממשיך לכיוון מעונות הסטודנטים שנמצאים ליד מלון הייאט.

יריב לוין: כל הציר הזה הפך למערב פרוע של ממש.

יריב לוין: מציאות של הטרדות מיניות בלתי פוסקות כלפי נשים, לרבות גם דברים שהגיעו לכדי מגע פיזי כזה או אחר; תופעות של זריקת אבנים; בקבוקי תבערה, לרבות כאלה שנזרקים גם אל תוך שטח האוניברסיטה; פגיעות ברכבים חונים על בסיס יומיומי; ושורה ארוכה של התנכלויות מהסוג הזה שמקורן, לפחות על פי העדויות שבידיי, בהתנהגות של בני מיעוטים שתוקפים בעיקר סטודנטיות יהודיות, ואשר, אני חושב, נובעות, בראש ובראשונה, מהעובדה שבעצם אנחנו הפכנו את הכפר עיסאוויה, שצמוד לאוניברסיטה בהר הצופים, למין שטח אקסטריטוריאלי שיהודים אינם באים בשעריו, ואז היציאה משם היא מאוד קלה: אתה יוצא, זורק אבנים, מטריד ומיד דוהר חזרה לתוך הכפר, והעניין נעשה והולך ומסלים והולך ומחריף.

יריב לוין: אני חושב שהגיע הזמן לשים לדבר הזה סוף.

יריב לוין: אני חושב שלשים סוף לדבר הזה פירושו לא רק לתגבר אבטחה, והדבר הזה נדרש באופן מיידי בכל שעות היום ובוודאי בשעות הלילה כדי שאפשר יהיה ללכת בביטחון ברחוב, ואפשר יהיה להחנות את האוטו בלי חשש, ואפשר יהיה לנסוע בלי שזורקים עליך אבנים, אלא גם, בראש ובראשונה בעיניי, כניסה לתוך הכפר, עשיית סדר כפי שצריך שם.

יריב לוין: ויכול להיות שאם אין ברירה, צריך יהיה להציב מחסומים ביציאה מהכפר, וכל פעם שמישהו רוצה לצאת מהכפר הוא יחכה שלוש שעות במחסום עד שייגמרו לבדוק את כולם כדי שהמאזן יהיה ברור שהעסק הזה לא משתלם לאף אחד.

יריב לוין: אני מניח שאם תינקטנה פעולות מן הסוג הזה אנחנו נראה שיפור.

יריב לוין: אני בטוח שהמשטרה משתדלת ועושה.

יריב לוין: ואני אומר למשטרה: אני לא בא להתנצח, אני לא בא בביקורת, אני רק אומר:

יריב לוין: ברמה העובדתית התוצאה הסופית היא בלתי נסבלת, ואני מקווה שנשמע כאן באמת על איזושהי היערכות אחרת שתאפשר טיפול ושינוי של המצב הזה באופן מיידי.

דוד צור: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

דוד צור: כיבדנו אותנו בנוכחותם גם חבר הכנסת עיסאווי פריג', וגם חברת הכנסת יפעת קריב, וחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

דוד צור: ואנחנו נעשה סוג של, לשמוע גם - - -

עיסאווי פריג': אני רק אשלים: הגשתי מכתב בנושא עם - - -

דוד צור: אז אני אתן לך תיכף להתבטא.

דוד צור: אני מבקש לפני כן לשמוע קצת מהציבור המייצג את האוניברסיטה, את הסטודנטים.

דוד צור: אז נתחיל במר עמית ברק, תנועת "אם תרצו".

<עמית ברק: בוקר טוב.

<עמית ברק: אני עמית ברק, ראש אגף מדיניות בתנועת "אם תרצו".

<עמית ברק: אני סטודנט לתואר שני באוניברסיטה העברית.

<עמית ברק: אנחנו התחלנו לעסוק בזה כבר ב-2007, בכל הסוגיה הזאת של האלימות ושל ההטרדות המיניות באזור הר הצופים ובגבעה הצרפתית.

<עמית ברק: ב-2009 וב-2012 שלחתי פעמיים מכתבים לשר לביטחון הפנים, למשטרה, לראש העיר – מכתבים עם עדויות מסטודנטיות ומה שקורה.

<עמית ברק: זכיתי תמיד לתשובות שיעשו ויטפלו.

<עמית ברק: אבל אם הגענו למצב הזה שהאלימות רק מדרדרת, אז או שלא עשו או שנכשלו.

<עמית ברק: אני הייתי בשירות קבע ביחידה מיוחדת במשמר הגבול במחוז צפון.

<עמית ברק: יש שוטרים מצוינים.

<עמית ברק: למשטרה יש כלים ויש אמצעים, גלויים וסמויים, אבל כנראה שלא מפעילים.

<עמית ברק: אני חושב שהתקינות הפוליטית פה משתקת.

<עמית ברק: משתקת קצת את המערכות.

<עמית ברק: העננה של המערכת המשפטית פה מפחידה, ולכן אנחנו הגענו למצב הזה שהגענו וזה לא יכול להימשך ככה.

<עמית ברק: לא יכול להיות מצב שסטודנטיות מפחדות ללכת, לא יכול להיות מצב שיש הסעות מיוחדות מהאוניברסיטה למעונות.

<עמית ברק: "להיות עם חופשי בארצנו" – איפה זה?

<עמית ברק: לא יכול להיות מצב שבסיס צבאי מאחורי האוניברסיטה מוציא חיילים בהסעות ובשיירות.

<עמית ברק: חבר'ה, זה מצב הזוי.

<עמית ברק: זו לא מדינת ישראל.

<עמית ברק: איפה הריבונות שלנו?

<עמית ברק: איפה החופש שלנו?

<עמית ברק: איפה החופש של הסטודנטיות?

<עמית ברק: ולכן צריך לראות מה עושים פה.

<עמית ברק: והגיע הזמן שמערכת המשפט פה תנער את עצמה, ושהמשטרה וגורמי אכיפת החוק יפעילו את הכלים ואת האמצעים שיש להם.

<עמית ברק: ואפשר למגר את התופעה הזאת, זה נעשה במקומות אחרים.

<עמית ברק: תודה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני מבקש את תום ניסני, בבקשה.

דוד צור: אני מבקש רק לעשות את זה בקצרה, כי אני מניח שתחזרו אחד על דברי השני.

דוד צור: ואז אני רוצה לשמוע גם את המשטרה וגם חברי כנסת.

<תום ניסני: אוקיי.

<תום ניסני: אני פה גם כנציג "אם תרצו".

<תום ניסני: אני מרכז את פעילות התנועה בירושלים.

דוד צור: אז לא צריך.

דוד צור: אם זה אותו זה אני מבקש - - -

<תום ניסני: משהו מאוד ספציפי.

<תום ניסני: אם אני יכול רק - - -.

<תום ניסני: אני פשוט מרכז פרויקט של סטודנטים בשכונה, בגבעה הצרפתית, שיסיירו בשעות הערב כדי בעצם להעלות את תחושת הביטחון ולנסות בעצמנו לתרום - - -

דוד צור: אתם מתנדבים במשמר האזרחי?

דוד צור: - - -

<תום ניסני: זה לא משמר אזרחי כמו שהוא על פניו, אבל זה בשיתוף המשטרה.

<תום ניסני: המשטרה מכירה את זה, זה בתהליכי אישור, וזה מה שנעשה בשיתוף פעולה.

דוד צור: המשטרה מכירה בזה?

<אמיר ארזני: זה נקרא משמר שכונה, אדוני - - -

דוד צור: אבל אז נותנים להם סמכויות.

<אמיר ארזני: 20 מתנדבים כאלה שעוברים הכשרה, הכוונה.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: יפה.

דוד צור: כן.

<תום ניסני: עכשיו, הפעילות הזו מתקיימת, וזה חשוב לומר: ערבים לצד יהודים שקיימים במשמר הזה.

<תום ניסני: הכול מתואם עם המשטרה.

<תום ניסני: והנקודה היא בעצם, מבחינתי, שכל הגורמים – זה לא עניין של יהודים נגד ערבים – גם ערבים בעצמם שגרים באזור מודעים לבעיית האלימות הזאת.

<תום ניסני: זאת אומרת, יש הרבה מאוד שמתנגדים לזה, שמכירים בזה, והם גם סובלים מזה בעצמם.

<תום ניסני: ושורה תחתונה זה שסטודנט באוניברסיטה העברית היום לא יכול ללכת ללימודים בלי שהוא מקבל אבן או אבן עטופה בשלג או הטרדה מינית וזה המצב.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: שמענו את זה גם מזה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע עכשיו שתי סטודנטיות: את נטע לי כהנא ואת עדי עזוז.

<נטע לי כהנא: קוראים לי נטע לי כהנא.

<נטע לי כהנא: אני סטודנטית.

<נטע לי כהנא: אני גרה כבר שלוש שנים בגבעה הצרפתית, משנה א'.

דוד צור: מה את לומדת, אגב?

<נטע לי כהנא: אני לומדת מדע המדינה ו-.A.B כללי.

<נטע לי כהנא: היה לי חשוב להגיד כמה דברים כי באמת יש כאן נוכחות גברית הרבה יותר גדולה.

<נטע לי כהנא: באתי לדבר בתור בן אדם פרטי, אישה שגרה בגבעה הצרפתית וסובלת מההטרדות האלה.

<נטע לי כהנא: חשוב לי לציין שזה לא – יש את העניין של ההערות על בסיס יומיומי, אבל פגיעות פיזיות והטרדות פיזיות הן לא כאלה נפוצות.

<נטע לי כהנא: לרוב גם מדובר – במקרים שאני חוויתי – בנערים, לא יותר מבני 15 לרוב.

<נטע לי כהנא: ויש תחושה מאוד-מאוד גדולה של אוזלת יד, ואיזשהו עניין של אי אפשר להסתובב ברחובות בלי לספוג הערה, בלי לספוג מילה, בלי לספוג נגיעה אפילו לפעמים, ולדעת שלי יש מה לעשות עם זה בתור אזרחית, בתור אישה.

<נטע לי כהנא: כי ללכת ולהתלונן על זה – אין מה לעשות עם זה.

<נטע לי כהנא: ואני לא חושבת שטיפול דווקא בכוח, מחסומים, כמו שחבר הכנסת יריב לוין אמר, זה הפתרון.

<נטע לי כהנא: אני חושבת שכשמדובר בנערים כאלה ובגילאים כאלה הפתרון הוא אחר.

<נטע לי כהנא: חכמים ממני יגידו מהו אבל זה לא הפתרון, לדעתי.

<נטע לי כהנא: מאוד מפריע שבאמת נורא חשוך ללכת ברחובות האלה.

<נטע לי כהנא: הם לא מוארים מספיק בשביל ללכת בהם ולהרגיש בטוח.

<נטע לי כהנא: וחלק מהעניין של ביטחון אישי זה לא לראות רק ניידת חולפת, כי ניידת חולפת לא יכולה באמת לעשות משהו כשאני סופגת את המילה או העניין הזה.

<נטע לי כהנא: ונוכחות של שוטרים בגבעה הצרפתית, לראות אותם מסתובבים ושבזמן אמת יוכלו לבוא ולעזור לי או - - -

דוד צור: יש שעות, אגב, ספציפיות, אני מניח, שגם נכנסים, יוצאים.

דוד צור: שיש בהם תנועה יותר גדולה.

<נטע לי כהנא: אני חייבת להגיד שלא מדובר רק בערב.

<נטע לי כהנא: לצורך העניין, ב"חג השלג" שהיה עכשיו, לאחרונה, אני ספגתי מילד, לא יותר מבן עשר, כדור שלג עם אבן.

<נטע לי כהנא: זה היה בשעות היום, בבוקר.

<נטע לי כהנא: לא מדובר בשעות ספציפיות שהן דווקא ערב ולילה.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: עדי עזוז.

<עדי עזוז: אני באתי גם כסטודנטית - - -

דוד צור: מה את לומדת?

<עדי עזוז: משפטים לתואר שני - - - מגדר.

<עדי עזוז: ויצאתי, זה היה בסוף הסמסטר הקודם, יצאתי מהשיעור, ולי ולעוד סטודנטית ניפצו לנו פשוט את השמשה האחורית של הרכב.

<עדי עזוז: עכשיו, היו לנו מצלמות ליד איפה שחנינו בחנייה של האוניברסיטה, והגיע המשמר של האוניברסיטה וגם משמר הגבול הגיע, והעצה שהייתה להם להגיד לי זה:

<עדי עזוז: אנחנו לא כל כך אמורים להגיד לך את זה אבל עדיף שתחני בתוך החנייה של האוניברסיטה.

<עדי עזוז: חנייה בתוך האוניברסיטה עולה 850 שקלים, ובחוץ עולה 350 שקלים.

<עדי עזוז: ועד היום - - - של האוניברסיטה, יש פה - - -

דוד צור: 850 שקלים לשנה.

<שמוליק דהן: כן.

<עדי עזוז: לשנה, אבל סטודנטית שגם מתנדבת וגם עובדת זה קצת אולי קשה.

<עדי עזוז: בעיקר לחברות אחרות שלי, אגב, שלא יכלו לרכוש באמת את החנייה בפנים.

<עדי עזוז: אני באמת רכשתי את החנייה בפנים כדי בעצם לרכוש את הביטחון שלי, כי אני לא מוכנה לצאת מהרגע שמחשיך מחוץ לאוניברסיטה, כי פעם אחת קיבלתי הערה, ואגב זה באמת היו ילדים ממש קטנים.

<עדי עזוז: אני חושבת שהם אפילו מתחת לאחריות פלילית באמת.

<עדי עזוז: הם היו ממש קטנים.

<עדי עזוז: בנוסף לזה, אני גם רוצה להגיד שאני חושבת שעונש קולקטיבי של כל הכפר, אני לא חושבת שזה משהו שהוא ראוי וגם נכון או מידתי.

<עדי עזוז: כי זה גם לא עונה בדיוק לאוכלוסייה שאנחנו מדברות - - -

דוד צור: הוא לא ראוי?

<עדי עזוז: אני לא חושבת שצריך שיהיה מחסום בכל הכפר.

<עדי עזוז: זה יותר נקודתי.

<עדי עזוז: זה לא משהו שגם נשים בכפר צריכות לשלם בגינו.

<עדי עזוז: אני חושבת שצריך להגביר אבטחה, מצלמות, גם טיפול.

<עדי עזוז: זאת אומרת, כשלי קרה הטיפול על ידי המשטרה היה קשה מאוד.

<עדי עזוז: זאת אומרת, הייתי שלוש שעות בתחנה, ועד - - -.

<עדי עזוז: הייתה חוויה נוראית בפני עצמה, זה לא העניין כרגע, אבל אני חושבת שצריך להגביר באמת את - - -

דוד צור: תודה.

דוד צור: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': רק לפני שאני אדבר, במקרה יש סטודנטים ערבים כאן?

<רותם ויצמן: אני רוצה להגיד משהו בשם סטודנטים - - -

עיסאווי פריג': לא, לא, לא.

עיסאווי פריג': יש סטודנטים ערבים?

עיסאווי פריג': חבל.

יפעת קריב: זה לא חבל, זה על גבול שצריך לקיים את הדיון בנוכחותם, אני חושבת.

יפעת קריב: הם צריכים להיות חלק ממנו.

עיסאווי פריג': נכון, חבל שאין.

עיסאווי פריג': אני אומר: חבל שאין.

עיסאווי פריג': חבל שלא - - -

דוד צור: הכנסת פתוחה, כידוע לחבר הכנסת עיסאווי פריג', לערבים, ליהודים, לנוצרים - - -

יריב לוין: - - -

עיסאווי פריג': חברים, לשם הגילוי הנאות: אני אבא לסטודנטית באוניברסיטה העברית.

עיסאווי פריג': הבת שלי גרה בכפר הסטודנטים בשנה שעברה.

עיסאווי פריג': היא לומדת חשבונאות שנה שנייה.

עיסאווי פריג': עכשיו היא גרה ב"רזניק".

עיסאווי פריג': לפני שאני אתייחס לנושא ואני אדבר את זה, חבל שהבת לא ידעה, היא והחברות.

עיסאווי פריג': הייתה צריכה להיות כאן.

יפעת קריב: טוב, את זה אתה יכולת לומר לה.

עיסאווי פריג': לא ידעתי על הדיון, רק אתמול.

עיסאווי פריג': רוצה להבליט רק סוגיה אחת: אני שמעתי את חבר הכנסת יריב לוין.

עיסאווי פריג': חברים, כל מה שקורה בין יהודים לערבים, תמיד אנחנו לוקחים את זה למקומות חשוכים, מקומות של אלימות, הטרדות וזה.

עיסאווי פריג': מדובר בהטרדות מיניות והצקות לנשים ערביות ויהודיות.

עיסאווי פריג': הבת שלי מזה שנתיים סובלת מוות, והגישה תלונות, והתלונות נזרקו בזבל.

עיסאווי פריג': אז אין הבדל בין הבת שלי, ארנה, לבין שירי או נטע לי כהנא.

עיסאווי פריג': מדובר בהטרדות מיניות ללא שום קשר.

עיסאווי פריג': יש תעוזה קצת יותר - - -

דוד צור: - - - למשטרה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': פנתה למשטרה ופנתה לביטחון של האוניברסיטה.

דוד צור: יש פה קב"ט של האוניברסיטה.

עיסאווי פריג': עזבו.

עיסאווי פריג': היא בוכה לי בלילות.

עיסאווי פריג': לא פשוט.

עיסאווי פריג': אין ביטחון עצמי.

עיסאווי פריג': מדובר בהטרדות מיניות, במיוחד לנשים שהולכות בלי כיסוי ראש.

עיסאווי פריג': אישה נורמטיבית.

עיסאווי פריג': אז אני מבקש מחבר הכנסת יריב לוין: בני מיעוטים, לא בני מיעוטים – מדובר בהטרדות מיניות.

עיסאווי פריג': בוא ניקח את זה לפינה הנכונה ולמציאות הנכונה שקיימת בשטח.

עיסאווי פריג': הסטודנטית הערבייה סובלת לא פחות.

עיסאווי פריג': ואני מדבר את זה באופן, כהורה שאני שומע בכי, לפעמים מהבת שלי.

עיסאווי פריג': בכי.

עיסאווי פריג': חד וחלק.

עיסאווי פריג': עכשיו, בשנתיים האחרונות שאני נמצא מקרוב עם הסטודנטים ושומע את הדברים, אוזלת היד שהביטחון של האוניברסיטה והמשטרה מגלים זה מביש, זה מביש, זה מביש.

עיסאווי פריג': הסטודנטים שניגשים אליכם, בכל הרמות, למשטרה ולביטחון של האוניברסיטה: טוב, תגישי תלונה, נטפל; טוב, תגישי תלונה, נטפל.

עיסאווי פריג': זאת התשובה שהסטודנטים מקבלים.

עיסאווי פריג': יש מעוז שנקרא ארומה.

עיסאווי פריג': הבת שלי והחברות שלה, לפני שהן חושבות פעמיים איך לעלות לאוניברסיטה, לא עולות לבד, משתדלות לעלות בקבוצות.

עיסאווי פריג': למה שאתה בקבוצה – פחות הערות, פחות הצקות, פחות, מניסיון, מגע בכתף.

עיסאווי פריג': פחות הדברים האלה.

עיסאווי פריג': זאת המציאות.

עיסאווי פריג': עכשיו, בואו נחשוב על פתרון.

עיסאווי פריג': לאחרונה שמעתי שחסמו את הכפר עיסאוויה.

עיסאווי פריג': זה פתרון?

עיסאווי פריג': זה פתרון?

עיסאווי פריג': זה אבו-עלי.

עיסאווי פריג': בואו נהיה מציאותיים.

עיסאווי פריג': עונש קולקטיבי של חסימת הכפר זה פתרון?

עיסאווי פריג': הנוכחות של אנשי הביטחון והביטחון של האוניברסיטה במקומות הידועים בדרך הזו תחסל את התופעה הזו.

עיסאווי פריג': אבל פשוט מאוד, קל להגיד: תגיש תלונה.

עיסאווי פריג': יש בעיה, והבעיה סובלים ממנה הן יהודים והן ערבים.

עיסאווי פריג': ואני מבקש לשים את זה בזווית הנכונה.

עיסאווי פריג': זה מה שביקשתי - - -

דוד צור: חבר הכנסת עיסאווי פריג', היית ממנה אותך ליושב ראש הסטודנטים שם.

עיסאווי פריג': לא, אני שומע.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה שניקח את זה - - - לא במקום.

דוד צור: כן, אבל הניפוץ של הרכב הוא לא הטרדה של הרכב.

יריב לוין: מי מטריד?

יריב לוין: מי מנפץ?

יריב לוין: מי - - - יהודי עושה?

עיסאווי פריג': נו, באמת, גם יהודי עושה את זה.

יריב לוין: אה, יהודי - - -

עיסאווי פריג': גם יהודי חולה מין עושה את זה.

עיסאווי פריג': באמת, חבר הכנסת יריב לוין, אל תיקח את זה למקומות לא במקום.

עיסאווי פריג': בוא נדבר בצורה - - -

יריב לוין: אז למה - - - ההטרדות הם של יהודים?

יריב לוין: נו, בחייך.

דוד צור: חבר הכנסת עיסאווי פריג', תרמת יפה לדיון.

דוד צור: - - - תקלקלו.

דוד צור: דווקא דיבר לעניין.

דוד צור: אני ארצה לשמוע עכשיו את סגן יושב ראש אגודת הסטודנטים, ואחרי זה אני - - -

<רותם ויצמן: אני יכולה גם להגיד משהו בנושא הזה, כי זה - - -

דוד צור: את תגידי, את תגידי.

דוד צור: כן.

<אלדד פוסטן: אהלן.

<אלדד פוסטן: קוראים לי אלדד פוסטן, אני סגן יושב ראש אגודת הסטודנטים.

<אלדד פוסטן: סטודנט שנה שלישית.

<אלדד פוסטן: אני חושב שהתופעה היא, די הצלחנו לגבש ולהגיד פה מה התופעה.

<אלדד פוסטן: אותי יותר מעניין מה אנחנו עושים הלאה.

<אלדד פוסטן: אני יכול להגיד לכם שבחצי השנה האחרונה – האגודה מתעסקת בזה כבר כמה שנים.

<אלדד פוסטן: אני נמצא באגודה חצי שנה.

<אלדד פוסטן: בחצי השנה האחרונה התעסקנו בזה השכם והערב: נושא של עבודה צמודה עם אגף הביטחון; נושא של שילוט שהולך להיות, להנגיש לסטודנטים ולסטודנטיות את כל מוקדי הביטחון שהם יכולים לפנות אליהם; אפליקציה של ביטחון שהולכת להיכנס בשיתוף עם האוניברסיטה; פרויקטים שלנו עם השכונה; ונושא של עידוד הליכה של סטודנטים למשמר האזרחי.

<אלדד פוסטן: אני יכול להגיד שבעבודה מאומצת עם העירייה בעצם קיבלנו ניידת, בסיור שהיה עם מר ניר ברקת, עם ראש העיר.

<אלדד פוסטן: ניידת שפועלת עם העירייה, ועם האוניברסיטה, ועם המשטרה, שתפעל רק עד סוף דצמבר.

<אלדד פוסטן: אני יכול להגיד לכם שהפעילות של הניידת הזו היא מאוד-מאוד משמעותית.

<אלדד פוסטן: אנחנו מפעילים הרבה לחץ שהיא תמשיך לפעול גם אחרי דצמבר, וקיבלנו בעצם שתי מצלמות נוספות שהולכות להיות מוצבות בציר צ'רצ'יל.

<אלדד פוסטן: הפתרון לטווח הארוך מבחינתנו הוא הנושא של תשתיות, הוא נושא של רישות כל השכונה במצלמות, הוא נושא של הוספת תקנים.

<אלדד פוסטן: אני וסגן ניצב אמיר ארזני מדברים הרבה ביחד, הם עושים מעל ומעבר, אבל זה פשוט לא בכוחות שלהם.

<אלדד פוסטן: צריך עוד שוטרים, צריך עוד ניידות, צריך עוד נוכחות משטרתית.

<אלדד פוסטן: ואני אגיד במאמר מוסגר שצריך גם השקעה בתשתיות, גם בעיסאוויה וגם בשכונה, כי המצב שם לא טוב.

<אלדד פוסטן: אנחנו נפגשנו גם עם המוכתר.

<אלדד פוסטן: המצב שם לא טוב.

<אלדד פוסטן: וצריך גם להשקיע בתוך תשתיות, בתוך השכונה, וגם ראש העיר מכיר את זה.

עיסאווי פריג': ניסיתם ליצור קשר עם המוכתר בעיסאוויה ולהעלות את התופעה של ההטרדות?

<אלדד פוסטן: כן, היינו בפגישה עם המוכתר.

<אלדד פוסטן: כן.

<אלדד פוסטן: כן.

<אלדד פוסטן: המוכתר לא שולט, המוכתר לא באמת שולט בעיסאוויה.

עיסאווי פריג': ועד הסטודנטים הערבים – ניסיתם לשתף אותו - - -

<אלדד פוסטן: אנחנו עבדנו גם עם סטודנטים ערבים וגם עם סטודנטים יהודים.

<אלדד פוסטן: הייתה פגישה.

<אלדד פוסטן: צריך להגיד: צריך פה יותר משטרה בשטח, צריך פה השקעה בתשתיות, צריך פה יותר כסף שיושקע בתוך כל הדברים האלה.

<אלדד פוסטן: זה משהו שכבר שנים מלווה אותנו.

<אלדד פוסטן: לא סתם אמרו פה שזה כבר שנים נמצא בשטח.

דוד צור: תודה, מר אלדד פוסטן.

דוד צור: תודה.

דוד צור: מה שמך?

<רותם ויצמן: קוראים לי רותם ויצמן.

דוד צור: קצר.

דוד צור: כן.

<רותם ויצמן: כן.

<רותם ויצמן: אני מטעם תא מרצ מהאוניברסיטה העברית.

<רותם ויצמן: קודם כל, אני מאוד רוצה לחזק את ידיך בעניין הזה.

<רותם ויצמן: יש לנו גם פעילה ערבייה בתא, ודיברתי איתה על הנושא, והיא אמרה שיש המון בנות, גם מעיסאוויה, שמגיעות לגבעה הצרפתית, גם כאלה שאגב לבושות, בוא נגיד שרואים עליהן שהן מוסלמיות והן מוטרדות.

<רותם ויצמן: ואני מאוד חושבת שחשוב ליצור להן מענה, לעובדה שהן מוטרדות.

<רותם ויצמן: כי מה שקורה, הן מרגישות שהן באותה סירה, ואז הן לא יכולות להתלונן.

<רותם ויצמן: אז זה דבר ראשון.

<רותם ויצמן: אני חושבת שצריך שיהיה מקום שהן יוכלו לפנות.

<רותם ויצמן: דבר שני: הפתרונות שבעיניי נראים לי מאוד-מאוד לאומניים כמו החסימה של עיסאוויה - - -

יריב לוין: את לא חושבת שצריך לעשות שם סדר?

דוד צור: אני שמעתי דעה - - -

עיסאווי פריג': יש לה חידוש.

עיסאווי פריג': תן לה אותו.

<רותם ויצמן: לא, לא, אני רק רוצה להגיד משהו - - - זה לא מאבק שאני מרגישה, בתור מישהי שהוטרדה, אגב, גם בשעות הבוקר, גם על ידי גבר מבוגר.

<רותם ויצמן: אני חושבת שזה יגרום להסלמה.

עיסאווי פריג': כן, בני 60 מטרידים - - -

<רותם ויצמן: וזה לא קורה רק בנערים.

<עמית ברק: עכשיו זה לא הסלמה?

<רותם ויצמן: לא, לא, לא, אני אומרת - - -

דוד צור: אני הייתי מופתע אם תנועת מרצ הייתה אומרת לעשות מחסומים בכניסה או ביציאה מעיסאוויה.

דוד צור: לכן, אני לא עושה מזה - - -

עיסאווי פריג': סגרו - - -

<רותם ויצמן: למה אני צריכה לתמוך בזה?

<רותם ויצמן: זה לא משנה.

<רותם ויצמן: אני יכולה - - -

יריב לוין: אני רוצה להגיע למצב שאת תוכלי ללכת בביטחון בעיסאוויה, לא רק בגבעה הצרפתית.

יריב לוין: - - - צריך להגיע.

יריב לוין: - - - צריך להגיע.

<רותם ויצמן: אני מסכימה.

<רותם ויצמן: אני חושבת שהפתרון הוא קודם כל יהיה - - -

עיסאווי פריג': - - - עיסאוויה אם כך.

יריב לוין: לא צריך - - -, לא צריך - - - שום דבר.

עיסאווי פריג': למה להעניש ישוב?

עיסאווי פריג': יש בעיה, אנחנו מודים.

יריב לוין: אין שום קשר בין - - -

עיסאווי פריג': יש בעיה.

דוד צור: חשבתי שהעימותים הם רק בתוך הקואליציה.

עיסאווי פריג': לא, מודים שיש בעיה אבל - - - בהיגיון.

<רותם וייצמן: סליחה, אני לא עוצמת את עיניי.

דוד צור: אני מבקש ממך לסיים זריז.

<רותם ויצמן: כן.

<רותם ויצמן: ועוד דבר אחד: דיברו כאן על התלונות.

<רותם ויצמן: תלונה אינה פתרון בגלל שאישה מוטרדת היא אישה משותקת, שאחריה עקב גבר עם מכונית ולא הפסיק אחרי כמה זמן שביקשתי ממנו.

<רותם ויצמן: באמת, לא הצלחתי לצלם אותו, לא הצלחתי לזכור את זה.

<רותם ויצמן: זה מפחיד.

<רותם ויצמן: צריך להיות שם מישהו ששומר עליך.

<רותם ויצמן: אתה לא צריך להתלונן.

דוד צור: ברור.

דוד צור: ברור.

דוד צור: תודה רבה.

<קריאה: אפשר להוסיף, בבקשה?

דוד צור: לא, אי אפשר להוסיף כי אני רוצה לשמוע עכשיו את קב"ט האוניברסיטה ואת המשטרה, ואחרי זה, אם יוותר זמן, אני אתן לכם להוסיף מה שתרצו.

דוד צור: למה?

דוד צור: את חושבת שהיא לא הציגה את העמדות, ואחרים לא הציגו את העמדות היטב?

<קריאה: לא - - -

דוד צור: מפקפקת בבהירות והדברים שלהם?

<קריאה: חס וחלילה.

<קריאה: אני לא מפקפקת - - -

<קריאה: אני מגנה על זכותם של הנשים לדבר.

דוד צור: היא תדבר.

דוד צור: אני נתתי רק לנשים לדבר.

דוד צור: אין סוף.

דוד צור: כן, הקב"ט, בבקשה.

דוד צור: תציג את עצמך.

<שמוליק דהן: שמוליק דהן, קב"ט האוניברסיטה העברית.

<שמוליק דהן: אני חושב שתיאור תמונת המצב בהר הצופים ובסביבה, כולל הגבעה הצרפתית, מעונות הסטודנטים, כפי שנשמע כאן, הוא מציאותי.

<שמוליק דהן: תיארו פה מציאות אמיתית.

<שמוליק דהן: אני לא חושב שמישהו - - -.

<שמוליק דהן: יחד עם זאת, ואני מצטרף פה למה שחבר הכנסת אמר, - -

עיסאווי פריג': עיסאווי פריג'.

<שמוליק דהן: - - הייתי מחלק את המציאות לשניים: פעם אחת, באמת הטרדות שלא עושות הבחנה בין סטודנטיות יהודיות או ערביות.

<שמוליק דהן: יתירה מכך, יכול להיות שיש אפילו תחושה בקרב המטרידים שקל יותר לעשות את זה לסטודנטיות ערביות כי הן לא מתלוננות, כי הן בתוך הקבוצה שלהן, ולכן אני מצטרף לחלוטין למה שאמרת.

<שמוליק דהן: יושב ראש הוועדה אמר בצדק – המטרידים הללו לא אלה שמנפצים את השמשות של המכוניות, הם לא מבצעים את הגניבות בסביבה, הם לא מיידים אבנים, ואני יכול לתת סטטיסטיקה מאוקטובר ונובמבר, פתיחת שנת הלימודים בחודשיים האחרונים: יש לנו 38 מקרי יידוי אבנים.

דוד צור: רק מדווחים.

<שמוליק דהן: מדווחים, - -

דוד צור: כמה לא מדווחים?

<שמוליק דהן: - - עם מספרי אירועים של המשטרה.

דוד צור: וכמה לא מדווחים?

<שמוליק דהן: לא יכול לענות על זה.

<שמוליק דהן: אני יודע מה מדווח עם מספר אירוע במשטרה.

<שמוליק דהן: יש לנו שמונה מקרים של יידוי בקבוקי תבערה, כולל כמה מקרים של בקבוקי תבערה שהמצלמות שלנו, מצלמות האבטחה, צילמו.

דוד צור: נכון, ראינו כמה כאלה.

<שמוליק דהן: יש לנו שישה מקרים של גניבות ושוד, כולל קטנוע, כולל סטודנטית שהולכת ומישהו בא, מגיע מאחורה, נותן לה מכה בראש.

<שמוליק דהן: היא המומה, כמובן.

<שמוליק דהן: לוקח את הפלאפון ויורד מהגן הבוטני, ובזה האירוע מסתיים וכן הלאה.

<שמוליק דהן: זאת אומרת, מה שאמרת, חבר הכנסת עיסאווי פריג', מקובל, אבל זה לא כל התמונה.

<שמוליק דהן: התמונה רחבה יותר.

דוד צור: מר שמוליק דהן, בבקשה, תן לנו מה אתם מתכוונים לעשות במסגרת הסמכויות שלכם, בהקשרים של, למשל, תשתיות שדובר פה, החושך, תאורה, כניסות, יציאה וכניסה של מאבטחים.

עיסאווי פריג': הכניסה למעונות – יש בדיקה לכל מי שנכנס למעונות?

<שמוליק דהן: בהחלט כן.

עיסאווי פריג': אני ניסיתי את זה בשבוע שעבר ולפניו במתכוון, ולא הייתה בדיקה.

עיסאווי פריג': אני ניסיתי בכוונה, על פי בקשתה של הבת שלי ב"רזניק" – כשנכנסים, השומרים מרימים את השער ונכנסים.

עיסאווי פריג': לא יש בדיקה מדוקדקת.

עיסאווי פריג': עשיתי את זה - - -

<שמוליק דהן: יש הנחיות.

<שמוליק דהן: יש הנחיות.

<שמוליק דהן: אני לא מתחייב על כל שומר.

<שמוליק דהן: כמובן, יש מה שנקרא נוהל מבקר.

<שמוליק דהן: אם אתה סטודנט באוניברסיטה אתה יכול להיכנס לשטח המעונות, תוך הצגת תעודת סטודנט.

<שמוליק דהן: ואם אתה מבקר אז יש נוהל מבקר.

<שמוליק דהן: ובנוהל מבקר מתקשרים אל החדר של אותו אורח, והוא אמור לאשר שאתה מגיע אליו.

<שמוליק דהן: אבל יכול להיות שלא כולם מקפידים על זה, אני לא אעיד על כך.

<שמוליק דהן: מה אנחנו עושים – אני רוצה לומר לוועדה: אני רוצה לומר לוועדה שהאוניברסיטה העברית משקיעה סכומים באמת דמיוניים ביחס למוסד אקדמי שהמטרות שלו הם הוראה ומחקר.

<שמוליק דהן: זה מתחיל באחזקת כוח אדם ברמות גבוהות מאוד, שיש להם עלויות עצומות; זה רכבים; זה אמצעים טכניים – החל ממצלמות וכלה בעניינים אחרים.

דוד צור: ומה עם תאורה?

דוד צור: איך אתם - - - אל מול העירייה - - -

<שמוליק דהן: דווקא בתאורה אני לא חושב שהמצב שלנו לא טוב.

<שמוליק דהן: בשביל ההיקפי – חבר הכנסת יריב לוין הזכיר אותו – זה הקטע הבעייתי.

<שמוליק דהן: משם אנחנו בעיקר סובלים.

עיסאווי פריג': "ארומה", "ארומה", "ארומה" – אני שומע "ארומה".

<שמוליק דהן: "ארומה" זה קפה "ארומה" שהפך להיות קפה שאומץ על ידי תושבי עיסאוויה, שזה בסדר.

<שמוליק דהן: שיבואו לשתות, אין בעיה.

עיסאווי פריג': אז למה שיבוא - - - שמירה - - -

<שמוליק דהן: אני לא אחראי לשמור על קפה "ארומה".

עיסאווי פריג': לא, בדרך, בציר הזה.

<רותם ויצמן: אבל הם גם נכנסים לתוך הגבעה הצרפתית.

<שמוליק דהן: תראה, אני אומר עוד פעם: התקציב, תקציב הביטחון של האוניברסיטה העברית - - -

דוד צור: זה לא מוגדר מבחינתכם כאקס-טריטוריה?

<שמוליק דהן: לא, לא, חס וחלילה.

דוד צור: זה חיצונית לאוניברסיטה - - - ולכן - - -

<שמוליק דהן: זה חיצונית.

<שמוליק דהן: כמובן.

דוד צור: תיכף נשמע את המשטרה בעניין.

עיסאווי פריג': - - -

<שמוליק דהן: כבוד יושב ראש הוועדה, צריך לומר: על פי סמכויות החוק, אנחנו מחויבים לביטחון בתוך הקמפוס.

<שמוליק דהן: כאשר אתה נמצא מטר אחד מחוץ לגדרות של הקמפוס, והקמפוס מאופיין בגדר, לנו בעצם אין שום סמכות לעשות כלום.

<שמוליק דהן: אנחנו עושים הרבה, אבל מבחינת החוק זה בעצם השדה של המדינה ושל המשטרה.

<שמוליק דהן: "ארומה" כמובן נמצא - - -

דוד צור: כן, אבל שאלתי ספציפית לעניין התאורה שאמרה פה הגברת נטע לי כהנא.

דוד צור: הגברת נטע לי כהנא אמרה לגבי המעבר בין המעונות או בין המקום שבו, למשל, היא גרה.

עיסאווי פריג': - - -

דוד צור: אבל חשוך.

דוד צור: חשוך.

עיסאווי פריג': אבל - - -

<שמוליק דהן: ציר צ'רצי'ל – זה הציר שהגברת נטע לי כהנא מדברת עליו – יקבל תגבור גם של שתי מצלמות, שמר אלדד פוסטן הזכיר עכשיו; יש לנו שתי מצלמות שאנחנו הולכים לשים אותן.

<שמוליק דהן: אבל עוד פעם, המצלמות אולי ידווחו לנו או נראה בעזרתן את המטרידים, אבל זה לאחר מעשה.

<שמוליק דהן: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מונעים את זה.

<שמוליק דהן: המניעה היא בנוכחות.

דוד צור: איך אמצעי התקשורת, הקשר שלכם עם המשטרה?

<שמוליק דהן: הקשר שלנו עם המשטרה, עם משטרת ישראל, הוא מצוין.

<שמוליק דהן: יושב פה סגן ניצב אמיר ארזני, הוא מפקד התחנה; יושב פה מפקד המרחב, הוא נמצא בקשר איתי.

<שמוליק דהן: אני מתקשר, הוא חוזר אליי.

<שמוליק דהן: הם באמת עושים את מה שהם יכולים לעשות, אבל זה לא מספיק.

דוד צור: אוקיי.

דוד צור: תודה.

עיסאווי פריג': מר שמוליק דהן, יש לי הצעה בשבילך - - -

דוד צור: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני מבקש רגע.

דוד צור: אני רוצה לשמוע עכשיו את המשטרה.

<עפרה אש: רגע, שנייה, רגע, עוד מילה אחת - - -

דוד צור: לא, לא, לא.

דוד צור: אני אתן לכם לדבר, אבל אני רוצה לשמוע - - -

<עפרה אש: אבל אני מהאוניברסיטה - - -

דוד צור: אבל שמענו אתכם.

דוד צור: 40 דקות של הדיון הלכו לשמוע את האוניברסיטה.

דוד צור: בואו נשמע מה עושים.

<עפרה אש: בוא תשמע משהו שלא שמעת עד עכשיו.

דוד צור: תפתיעי אותי.

דוד צור: תרגשי אותי.

דוד צור: קדימה.

<עפרה אש: שמי עפרה אש, ואני ראש אגף שיווק ותקשורת.

<עפרה אש: אני חייבת לציין שיש שיתוף פעולה מלא.

<עפרה אש: בכל התהליך הזה יש שקיפות עם הסטודנטים, עם העירייה ועם הכפר.

<עפרה אש: מר שמוליק דהן זימן לפגישה עם המוכתר, עם נציגי הכפר.

<עפרה אש: לא רק המוכתר הגיע, הגיעו עוד נציגים.

<שמוליק דהן: ראשי החמולות.

<עפרה אש: ראשי החמולות הגיעו.

<עפרה אש: כלומר, זה נושא שנמצא בדיון, ויש שיתוף פעולה מלא עם המשטרה, עם הסטודנטים, עם העירייה ועם האוניברסיטה.

דוד צור: יפה.

<עפרה אש: זהו.

עיסאווי פריג': - - - התוצאות עדיין לא - - -

דוד צור: כל מה שאמרתם עד עכשיו זה תשומות.

דוד צור: זה תשומות – נפגשנו, דיברנו, אמרנו.

דוד צור: אבל בשורה התחתונה סטודנטים לא יכולים לצעוד בבטחה, והרכוש שלהם, וזורקים אבנים, וזורקים בקבוקי תבערה, ואנחנו רוצים לשמוע מה עושים.

דוד צור: זאת אומרת, מה בסוף, בשורה התחתונה, תפוקות.

דוד צור: אז בבקשה, תת ניצב אמנון אלקלעי.

<ניצן סניור: מה לגבי הטיפול במוטרדים?

<ניצן סניור: לא דיברנו - - -

דוד צור: לא, לא.

דוד צור: סטודנטים, די.

דוד צור: כאילו חופש-חופש דיבור, ביטוי, מה שאתם רוצים, תנו לנהל את הדיון.

דוד צור: כן.

<אמנון אלקלעי: אני אתייחס, קודם כל, בשלושה רבדים: פעם אחת, על הפשיעה המדווחת - - -

דוד צור: קחו בחשבון שאני לא מבין כלום בנושא משטרה.

דוד צור: לכן, הייתי מצפה מכם שתהיו גם ענייניים ותכליתיים בנושא האופרטיבי.

דוד צור: אוקיי?

<אמנון אלקלעי: בסדר.

<אמנון אלקלעי: אני פעם אחת אתייחס לנושא של הפשיעה המדווחת; פעם שנייה, לפשיעה הלא מדווחת, ותחושת הביטחון שזה עולה פה כחוט השני לאורך השיחה פה; ופעם שלישית לגבי יידויי אבנים ובקבוקי תבערה.

<אמנון אלקלעי: כלומר, - - - הבחנה בין הדברים.

<אמנון אלקלעי: לגבי הפשיעה המדווחת, אם רק נסתכל על הנתונים, לגבי עבירות רכוש, אז השנה נרשמו 119 עבירות רכוש בשכונה הזאת לעומת 180 בשנה הקודמת.

<אמנון אלקלעי: לגבי אלימות: סך הכול יש שלושה תיקים יותר – 45 מול 42.

<אמנון אלקלעי: לגבי עבירות מין: 19 מול 15, שהרוב זה נגיעות באמת, עשרה מקרים של נגיעות.

<אמנון אלקלעי: ואם מעניין העניין הזה, אז יש הרבה כתבי אישום בעניין הזה.

<אמנון אלקלעי: כלומר, שני תיקים בפרקליטות - - -

דוד צור: ארבעה?

<אמנון אלקלעי: ארבעה: שני תיקים בפרקליטות, שני תיקים בתביעות.

<אמנון אלקלעי: ושוד: חמישה מול שישה, מה שדובר פה.

<אמנון אלקלעי: הם נתנו את הדוגמה של שוד פה.

דוד צור: מעצרי תום הליכים או שזה גם - - -

<אמנון אלקלעי: זה בתהליך.

<אמנון אלקלעי: לא כולם מעצרים עד תום ההליכים.

<אמנון אלקלעי: אני לא יודע כרגע את הנתונים של מעצרים עד תום ההליכים.

<אמיר ארזני: אחד מהם.

<אמנון אלקלעי: אחד מהם.

<אמנון אלקלעי: אז אחד מהם מעצר עד תום ההליכים.

<אמנון אלקלעי: זה מבחינת הפשיעה המדווחת בשכונה.

<אמנון אלקלעי: אנחנו עושים כל הזמן פעילות לגבי השכונה הזאת, בגבעה הצרפתית, בנושא הרכוש וגם לגבי האלימות.

<אמנון אלקלעי: לגבי הפשיעה הלא מדווחת ותחושת הביטחון: אני יכול להגיד לך שאנחנו מאוד ערים לזה.

<אמנון אלקלעי: אנחנו יודעים מזה.

<אמנון אלקלעי: זה לא משהו שהוא לא ידוע.

<אמנון אלקלעי: ונעשים כמה דברים.

<אמנון אלקלעי: חלק מהדברים נעשו כל הזמן, וחלק מהדברים – אנחנו כל הזמן מנסים תהליכים, גם כן, של למידה ולנסות לשפר את הדברים.

<אמנון אלקלעי: כבר נאמר פה שעושים גם מפגשים עם כולם.

<אמנון אלקלעי: עושים מפגשים, גם עם הרשות.

<אמנון אלקלעי: יש דיונים איטיים עם הרשות.

<אמנון אלקלעי: גם עם האוניברסיטה, גם עם נציגים כאלה ואחרים.

דוד צור: יש שיטור משולב - - -

<אמנון אלקלעי: יש שיטור משולב.

<אמנון אלקלעי: זה מה שהוא דיבר שהולך להיסגר בדצמבר.

<אמנון אלקלעי: השיטור הזה שיטור משולב, כשהעירייה אמרה שיש לה כרגע תקציב עד דצמבר.

<אמנון אלקלעי: וזה בעקבות מפגש שנעשה בין מפקד המחוז לבין ראש העיר ונציגים נוספים, מהאוניברסיטה וכולי, וכדי להוסיף עוד נוכחות במקום.

<אמנון אלקלעי: יש שם גם ניידת סיור.

<אמנון אלקלעי: יש שם בסיס שלנו, בסיס מתנדבים, שנמצא בתוך - - -

דוד צור: בקמפוס?

<אמנון אלקלעי: לא בקמפוס, הוא נמצא במעונות.

<אמנון אלקלעי: בתוך השכונה.

<אמנון אלקלעי: שיש שם 90 מתנדבים, מש"קית ומפעילת בסיס.

דוד צור: ומוציאים ניידת?

<אמנון אלקלעי: ומוציאים ניידת בשעות הצהריים.

<אמנון אלקלעי: בעיקר בשעות הצהריים, אחר הצהריים, שזה שעות המתנדבים.

<אמנון אלקלעי: רוב המתנדבים, אגב, לא מהשכונה.

<אמנון אלקלעי: רובם אנשים שבעקבות הפעילות של מפעילי הבסיס הביאו אותם לשכונה.

דוד צור: בפיקים של כניסה ויציאה שהם פיקים, נכון שבאוניברסיטאות זה לאורך ברצף כמעט כל היום, אבל עדיין יש שעות כניסה בוקר שהן מאוד רגישות, ושעות ערב.

<אמנון אלקלעי: אתה צודק.

<אמנון אלקלעי: לכן כל הנושא הזה של להוסיף ניידות ולהוסיף את הניידת המשולבת זו הייתה המטרה, בכל אופן, כל הזמן לכסות יחד גם עם האוניברסיטה.

<אמנון אלקלעי: אנחנו כל הזמן מנתחים את הזמנים האלה, ולנסות להוסיף עוד נוכחות ועוד נוכחות.

<אמנון אלקלעי: הדבר הנוסף שעלה מול העירייה זה הנושא של לשפר מצלמות או להוסיף מצלמות שם, לאורך הציר, וראש העיר העלה את זה ואמר - - -

דוד צור: מה לגבי הפעילות בתוך עיסאוויה, תת ניצב אמנון אלקלעי?

דוד צור: - - - כל מה ששמענו עד עכשיו זה הגנתי.

דוד צור: מה לגבי יצירתיות בפנים?

<אמנון אלקלעי: רגע, אני אדבר גם על זה.

<אמנון אלקלעי: בפרק של יידוי האבנים ובקבוקי התבערה אני אדבר גם על זה.

<אמנון אלקלעי: לגבי המצלמות, אז יש כוונה באמת של הרשות להציב חלק מהמצלמות.

<אמנון אלקלעי: זה עניין של תקציבים.

<אמנון אלקלעי: אבל יש כאן כוונה להציב עוד מצלמות במקום הזה בכדי שיוכלו לשרת אותנו ולתת לנו מענה.

<אמנון אלקלעי: כמו שאמרתי, אנחנו אפילו מפעילים מתנדבים.

<אמנון אלקלעי: עשינו מספר פעמים, גם בעצמנו לקחנו שוטרות או מתנדבות ושלחנו אותן ברחוב בכדי לראות שמישהו שיטריד אותן בכדי לנסות בכל אופן שייראו נוכחות משטרתית מגיבה מהירה.

<אמנון אלקלעי: עשינו גם אנחנו מפגשים עם המנהיגות בתוך עיסאוויה.

<אמנון אלקלעי: יש לנו יועץ לענייני ערבים שלנו, ואנחנו עושים כל הזמן מפגשים איתם.

<אמנון אלקלעי: גם כשלכאורה היו הפרות סדר בתוך עיסאוויה, עדיין אנחנו שומרים על ערוץ של הידברות מול המנהיגות ומול הקבוצות השונות.

<אמנון אלקלעי: אני חושב שככל שאנחנו נרחיב את הנוכחות, וזה שיהיו עוד 20 מתנדבים, וזה שיהיו מצלמות, וזה שנגביר את הפעילות של המתנדבים שם, ועוד פעילות יזומה שאנחנו עושים כמו אותו סטודנט - - -

דוד צור: מה עם מג"ב?

<אמנון אלקלעי: גם מג"ב.

<אמנון אלקלעי: - - - שלם יש גדוד מג"ב.

<אמנון אלקלעי: זה נקרא 101 מג"ב ציון, ואנחנו משתמשים בהם.

<אמנון אלקלעי: לרוב בתוך עיסאוויה, אבל אנחנו משתמשים גם בתוך השכונה וגם לפאתים של השכונה.

<אלדד פוסטן: אני מצטער אבל לא צריך מתנדבים, צריך עוד שוטרים.

<אמנון אלקלעי: אמרתי שיש מתנדבים - - -

<אלדד פוסטן: לא צריך מתנדבים, צריך שוטרים.

דוד צור: מר אלדד פוסטן, בכל הכבוד, מתנדבים, קודם כל, יכולים מאוד להועיל.

דוד צור: משטרה לא יכולה להיות בכל נקודת זמן או מקום.

<אלדד פוסטן: בסדר, אבל זה לא התפקיד שלנו לשמור על עצמנו, זה התפקיד של המשטרה.

דוד צור: לא, לא, אבל למתנדב יש סמכויות.

דוד צור: עוד פעם, לא ביקשו ממך כסטודנט רגיל.

דוד צור: למתנדבים יש סמכויות מלאות כשוטרים.

<אלדד פוסטן: תראה, בסוף אפשר להקים עוד כוח שיטור כמו שהקימו בגולן.

<אלדד פוסטן: זו לא המטרה.

<אלדד פוסטן: המטרה שהמשטרה תקים - - -

דוד צור: מר אלדד פוסטן, באת ללמד אותנו משטרה עכשיו?

<אלדד פוסטן: לא, לא, ממש לא באתי.

דוד צור: אז אנחנו מנסים לעזור.

<אלדד פוסטן: אבל אי אפשר לגלגל את זה כל פעם על הסטודנטים.

דוד צור: אבל הוא לא אמר רק מתנדבים, הוא אמר גם מתנדבים.

דוד צור: אז לכן בעניין הזה הקריאה להתנדבות היא קריאה נכונה.

דוד צור: היא - - -

<אלדד פוסטן: אין בהם התנדבות, - -

<קריאה: היא אקסטרה.

<אלדד פוסטן: - - זו אקסטרה.

דוד צור: נכון.

דוד צור: ואף אחד לא אמר - - -

<אלדד פוסטן: צריך עוד שוטרים וצריך עוד ניידות.

דוד צור: שאלה אחרונה, תת ניצב אמנון אלקלעי, לגבי פעילות מסוערבת/סמויה.

<אמנון אלקלעי: אז אני אדבר עכשיו קצת על השכונה.

<אמנון אלקלעי: קודם כל, אני חושב שכמות השוטרים שמוצבים לטובת עיסאוויה או בעוטף ירושלים זו כמות שוטרים נכבדת.

<אמנון אלקלעי: הייתי שמח מאוד כקצין משטרה שיהיו לי כאלה סד"כים או יכולות גם בשכונות אחרות.

<אמנון אלקלעי: ואנחנו מבינים עדיין שיש הטרדות, וגם מבינים עדיין שיש - - -

יריב לוין: אבל תסלח לי, מה המסקנה?

יריב לוין: אני הרי בטוח שאתם מלאי רצון טוב, ומעסיקים כוחות בלי סוף.

יריב לוין: בסוף-בסוף אין ביטחון.

יריב לוין: ואני אומר לך עוד פעם: תפקידכם לתפיסתי הוא לדאוג שאנשים יוכלו ללכת בטוח גם בעיסאוויה, לא רק בגבעה הצרפתית.

<אמנון אלקלעי: חד משמעית נכון.

<אמנון אלקלעי: חד משמעית נכון.

יריב לוין: ותראה לי יהודי אחד שנכנס לשם.

יריב לוין: הרי לא נותנים גם להיכנס.

יריב לוין: לכן, אני חושב שהגיע הזמן לעשות בעסק הזה סדר באמצעים אחרים, כי באמצעים הקיימים אין תוצאות מספיקות.

עיסאווי פריג': יש לי - - -

יריב לוין: אני חושב שאי אפשר למגן את עצמנו לדעת כל הזמן.

יריב לוין: אי אפשר.

יריב לוין: זה ברור שאי אפשר לשים שוטר על כל מכונית.

יריב לוין: כל אחד מבין את זה.

יריב לוין: ולכן צריך לייצר הרתעה, וצריך לייצר מחירים כאלה שיהיה אינטרס גם לאנשים בכפר וגם לאחרים להביא להפסקת התופעה הזאת.

יריב לוין: כולנו מבינים את זה והגיע הזמן להתקדם - - -.

יריב לוין: לא להעמיד פנים שאנחנו מתנהלים עם מערכת נורמטיבית כביכול שיש בה כמה פרחחים שצריך לטפל בהם.

יריב לוין: זה הרי לא כך, ואנחנו יודעים את זה.

<איציק קושל: בדיוק בגלל שהיא לא נורמטיבית, אם תעשה - - -

<אמנון אלקלעי: ראשית, אנחנו עושים פעילות כנגד עבריינים או כנגד מי שמוביל את העבריינות הזאת, ולא נגד אוכלוסייה אחרת.

<אמנון אלקלעי: אבל אני אומר לגבי הפעילות בעיסאוויה: שמענו את כולנו בתקשורת – ואנחנו מכירים את זה לא מהתקשורת כי אנחנו עוקבים על הנתונים שעה-שעה וכל שבוע, עושים הערכות מצב מסודרות על זה – שהייתה תופעה של יידוי בקבוקי תבערה כלפי בעיקר הבסיס וכלפי העוטף של כביש עיסאוויה, ועשינו פעילות יחידות מיוחדות, וביצענו מעצרים שם.

<אמנון אלקלעי: גם בתחילת השנה, אגב, עשינו את זה.

<אמנון אלקלעי: כל פעם שמתעוררת תופעה כזאת אנחנו נותנים לה ביטוי גם עם כוחות מיוחדים בתוך הכפר, גם עם כל היכולות שיש.

<אמנון אלקלעי: סך הכול עצרנו השנה 99 עצורים רק על יידוי אבנים ובקבוקי תבערה.

<אמנון אלקלעי: זה מספרים גבוהים מאוד.

יריב לוין: אבל זה לא פותר את הבעיה.

יריב לוין: אני בטוח שאתם עושים.

יריב לוין: אני לא אומר שאתם לא עושים.

יריב לוין: צריך - - -

דוד צור: מה העונשים?

<אמנון אלקלעי: את זה אני חושב שצריך לשאול את משרד המשפטים ואת הפרקליטות, לא אותי.

<אמנון אלקלעי: אבל אנחנו עצרנו 99 עצורים.

<אמנון אלקלעי: מאוקטובר עצרנו 28 עצורים רק על יידוי אבנים ובקבוקי תבערה - - -

יריב לוין: והתופעה הפסיקה?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני לא אומר שאתם לא עושים, אני רק אומר שמה שאתם עושים, שאתם עושים אני בטוח עם כל הכוונות הטובות, באמצעים אפילו חריגים למקומות אחרים.

יריב לוין: בסוף את התופעות זה לא מפסיק.

יריב לוין: ולכן צריך כנראה לעלות איזו מדרגה.

יריב לוין: כנראה צריך לעשות - - - תפיסה אחרת שתיאלץ - - -

עיסאווי פריג': לא לעלות, - - - פתרון חלופי - - -

יריב לוין: הבעיה היא לא חינוך, הבעיה היא שהדבר הזה יש לו אור ירוק מלמעלה, וכולנו יודעים את זה, - -

עיסאווי פריג': לא, לא - - -

יריב לוין: ולכן צריך להחזיר את עיסאוויה למקום שבו היא חלק מירושלים ולא איזה שטח אקס-טריטוריאלי - - -

דוד צור: אבל אנחנו לא צריכים לעשות פוליטיקה עכשיו, חבר הכנסת יריב לוין, אנחנו רוצים - - -

יריב לוין: אבל זאת הבעיה.

יריב לוין: מה, מישהו יכול להתעלם מזה?

עיסאווי פריג': זאת לא הבעיה.

עיסאווי פריג': לא הבעיה.

יריב לוין: מה, מישהו יכול להתעלם מזה?

יריב לוין: זה לא מקרה שזה משם ודווקא משם?

דוד צור: תת ניצב אמנון אלקלעי, משהו נוסף?

דוד צור: אחרון?

<אמנון אלקלעי: אני אגיד רק דבר אחד: יש לנו כמה מאמצים.

<אמנון אלקלעי: מאמץ אחד בנושא של ההטרדות המיניות בתוך השכונה, שפה צריך להגביר נוכחות, ופעילות וכולי.

דוד צור: אתם הולכים להגביר נוכחות?

<אמנון אלקלעי: כן.

<אמנון אלקלעי: אני אמרתי: גם המתנדבים, גם הפעילות שלנו, גם הוספנו ניידת נוספת.

<אמנון אלקלעי: וזה פעם אחת.

<אמנון אלקלעי: והמאמץ השני זה כל מה שקשור ליידוי אבנים ובקבוקי תבערה, שזה מאמץ אחר, עם סד"כים אחרים, יכולות אחרות, ואנחנו עושים את הדברים האלה במקביל.

דוד צור: טוב.

דוד צור: חברת הכנסת יפעת קריב.

יפעת קריב: האמת היא שאני מנסה לחשוב – אני אהיה קצת קיצונית במשפט הראשון שלי – מה יותר מפחיד: להסתובב בלילה באזור הזה או הדיון הזה?

יפעת קריב: אני אגיד לכם מה, אני שמה אותו, לוקחת אותו לשני מקומות.

יפעת קריב: אני יושבת פה מוטרדת, מהרגע שפתחת ודיברת, ואמרתי: אני אקשיב, אני אקשיב, אני אקשיב עוד קצת.

יפעת קריב: אני אקשיב עוד קצת, ואני לא מצליחה להבין את הדיון.

יפעת קריב: אני לא מצליחה להבין.

יפעת קריב: כאילו, נשמע לי שאנחנו יכולים לצאת מפה באיזה קול זעקה, שבואו נעשה מחסומים, משטרות, שוטרים; אני מסכימה שצריך עוד תאורה.

יפעת קריב: בכל מקום צריך עוד תאורה; - - - נסגור את הכפר, נפתח את הכפר, נספח את הכפר, לא נספח.

יפעת קריב: כאילו, בואו נלך לדיון אחר לגמרי.

יריב לוין: לא שייך לסיפוח.

יריב לוין: מה זה?

יריב לוין: - - -

יפעת קריב: או – דיברה כאן נטע לי כהנא, והיא אומרת: זה לא כזה נורא.

יפעת קריב: זה קיים, היא אמרה.

יפעת קריב: - - - וגם לא דיברתי עם סטודנטים לפני כן, שביקשו להיפגש איתי ואמרו לי: מדובר בתופעה הרבה פעמים גם של ילדים בני שמונה ותשע שזורקים אבנים.

יפעת קריב: זאת אומרת, מדובר בתופעות שהן הרבה יותר דורשות מאיתנו הסתכלות כחברה ישראלית מאשר רק על תופעה של אלימות בין יהודים לערבים.

יפעת קריב: ואתה גם הוספת ואמרת: זה גם פוקד את הערבים.

יפעת קריב: אני רוצה לקחת את זה למקום אחר:

יפעת קריב: אתם סטודנטים באוניברסיטת ירושלים.

יפעת קריב: אני - - - את זה.

יפעת קריב: אוניברסיטת ירושלים, בעיניי, אחת האוניברסיטאות הכי טובות בעולם.

יפעת קריב: אתם לומדים איך לשנות את העולם.

יפעת קריב: אתם לומדים איך להיות מדענים, יצירתיים, אתם לומדים איך להפוך את העולם הזה למקום הרבה יותר טוב, ובשכונה שלכם אתם לא מצליחים להסתדר.

יפעת קריב: דווקא אהבתי - - -

יריב לוין: - - - לא - - - להיות כוח שיטור.

יריב לוין: סליחה, באמת.

יריב לוין: עם כל הכבוד, מה זה?

<קריאות: - - -

יפעת קריב: הם דיברו פה על כוח שיטור.

יפעת קריב: הם דיברו פה על - - -

<קריאה: את מאשימה את הקורבנות.

יריב לוין: - - - לא שום דבר מעבר - - -

יפעת קריב: אני לא.

יפעת קריב: אני רוצה לדבר.

יפעת קריב: אני רוצה לומר, לסיים את עמדתי.

יפעת קריב: אני חושבת שיש פה הזדמנות להסתכל על הסביבה שאנחנו חיים בה, על הקהילה שאנחנו חיים בה, ולבדוק מה אנחנו יכולים לעשות כסטודנטים.

יפעת קריב: גם צד אחד, צד המשטרה, אבל גם בצד השני – בהידברות, לבדוק למה ילדים בני שמונה ותשע צריכים לזרוק אבנים.

יפעת קריב: לאיפה זה ייקח אותנו אם אנחנו ניקח ונעצור אותם ל-10 שעות אחרי שהם זרקו אבנים?

יפעת קריב: מה יקרה שם עוד 10 שנים ועוד 20 שנה?

יפעת קריב: בואו נעצור ונעשה איזשהו תהליך הרבה יותר עמוק והרבה יותר משמעותי שבוחן את התופעה הזאת בכמה ממדים.

יפעת קריב: אם פעם אחת זה פנסים ותאורה – גם המקרים.

יפעת קריב: דיברת על מספר המקרים, אמרת שהוא הולך ויורד.

יפעת קריב: זאת אומרת שיש עבודה של המשטרה.

עיסאווי פריג': ומה נעשה עם זקנים בני 60 שמטרידים?

עיסאווי פריג': זו בעיה - - -

יפעת קריב: אבל בואו נעשה עוד דברים מעבר לזה שבאים ומסתכלים על השכונה שלנו או הקהילה שלנו, ובואו נעשה שם שינוי.

יפעת קריב: אחרת, זה רק ילך ויידרדר.

יפעת קריב: אחר כך איך נשנה את העולם?

דוד צור: כן.

דוד צור: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.

עיסאווי פריג': עוד משפט השלמה, ברשותך.

דוד צור: רק אם חבר הכנסת בועז טופורובסקי יגיד שהוא מוותר על זכות הדיבור שלו.

בועז טופורובסקי: מוותר על זכות הדיבור.

דוד צור: אז חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': חברים, נשים את הדברים בפרופורציות – מדובר בהטרדות.

עיסאווי פריג': נמצאות בעיר העתיקה, ובהר הצופים, ובגבעה הצרפתית.

עיסאווי פריג': בכל מקום.

עיסאווי פריג': יש בעיה.

יפעת קריב: אז בכל העולם, בכל - - - מאוד משמעותית בנושא ההטרדות.

עיסאווי פריג': יש בעיה, וזה עובר את הגבול.

עיסאווי פריג': מה שאני מציע, ולמר שמוליק דהן במיוחד, ולאגודת הסטודנטים: אני כערבי מוסלמי אני אומר לכם, צריך ללכת על אלמנט של הסברה, להביך את המטרידים.

עיסאווי פריג': להביך אותם.

עיסאווי פריג': ברמה של כרוזים, ברמה של שיחות במקום.

עיסאווי פריג': להביך אותם.

עיסאווי פריג': יש לך אחות, אתה מסכים שהאחות שלך תעמוד במצב הזה?

עיסאווי פריג': יש לך אימא.

עיסאווי פריג': תלכו ברמה ההסברתית.

יפעת קריב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', זה הרבה מעבר להטרדות - - -

יריב לוין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', זה סיפור לא ייאמן - - -

עיסאווי פריג': זה הטרדות.

עיסאווי פריג': זה הטרדות.

יפעת קריב: זה הטרדות - - -

עיסאווי פריג': ברמה ההסברתית, תלכו על זה, ואני מוכן לתת יד לזה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

דוד צור: אתה חבר מועצה היום, נכון?

<יואב הרשקוביץ: עוד שנתיים וחצי.

<יואב הרשקוביץ: אני עוד לא חבר מועצה.

<יואב הרשקוביץ: עוד שנתיים וחצי.

דוד צור: מה?

<יואב יבין: אני חבר "התעוררות".

<יואב יבין: עוד שנתיים וחצי חבר מועצה.

<יואב יבין: בינתיים, עוד לא.

דוד צור: אוקיי, אבל זה הנציג היחיד שעיריית ירושלים עדיין איכשהו, אני יכול.

דוד צור: למרות שהיא בטח לא שלחה אותך כנציג העירייה, אבל עדיין אין פה נציג עירייה.

<יואב יבין: ממש לא.

דוד צור: אז אני אתן לך לדבר.

דוד צור: אני נותן לך לסכם וזהו, ואני צריך לסכם את הדיון כי אחרת אני מסתבך גם עם יושב ראש הכנסת.

דוד צור: כן.

<יואב יבין: טוב, אני אעשה את זה קצר.

<יואב יבין: אני יואב יבין מ"התעוררות".

<יואב יבין: אני רוצה לחזק את העמדה של מר אלדד פוסטן פה, שהפתרון הוא פתרון הוליסטי שכולל שיטור ומצלמות, הוא כולל תשתיות בעיסאוויה, והוא גם כולל פעילות במרחב הציבורי.

<יואב יבין: מה שכנראה חלק מחברי הכנסת פה ומשטרת ישראל לא מבינים זה שהמציאות היא מציאות של פחד.

<יואב יבין: בחורה שהולכת באמצע רחוב ומישהו עובר ונוגע בה לאור היום אל מול אנשים וממשיך לנסוע כאילו כלום לא קרה, בשנייה שדבר כזה קורה זה אומר שיש כרגע שכונה שיש בה מציאות של פחד.

יריב לוין: נכון.

<יואב יבין: ואם המשטרה מתנה את הניידות שהיא מביאה בעוד מתנדבים או שהמשטרה אומרת: על כל נגיעה כזאת, ויש עשרות כאלה ביום; אני גר בגבעה הצרפתית, אשתי לא הולכת אחרי 18:00 לבד בגבעה הצרפתית.

<יואב יבין: יש עשרות כאלה ביום.

<יואב יבין: והם אומרים: אנחנו נוסיף עוד ניידות אם אתם תביאו עוד מתנדבים?

<יואב יבין: מה זה, משא ומתן של האזרחים עם משטרת ישראל?

<יואב יבין: הדבר הזה הוא בושה, והמציאות פה היא מציאות של שנים כבר שנמשכת, וחייבים לטפל בה לעומק.

<יואב יבין: ואני רוצה להודות גם לחברי הכנסת פה שסוף-סוף הביאו את הדבר הזה, שזו מצוקה באמת גדולה ברמה לאומית לפתחה של הכנסת.

דוד צור: תודה, מר יואב יבין.

דוד צור: כן.

<ניצן סניור: המילים של מר יואב יבין מדויקות.

<ניצן סניור: אני רק אומר ששמעתי אותך, היה לי מאוד קשה לשמוע.

<ניצן סניור: בשום מקרה לא להאשים את הקורבנות.

<ניצן סניור: ואנחנו - - -

יפעת קריב: אני לא האשמתי את הקורבנות.

יריב לוין: - - - נכון מאוד.

<קריאה: צודקת.

יריב לוין: צודקת לגמרי.

<ניצן סניור: האחריות של האירועים האלה הם חד משמעית של מי שמטריד.

<ניצן סניור: זה דבר ראשון.

<ניצן סניור: אני באמת, כי זה ידעתי - - - כי פשוט יש כאן - - -

יפעת קריב: אבל זה לא מה שאני אמרתי.

יפעת קריב: מי שמטריד בהטרדה מינית צריך להיענש על זה בכל חומרת הדין.

יפעת קריב: לא על זה אני מדברת.

<ניצן סניור: אוקיי.

<ניצן סניור: הקורבנות ואנחנו לא צריכים להתעסק עם הדברים האלה.

<ניצן סניור: אנחנו פונים אליכם, אל הרשויות, אתם נציגים שלנו, כדי שתעזרו לנו.

<ניצן סניור: זה שנים.

<ניצן סניור: אני רק אומר שאני בקבוצה של פייסבוק שנקראת: "אין ביטחון – אין לימודים".

<ניצן סניור: יש לנו כאן מסמך, תמצית של שבעה עמודים, תמצית של מה שקורה.

<ניצן סניור: אתם תזדעזעו כשתקראו את זה.

<ניצן סניור: ואני באמת רוצה לצאת עם הרגשה שאנחנו פונים לא סתם.

<ניצן סניור: אי אפשר שנלך בפחד.

<ניצן סניור: אני לא אומרת: יהודים, ערבים.

<ניצן סניור: הבת שלך סובלת מאוד כמו שאני סבלתי מאוד.

<ניצן סניור: אני ידעתי את הגבעה הצרפתית.

<ניצן סניור: ברחתי, חזרתי להורים שלי שגרים ליד נתניה, כי אני לא - - -

דוד צור: מה שמך?

דוד צור: לא אמרת לנו, לפרוטוקול.

<ניצן סניור: ניצן סניור, סטודנטית.

דוד צור: אוקיי, מכיוון שאני הבטחתי לניצן סניור שהיא מסכמת את הדיון אז אני לא פותח אותו עוד פעם, ואני רוצה להגיד כמה מילות סיכום.

דוד צור: קודם כל, אני מודה מאוד לחבר הכנסת יריב לוין שהביא את הנושא הזה.

דוד צור: עד שהשלום יפרוץ, וכמו שידוע לכם אני מהמפלגה שדגל השלום מתנוסס מעל לראשה.

דוד צור: אז עד שהשלום יפרוץ לנו - - -

עיסאווי פריג': - - - לשלום.

עיסאווי פריג': זה לא קשור לשלום, חבר הכנסת דוד צור.

יפעת קריב: נכון, כי גם הערבים סובלים מזה.

דוד צור: אבל חבר הכנסת עיסאווי פריג', מי אמר שכל מה שאנחנו אומרים קשור למשהו?

דוד צור: כל מה שאתה דיברת קודם קשור?

יפעת קריב: אבל זה בדיוק העניין - - -

יריב לוין: זה לא רק הטרדות מיניות - - - זה גניבות, זה בקבוקי תבערה.

עיסאווי פריג': זה הטרדות מיניות.

דוד צור: תן לי גם את הקרדיט - - -

עיסאווי פריג': זה הטרדות מיניות.

דוד צור: תן לי רגע את הקרדיט - - -

<אריאל אילוז: בקבוקי תבערה זה לא הטרדה - - -

דוד צור: תן לי את הקרדיט לסכם גם במשהו שלא קשור.

דוד צור: אבל עוד לא השלמתי משפט.

דוד צור: ואני אומר את זה בעיקר לחברת הכנסת יפעת קריב.

דוד צור: חברת הכנסת יפעת קריב, אני אומר: עד שהשלום יפרוץ, ועד שאנחנו נתחבק אחד עם השני, יכול להיות, עדיין, אנחנו מדברים פה על היעדר ביטחון של תושבים, של אזרחים, של הסטודנטים, של הילדים שלנו שלא יכולים לנוע בבטחה; שיטרידו אותם מינית, חבר הכנסת עיסאווי פריג' או שיטרידו מינית את האוטו, לצורך העניין.

דוד צור: זרקו אבנים על האוטו.

דוד צור: אז זה לא רק הטרדות מיניות.

עיסאווי פריג': זה טיפול אחר.

דוד צור: או הטרידו מינית - - -

יריב לוין: - - -

עיסאווי פריג': זה טיפול אחר - - -

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': מדברים על הטרדות מיניות - - -

דוד צור: אבל לא רק.

עיסאווי פריג': - - -

יריב לוין: - - -

דוד צור: אבל לא רק.

יריב לוין: לא רק - - -

דוד צור: אבל לא רק.

עיסאווי פריג': - - - את זה למקומות לא נכונים.

יריב לוין: אבל על זה, מדברים על הכול - - -

עיסאווי פריג': אתה מכניס את הכול בכול וזה לא טוב.

דוד צור: אני אומר, עם כל הכבוד לרצון שלך לקחת את זה רק להטרדות מיניות - - -

עיסאווי פריג': כי זאת המציאות.

דוד צור: אבל המציאות גם מדברת על בקבוקי תבערה, ומדברת על אבנים - - -

עיסאווי פריג': בקבוקי תבערה - - - גם בכל שטח מזרח ירושלים.

עיסאווי פריג': מה קרה?

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

דוד צור: ונכון, אני מסכים.

דוד צור: אני מסכים.

דוד צור: אבל חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה תיתן לי לסכם את הדיון?

עיסאווי פריג': בבקשה.

דוד צור: זה שזה נמצא במקומות נוספים אחרים, גם בירושלים וגם לא בירושלים, זה עדיין לא עושה את זה לגיטימי בין שכונת עיסאוויה לבין האוניברסיטה העברית.

דוד צור: עכשיו, מכיוון שאני גם מכיר את המטר מרובע הזה, פעם או פעמיים ביליתי שם כמה לילות במארבים, אני אומר לכם, אני אומר לך, מר שמוליק דהן – אפשר לחסל את התופעה הזאת.

דוד צור: פעם אחת בדרך הגנתית שתשלב, כן, מר אלדד פוסטן מאגודת הסטודנטים, גם מתנדבים.

דוד צור: זו לא מילה מגונה.

דוד צור: בטח לא עושה התניות, מר יואב יבין, להתנדבות כדי להביא לשם ניידות.

דוד צור: זאת אומרת, המשטרה חייבת לקחת את האחריות הזאת עליה כי אין מישהו אחר בהיבט של האחריות.

דוד צור: היא יכולה לממש את האחריות הזאת דרך ביזור של חלק מהסמכויות לניידות שיטור משולב, למתנדבים, לקב"ט האוניברסיטה, בתאורה לרשות המקומית ועוד כהנה וכהנה נושאים תשתיתיים שחייבים להיות מטופלים שם.

דוד צור: עדיין האחריות נשארת רק לפתחה של המשטרה.

דוד צור: ואני מבקש, תת ניצב אמנון אלקלעי, תיקחו יותר את הנושא הזה לתשומת הלב.

דוד צור: ומדובר פה בהטרדות מיניות, אז זה יחסית, ואני אומר פה לכם, תא הסטודנטים, ליו"ר אגודת הסטודנטים: תגישו את התלונות, כי בלעדי תלונות אי אפשר למצות הליכי חקירה והגשת כתבי אישום.

דוד צור: אני שמעתי את נתוני המשטרה.

דוד צור: אני חייב להגיד שזה מטופל בהיבט החקירתי של העניין.

דוד צור: פחות מטופל, לטעמי, בהיבט המבצעי.

דוד צור: יש לכם יחידות משמר הגבול, יש מסתערבים, יש פה – מי זה הבחור שדיבר קודם, שהיה?

דוד צור: איפה היית, בימ"ג צפון?

<עמית ברק: כן, ב"אלון".

דוד צור: אז יש שיטות ודרכים להפעיל - - -

יפעת קריב: - - - משטרה - - - לכיוון הזה.

דוד צור: אבל לא אמרתי הכול.

דוד צור: חברת הכנסת יפעת קריב, עם כל הכבוד אני גם אומר שהמשטרה תפעיל את סמכותה, ושסטודנטים יתחבקו ביניהם בעיסאוויה.

דוד צור: אין לי בעיה עם זה.

דוד צור: אבל לא זה מה שאני אומר.

יפעת קריב: - - - לא מה - - -

<רותם ויצמן: אני התקשרתי ביום שישי האחרון למשטרה ואפילו לא ענו לי.

<רותם ויצמן: ואגב, זה לא היה - - -

דוד צור: אבל אני לא פותח עכשיו דיון.

דוד צור: לכן, אני אומר: המשטרה, תיקחו את העניין הזה ברצינות, תת ניצב אמנון אלקלעי, ותוכלו לחסל תופעה של הטרדות, של זריקות בקבוקי תבערה, של רכוש, יחסית בצורה שניתן להכיל אותה.

דוד צור: עד שיותר מאוחר, מילים גבוהות כמו טיפול הוליסטי וכן הלאה, אני לא נגד, אבל אני עדיין אומר: תיקחו את האחריות שמוטלת לפתחכם ברצינות רבה.

דוד צור: אנחנו נעשה מעקב.

דוד צור: אני מבקש שתעבירו נתונים לוועדה בעוד נאמר שלושה חודשים גם על תשומות, קרי הגברת נוכחות משותפת וגם רק של המשטרה; וגם לתפוקות, לעניין מעצרים, לעניין האם התופעה ירדה, חוסלה, במקרה הטוב, ואז נוכל.

עיסאווי פריג': אני מוכן לתת חלק גם באוניברסיטה במה שקשור.

דוד צור: תודה רבה.