ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 50, 2014-01-06 10:30

יואל רזבוזוב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, בנושא ילדים חסרי מעמד במשפחות עולים.

יואל רזבוזוב: זה נושא מאד חשוב וגם חשוב להדגיש שהם ממשפחות עולים, כי הוועדה אמונה על בעיות עולים ואנחנו לא גולשים לתחומים אחרים, למרות שכולם ילדים.

יואל רזבוזוב: הנושא קשה, משום שמדובר בילדים שחיים בארץ ללא מעמד חוקי כלשהו, משמעות הדבר היא שהם לא זכאים לזכויות המוקנות לפי חוק הביטוח הלאומי וחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יואל רזבוזוב: ועדת העלייה דנה בנושא מספר רב של פעמים, אפילו קיימה דיון בנושא עם ראש הממשלה לשעבר, אריאל שרון, ב-11 באוגוסט 2004.

יואל רזבוזוב: ידוע לי, שמשרד החינוך מצא דרך לטפל בבעיה באמצעות מתן מספר זהות פיקטיבית, מספר רישום, כדי לאפשר להם ללמוד כמו כל תלמיד ולגשת לבחינות הבגרות.

יואל רזבוזוב: ישנם מסמכים, אמנם ישנים, אנחנו לא בדיוק יודעים על איזו כמות מדובר.

יואל רזבוזוב: עיקר הקושי מתבטא בכך שאין להם ביטוח בריאות.

יואל רזבוזוב: גם אם הם גדלים בארץ ומרגישים ישראלים לכל דבר, הם אינם מגויסים לצה"ל, גם אם הם רוצים בכך.

יואל רזבוזוב: הם חיים באי שקט נפשי כי הם יודעים שיבוא יום ויגרשו אותם.

יואל רזבוזוב: גם כאשר אין להם אף אחד בארץ המוצא, מהיכן שהם עלו והבנתי שיש כאלה גם שנולדו בארץ ואין להם לאן לחזור.

יואל רזבוזוב: הם פשוט חיים ללא שום מעמד בשום מדינה.

נסים זאב: כמה ילדים כאלה יש?

יואל רזבוזוב: אמרנו שלא ידוע המספר, ישנן השערות.

<אלי זרחין: ב-2003 משרד הפנים פרסם הודעה, שבמשפחות עולים יש 83,000 ילדים כאלה, במגזר הערבי יש 270,000.

<אלי זרחין: ב-2004 ישראל מימון, מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוציא הוראה מהממשלה למשרד הפנים, לא לשתף יותר במספרים.

<אלי זרחין: לכן מאז לא מפרסמים מספרים.

<יצחק קדמן: יש לנו מספרים.

יואל רזבוזוב: קבלתי המון נתונים ואני עדיין לא מצליח להצליב את המידע שקבלתי, נתחיל מאנשים שיציגו בפנינו את הבעיות ואז ניתן לנציגי המשרדים לענות, כי שמעתי מידע כזה ומידע כזה.

יואל רזבוזוב: נתחיל עם דוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

<יצחק קדמן: עשית דבר מאד נכון לקיים פגישה בנושא הזה.

<יצחק קדמן: כפי שאמרת, הנושא הזה נדון בוועדה הזו כבר בקדנציות רבות, זו לא פעם ראשונה.

<יצחק קדמן: המצב לא השתפר, אני אשתף אתכם במספרים שידועים לנו, בדוגמאות שמגיעות אלינו וגם במשמעות העניין, שעל חלקו עמדת, של היעדר מעמד אזרחי פה בישראל לילדים הללו.

<יצחק קדמן: נתחיל במספרים, לפי הנתונים שקבלנו ממשרד הפנים, במרץ 2013, התאריך האחרון שיש ממנו נתונים, שהו בישראל 85,684 ילדים ללא מעמד חוקי כלשהו.

<יצחק קדמן: שהם חסרי מעמד, גם לא א-5, גם לא תושב קבע, גם לא אזרחות.

<יצחק קדמן: חסרי מעמד כלשהו.

<יצחק קדמן: לא כולם עולים.

<יצחק קדמן: רובם הגדול נמצאים פה במעמד שנקרא: תיירים שתוקף האשרה שלהם פג.

<יצחק קדמן: אבל אני רוצה מיד להדגיש, לא מדובר בתיירים שבאו לביקור באילת אלא מדובר על ילדים, שהגיעו לבד, או עם המשפחות שלהם, קבלו אשרת תייר לצורך כניסתם לישראל, כי לא היו זכאים לאשרה אחרת, ונשארו פה בארץ, כי הם לא באו לטיול ולא באו לסיור, האשרה שלהם פגה והם נשארים פה ללא מעמד.

נסים זאב: באיזה גילאים מדובר, כשאדוני מדבר על ילדים?

<יצחק קדמן: עד גיל 18.

<יצחק קדמן: המספר הזה כולל גם ילדי עובדים זרים, גם ילדים שהגיעו מחו"ל בגפם ואני אתעכב על זה בהמשך, גם ילדי מבקשי מקלט, אבל גם מספרים גדולים מאד, שאנחנו מעריכים אותם באלפים רבים מאד, של ילדים ממשפחות עולים.

<יצחק קדמן: אני אתן דוגמה לסיטואציות שונות, שתסברנה לנו במה מדובר.

<יצחק קדמן: אנחנו בקשר עם משרד הפנים, לא חיכינו עד הוועדה, יושבת פה מזל כהן, אנחנו בקשר עם אמנון בן עמי ועם כל אנשי משרד הפנים שמטפלים בכך.

<יצחק קדמן: כך שאין פה שום דבר מפתיע.

<יצחק קדמן: אתן דוגמה: לפני 7 שנים, הגיע הנה מקזחסטן, רב חב"ד ואתו ילדה קטנה.

<יצחק קדמן: היא הייתה אז בת 10.

<יצחק קדמן: אגב, שאלה מאד רצינית שאדוני צריך להקדיש לה ישיבה נפרדת, זה איך נכנסים לארץ ילדים, שלא באים עם ההורים שלהם.

<יצחק קדמן: יש לא מעט מקרים כאלה.

<יצחק קדמן: הודות לוועדה הזו, הוקמה לפני 7 שנים ועדה מיוחדת בין-משרדית, לדון בעניין של כניסה ויציאה של ילדים לישראל, שבאים ללא ההורה שלהם.

נסים זאב: הבוגר שמגיע אתם מקבל עליהם אחריות?

<יצחק קדמן: הוא לא יכול לקבל עליו אחריות, כי הוא לא האפוטרופוס של הילד.

<יצחק קדמן: אני לא מדבר על מישהו שקיבל אפוטרופסות על הילד או משהו כזה.

<יצחק קדמן: הוקמה ועדה והוועדה הזו עשתה עבודה אדירה, לקח לה 5 שנים, יש המלצות לוועדה, הן מונחות על שולחנו של שר הפנים, כבר יותר מידי זמן ועוד אין אור ירוק להפעיל נוהל חדש לגבי כניסת ילדים לא מלווים לישראל.

<יצחק קדמן: צריך לעשות את זה בדחיפות ואולי כדאי לעשות על זה ישיבה.

<יצחק קדמן: אותה ילדה הגיע עם האיש.

<יצחק קדמן: הוא הגיע לבני ברק.

<יצחק קדמן: פנה לכמה משפחות, אולי הם מוכנים לקחת את הילדה אליהם לאומנה.

<יצחק קדמן: אף אחד מהמשפחות, למזלנו הרב, לא הסכימה לקחת את הילדה בצורה כזו לביתם.

<יצחק קדמן: לילדה הזו מסתבר, אין קרובי משפחה, היא חיה אצל הסבא והסבתא בקזחסטן, כששניהם נפטרו תוך חודש.

<יצחק קדמן: הסבתא השביעה את הרב לפני שהיא מתה, שייקח את הילדה לארץ ישראל.

<יצחק קדמן: אנחנו לא יודעים בדיוק מה מעמדה מבחינת יהדות, זכאות חוק השבות, הוא הגיע ונכנס אתה.

<יצחק קדמן: למזלנו, אחרי שהרב לא הצליח לסדר לילדה משפחה אומנת בבני ברק, הוא צלצל לחנה דשבסקי, שעובדת במועצה לשלום הילד ואחראית על כל ענייני העולים.

<יצחק קדמן: הוא אמר לה, חנה, אני צריך לחזור לקזחסטן, תעשי משהו עם הילדה הזו.

<יצחק קדמן: טלפנו למשרד הרווחה ואמרנו, יש פה ילדה ומוכרחים לדאוג לה.

<יצחק קדמן: משרד הרווחה לא ידע אפילו למי לשייך את זה, כי היא לא הייתה תושבת ישראל, לאיזה רשות מקומית לשייך אותה.

<יצחק קדמן: בסוף הסכימו לטפל בזה על ידי פקידת סעד מחוזית והיא הלכה לבית משפט, הוציאה צו משמורת, שהילדה תהיה במשפחה אומנת.

<יצחק קדמן: לימים זה לא הסתייע והילדה עברה לפנימייה בישוב דולב, זו פנימייה לנערות במצוקה.

<יצחק קדמן: הילדה שם, היא בארץ 7 שנים, אין לה עד היום שום מעמד.

<יצחק קדמן: פנה אלינו מנהל הפנימייה לאחרונה ואמר שיש לו בעיה, הילדה זקוקה לתרופות, אין לה ביטוח רפואי, הוא לא יכול לממן יותר את התרופות מכיסו, יש לו עוד בעיות אתה ועד היום מעמדה לא הוסדר.

<יצחק קדמן: 7 שנים נמצאת ילדה בישראל, אין לה לאן ללכת, אין לה קרובי משפחה, אין לה שום מקום אחר.

<יצחק קדמן: היא מדברת כמעט רק עברית, היא נמצאת בצו של בית משפט בפנימייה של משרד הרווחה ואין לה שום מעמד.

<יצחק קדמן: היא לא תושבת ארעית, היא לא תושבת קבע.

נסים זאב: כניסתה לדולב, ברמה המקצועית, נראה לך שזה היה נכון?

<יצחק קדמן: כן, זה היה נכון, אין בעיה עם העניין הזה.

יואל רזבוזוב: אם בית משפט מקבל לאשר החלטה כזו - - -

<יצחק קדמן: אז זה לא אומר אוטומטית שהיא תקבל מעמד?

<יצחק קדמן: שאלה טובה, אדוני היושב ראש.

<יצחק קדמן: העובדה בפועל, 7 שנים הילדה הזו בארץ וכאילו היא לא קיימת.

יואל רזבוזוב: ככה הורסים את החיים לילדה.

יואל רזבוזוב: מקבלים החלטה להשאיר אותה ובסוף יזרקו אותה, כשאין לה אף אחד והיא יודעת רק עברית.

<יצחק קדמן: אתה שואל שאלות טובות וקשות, אני רק לא הכתובת לענות עליהם.

<יצחק קדמן: נתתי את זה כדוגמה ואגב, יש דוגמאות נוספות מהסוג הזה ודוגמאות אחרות.

<יצחק קדמן: חלק אחר של דוגמאות אלה משפחות עולים, שהגיעו ארצה, שלאישה יש ילדה מנישואים קודמים.

<יצחק קדמן: היא לא תעזוב אותה שם, הילדה הזו חיה יחד עם המשפחה החדשה שהיא התחתנה אתה, האישה, זכאית חוק השבות, בעלה יהודי, יש להם עוד ילד או שניים, כולם נכנסו לתעודת העולה.

<יצחק קדמן: הילדה שלה, שחיה אתה מאז ומעולם מנישואים ראשונים, באה אתם לארץ.

<יצחק קדמן: לא עצרו אותה, לא שלחו אותה בחזרה, כולנו יהודים רחמנים בני רחמנים.

<יצחק קדמן: אבל הילדה הזו נמצאת בארץ ללא שום מעמד.

יואל רזבוזוב: לפי מה שהבנתי, היא נכנסת לתהליך מדורג ותהיה יכולה לקבל.

יואל רזבוזוב: זה מה שהבנתי ממשרד הפנים.

<יצחק קדמן: או שהיא נכנסת או שהיא לא נכנסת, יש לנו יותר מידי מקרים שהיא לא נכנסת.

<יצחק קדמן: יש מקרה מזעזע, של ילדה, שאמא שלה נשואה ליהודי, אזרח ישראלי, נולדו להם פה בארץ תאומות.

<יצחק קדמן: האמא נסעה למוסקבה להביא את בתה מנישואיה הקודמים.

<יצחק קדמן: בדרך חזרה לארץ אמרו לה שהיא לא נכנסת.

<יצחק קדמן: התאומות שלה, התינוקות, נמצאות פה עם האבא והיא לא יכולה לחזור.

יואל רזבוזוב: שמעתי על המקרה הזה, הוא היה מתוקשר.

<יצחק קדמן: גם התקשורת לא עזרה, היא שם והילדות פה לבד עם האבא שלהם.

<יצחק קדמן: אלה מצבים אבסורדים.

נסים זאב: איך נוצר המצב שהוא פה עם הילדות והיא שם, יש את חוק השבות.

<יצחק קדמן: כי היא הייתה פה ונסעה להביא את בתה מנישואיה הקודמים, אחרי שנכנסה לתהליך מדורג, הכול היה בסדר, חיה פה ולא רצתה להשאיר את בתה מנישואיה הקודמים שם ונסעה להביא אותה.

<יצחק קדמן: אז יכול להיות שהיא מטומטמת, סליחה על הביטוי והייתה צריכה להסדיר את זה מראש לפני נסיעתה.

<יצחק קדמן: אבל היא נסעה ונלכדה שם והאבא פה עם שתי תינוקות, עם סבתא שבקושי יכולה לטפל בהם והיא לא יכולה לחזור.

יואל רזבוזוב: היא הייתה באמצע תהליך מדורג?

<יצחק קדמן: כן.

יואל רזבוזוב: זה מקרה מתוקשר, ראיתי אותה מדברת בסקייפ עם האבא שיושב עם התאומות.

יואל רזבוזוב: הייתי בטוח שזה כבר נפתר.

<יצחק קדמן: אני רוצה לומר כמה מילים על המשמעות של העדר מעמד אזרחי פה.

<יצחק קדמן: זה לא רק עניין של יוקרה, שאתה מחזיק אזרחות ישראלית, תעודת זהות, דרכון ישראלי.

<יצחק קדמן: אם כי, אצל חלק מבני הנוער המתבגרים זה בהחלט כך.

<יצחק קדמן: אנחנו יודעים על מקרים של בני נוער, תלמידים ישראלים בתיכון ישראלי, שרצו לנסוע עם כל הכיתה לפולין, יש מסעות חינוכיים מאד לפולין, כל הכיתה נסעה והם לא יכלו לנסוע כי אין להם דרכון.

<יצחק קדמן: מעבר להרגשה של מעמד בארץ, יש לעניין הזה השלכות.

<יצחק קדמן: הכי חשוב הוא העניין של ביטוח רפואי.

<יצחק קדמן: אמרת נכון, אדוני היושב ראש, הביטוח הרפואי תלוי במעמד שלך בביטוח הלאומי.

<יצחק קדמן: אני לא מדבר על זה שהם לא מקבלים קצבאות ילדים.

<יצחק קדמן: אם הם ילדים נטושים ויש לנו ילדים כאלה, יש דוגמה של ילד נטוש, שנמצא פה לגמרי לבד, הוא לא יכול לקבל קצבת ילד נטוש, למרות שהוא עונה לכל הקריטריונים, כי הביטוח הלאומי לא מכיר בו, כי אין לו אזרחות.

<יצחק קדמן: הוא לא יכול לקבל ביטוח רפואי, הוא לא יכול ללכת לרופא, אלא אם הוא משלם פרטי.

<יצחק קדמן: הוא לא יכול לקנות תרופות, כל הדברים האלה הם דברים, שלפעמים באמת פיקוח נפש.

<יצחק קדמן: נכון שפה ושם מעלימים עין.

<יצחק קדמן: כולנו אנשים טובים וכשאנחנו פונים, במקרה כזה או אחר לרופא, תעשה טובה תראה אותו, תעשה טובה תרשום מרשם, לפעמים עושים את זה, אבל זו לא שיטה.

<יצחק קדמן: יש דבר נוסף, מעצבן בצורה בלתי רגילה, בשינוי ממשרד החינוך, שצריך לומר לשבחו, משרד החינוך קיבל החלטה, שהוא רושם את הילדים האלה בבתי הספר.

נסים זאב: זה גם בארצות הברית.

נסים זאב: מעלימים עין וילדי המהגרים, אלה שלא חוקיים, נכנסים לבתי הספר.

<יצחק קדמן: יבורך משרד החינוך, שקלט אותם בבתי הספר והציל הרבה מאד ילדים והציל את כולנו מצרות.

<יצחק קדמן: אבל הילדים האלה לומדים בבית ספר, אם כי, אני מוכרח לומר, בבתי ספר לא נתקלנו בבעיות, אנחנו נתקלים בבעיות בגני הילדים.

<יצחק קדמן: בגני הילדים, במספר מקומות בארץ, עשו לנו צרות, אמרו שהילד הזה, בלי תעודת זהות לא נכנס לגן.

<יצחק קדמן: אני לא יודע למה בגנים עושים בעיות ובבתי הספר לא, צריך לבדוק את זה עם משרד החינוך.

נסים זאב: לאור החוק החדש, יש חובה גם בגילאי הגן, אני חשוב שהקריטריונים צריכים להשתנות בהתאם.

<יצחק קדמן: אתה צודק חבר הכנסת זאב.

<יצחק קדמן: אני מעלה את זה כאן כשאלה.

<יצחק קדמן: גם בבית הספר יש בעיות, למשל כשמגיעים לבחינת הבגרות וצריך למלא על כל טופס מספר תעודת זהות.

<יצחק קדמן: אין להם.

<יצחק קדמן: אני יכול להגיד, שיש הנחיה של משרד החינוך - - -

<אלי זרחין: יש מספר רישום.

<יצחק קדמן: אני יכול להגיד לכם שיש הנחיה של משרד החינוך לתת מספר פיקטיבי.

<יצחק קדמן: נותנים מספר, העיקר שיהיה רשום משהו.

<אלי זרחין: הוא לא פיקטיבי, זה מספר רישום.

<יצחק קדמן: הוא מספר פיקטיבי, מפני שהיו מקומות שנתקלנו בהם - - -

יואל רזבוזוב: לא נתחיל להתעסק בהגדרות של מספרים.

<יצחק קדמן: מה שלא קיים, למרות אמנה בין-לאומית אחרת, שעוסקת בזכויות הילד, משרד הרווחה לא מוכן להכיר בילדים האלה.

<יצחק קדמן: הוא מכיר, ויש התכתבויות ענפות אתם, זה נדון בוועדה אחרת של הכנסת, הוא הודיע שהוא מטפל במקרי קצה קיצוניים של סכנה או מצבי חירום.

<יצחק קדמן: אבל כל היתר, זה הגיע עד לראש הממשלה, משרד הרווחה טוען שהוא לא מטפל בילדים ללא מעמד.

<יצחק קדמן: נוצרים מצבי סכנה קשים ביותר לגבי הילדים האלה, שזקוקים להתערבות, זקוקים לטיפול וזקוקים לפעמים למעון יום ולא מקבלים את כל הדברים האלה.

<יצחק קדמן: כולל לא הנחה במעונות יום, שקיימת למשפחות במצוקה וכדומה.

<יצחק קדמן: אני רוצה שתדעו, שחלק נכבד מהנערים והנערות האלה, הם ילדים טובים.

<יצחק קדמן: הם רוצים להתגייס לצבא, הם רוצים להתגייס ליחידות קרביות, צה"ל לא מוכן ואומר שהוא לא יכול לגייס אותם בהעדר מעמד.

<יצחק קדמן: אנחנו מפסידים פה בני נוער נהדרים, שרוצים לתרום ולא יכולים לעשות את זה.

<יצחק קדמן: יש דוגמאות נוספות, בני נוער שהגיעו הנה בתכניות של עליית ילדים ללא הורים.

<יצחק קדמן: בין אם זו תכנית "נעלה" ובין אם התכנית של "גשר".

<יצחק קדמן: יש בעיות לא מעטות עם הילדים בתכניות האלה, גם הילדים בתכניות האלה, נמצאים פה, במקרה הטוב על אשרת תלמיד.

<יצחק קדמן: לפעמים הם עזבו את המוסד הלימודי והם מפסידים גם את אשרת התלמיד.

<יצחק קדמן: יש לא מעט מקרים כאלה עם בעיות קשות ביותר.

יואל רזבוזוב: הם זכאי שבות.

<יצחק קדמן: זכאי שבות, הם לא מקבלים מעמד.

<יצחק קדמן: אני מדגיש את זה, כל זמן שהם קטינים, הם לא מקבלים מעמד.

<יצחק קדמן: כל זמן שהם בתכנית "נעלה" תכנית "נעלה" דואגת להם.

<יצחק קדמן: אלה שנושרים מתכנית "נעלה" ויש כאלה, נמצאים בוואקום.

<יצחק קדמן: יש לנו עכשיו בטיפול, מקרה כזה של נער בן 17.5 שרוצה להתגייס לצבא, יש לו בעיות קשות, הצבא לא מכיר בו, הוא נמצא בוואקום.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה להלאות אתכם, יש לנו הרבה מאד מקרים, שאנחנו מטפלים בהם, בחלק מהמקרים, מה שנקרא במשרד הפנים, מטעמים הומניטאריים, מצליחים איכשהו לסדר את זה.

<יצחק קדמן: הרבה מקרים לא מסודרים.

<יצחק קדמן: זה לא יכול להימשך ככה.

<יצחק קדמן: מוכרחים למצוא פתרון לילדים האלה.

<יצחק קדמן: גם אם מטעמים מסוימים לא מתאפשר לתת להם אזרחות מלאה, דבר שהיה צריך לקרות, לפחות שתהיה להם תושבות קבע, שמקנה את כל הזכויות בכל התחומים שדברתי עליהם קודם.

<יצחק קדמן: אבל מוכרחים להתמודד עם העניין הזה.

יואל רזבוזוב: תודה לדוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד.

יואל רזבוזוב: דוקטור אלי זרחין, מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.

<אלי זרחין: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה להודות לדוקטור קדמן, אני חושב שהוא הציג תמונה מאד ברורה ומאד נכונה.

<אלי זרחין: האגודה למען ילדים עולים העלתה את הנושא הזה לדיון בסתיו 2003.

<אלי זרחין: מ-2003 עד 2004, במשך שנה וחצי, הוועדה הנכבדה הזו קיימה 5 דיונים בנושא.

<אלי זרחין: ב-2004, ראש הממשלה אריאל שרון זימן את חברי הוועדה אליו לדון על הנושא.

<אלי זרחין: כמו שרואים בפרוטוקול, ראש הממשלה היה מזועזע שזה קורה, אמר שהוא לא נכנס לנהלים של משרד הפנים, הוא מזמן את ישיבת הממשלה תוך חודשיים, שתפתור את הבעיה.

<אלי זרחין: מ-2004 כנראה שעוד לא הייתה ישיבת הממשלה שתפתור את הבעיה.

<אלי זרחין: ישראל מיימון, שהיה מנכ"ל משרד ראש הממשלה אז, לקח על עצמו לטפל בנושא.

<אלי זרחין: התקבלו החלטות.

<אלי זרחין: לימור לבנת, שרת החינוך נתנה הוראה לעשות רישום לתלמידים האלה.

<אלי זרחין: זה מספר שמתחיל ב-555534 ויש מספרים כאלה, שלפי המספרים האלה, בית ספר פונה.

<אלי זרחין: לגבי הגן, יש שני סוגי גנים, גן שמקבל שכר לימוד ממשרד החינוך וגן שלא מקבל.

<אלי זרחין: גן שמקבל שכר לימוד, פונה למשרד החינוך, מקבל את המספר הזה, ולפי המספר הזה מקבל שכר לימוד.

<אלי זרחין: גן אחר, שלא קשור לשכר לימוד יכול לא לקבל את הילד הזה, כי הוא לא קשור למשרד החינוך.

יואל רזבוזוב: אתה מתכוון לגן פרטי?

<אלי זרחין: של תמ"ת למשל, מעונות.

<אלי זרחין: אני יכול להגיד לך, שבבית הספר שלי, ילדים כאלה עם מספר הרישום הזה, הלכו לבחינות בגרות, עברו, קבלו תעודה בגרות ביד, כשבתעודה רשום המספר הרישום הזה, הוא לא מספר פיקטיבי הוא מספר רישום ושם של התלמיד.

<אלי זרחין: כשהתלמיד הזה חוזר ללמוד, הוא מציג את המספר ומשרד החינוך נותן לו אישור, שהמספר הזה שלו והוא יכול ללמוד, אני לא יודע אם בישראל, אבל בחו"ל הוא בטוח יכול ללמוד.

<קריאה: גם בישראל.

<אלי זרחין: ישראל מיימון הוציא הנחיה למשרד הפנים, לא לפרסם נתונים האלה לשום גורם, כולל הכנסת.

<אלי זרחין: יש עוד כמה החלטות, למשל דני נווה, שהיה אז שר הבריאות, נתנו הוראה, שקופת חולים מאוחדת תטפל בילדים האלה.

<אלי זרחין: אז יושבת כאן לובה, שאמא שלה רצתה שיהיה לה ביטוח בריאות, לובה משלמת 1,000 שקל לחודש לקופת חולים כללית ותמורת ה-1,000 שקל האלה היא מקבלת ביטוח בריאות.

<אלי זרחין: לסוניה אין 1,000 שקל לשלם, אז סוניה לא יכולה לפנות לרופא.

<אלי זרחין: זה הפתרון שדני נווה מצא.

יואל רזבוזוב: מה זה הפתרון הזה של 1,000 שקל בחודש?

<אלי זרחין: כי רושמים אותה כתיירת זרה.

<אלי זרחין: כמו שאזרח זר יכול לשלם כסף לקופת חולים ולקבל ביטוח, ככה היא משלמת כסף, כי היא הייתה תושבת זרה ומקבלת ביטוח.

<אלי זרחין: לסוניה אין 1,000 שקל לשלם, אז היא לא יכולה לפנות לרופא.

<אלי זרחין: כשלקחתי 3 ילדים מבית הספר לכאן וילדים ומורים שאלו אותם לאן הם נוסעים ושמעו לאן הם נוסעים, כולם היו בשוק.

<אלי זרחין: אף אחד לא יודע בבית הספר שלילדים האלה יש איזושהי בעיה.

<אלי זרחין: הם ילדים כמו כל ילד אחר, לומדים בבית ספר ישראלי, מדברים עברית, נראים כמו כל ילד אחר וכולם היו בשוק.

<אלי זרחין: יושבת כאן נסטיה, ילידת הארץ, נולדה באסף הרופא, אמא שלה נשואה לישראלי, סבתא שלה אזרחית ישראל.

<אלי זרחין: אמא שלה גרה כאן באופן חוקי, אבל משרד הפנים החליט, שלנסטיה , בסעיף תעודת הזהות יירשם "בלתי ברור".

<אלי זרחין: אני לא יודע מה זה "בלתי ברור".

<אלי זרחין: שלחנו את נסטיה עכשיו לספרד בחילופי נוער.

<אלי זרחין: עצרו אותה בגבול, אמרו לה שהיא לא יכולה לצאת, היא לא אזרחית ישראל, תחזרי חזרה ותקבלי ויזה לספרד.

<אלי זרחין: נסטיה חזרה, קבלה ויזה לספרד והגיעה לספרד ביומיים איחור.

<אלי זרחין: כשנסטיה חזרה, אמרו לה בשדה התעופה שהיא לא יכולה להיכנס כי היא לא ישראלית, היא ערביה.

<אלי זרחין: כל המורים התחילו לשכנע אותם שהיא לא ערביה, היא רוסיה.

<אלי זרחין: בסופו של דבר, היה מישהו דובר רוסית, דיבר אתה רוסית, אמר שהיא לא ערביה היא רוסיה ואפשר להכניס אותה.

<אלי זרחין: אלה דברים מצחיקים, נסטיה ילידת הארץ.

<אלי זרחין: 16 שנה היא גרה בישראל, אין לה שום אזרחות אחרת.

<אלי זרחין: היא דוברת רק עברית, בקושי רוסית.

<אלי זרחין: היא רוצה להתגייס לצה"ל, אבל צה"ל לא מכיר בה כי היא לא ישראלית.

<אלי זרחין: סוניה מסיימת יב', כל הכיתה שלה מתגייסת.

<אלי זרחין: היא גם רוצה להתגייס וצה"ל אומר שאי אפשר לגייס אותה כי היא לא מופיעה במחשב.

<אלי זרחין: כמו שדוקטור קדמן אמר, אנחנו מדברים על הרבה פגיעות נפשיות שהילדים האלה סובלים.

<אלי זרחין: ב-2002 היה בג"צ בנושא, שקבע שמדינת ישראל מחויבת להכניס לישראל ילדים, שבאחזקת אם שנכנסת לכאן באופן חוקי.

<אלי זרחין: ב-2002, אמה של סוניה שהתחתנה עם ישראלי, נכנסת לישראל באופן חוקי, סוניה מגיעה יחד עם אמא שלה, רושמים את סוניה במשרד הפנים בסעיף של האמא.

<אלי זרחין: זה אומר שמשרד הפנים יודע שסוניה כאן, היא רשומה בסעיף של האמר.

<אלי זרחין: את סוניה, משרד הפנים מסרב לרשום במרשם האוכלוסין.

<אלי זרחין: אנחנו לא מבקשים שיתנו לה אזרחות, תנו לה מעמד כלשהו, תמציאו מעמד חדש, שיהיה לה מספר זהות ויאפשר לה ביטוח בריאות.

נסים זאב: כמו גרין כארד בארצות הברית.

יואל רזבוזוב: אז הם כן נכנסים לתהליך מדורג?

<קריאה: נכנסים לתהליך מדורג עם ההורה.

יואל רזבוזוב: נכנסים לתהליך מדורג יחד עם ההורה, אז אני לא מבין איפה הבעיה?

<אלי זרחין: הבעיה שזה שקר, אמא של לובה, שנשואה לישראלי, נמצאת בהליך מדורג.

<אלי זרחין: היא מסיימת עכשיו תושבת ארעית ולובה לא נמצאת אתה בתהליך.

<אלי זרחין: עורך הדין של לובה הגיש בקשה מיוחדת לוועדת חריגים של משרד הפנים, להכיר בלובה כתושבת.

<אלי זרחין: בינתיים התשובה שלילית.

<אלי זרחין: אבל אלו שני תהליכים נפרדים.

<אלי זרחין: היא לא חלק מהתהליך של האמא.

יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין את הנקודה הזו, הנהלים של משרד הפנים אומרים שכן.

<מזל כהן: לפי הנוהל, הילדה נכנסת יחד עם האמא להליך מדורג, שבסופו היא מקבלת אזרחות ישראלית.

<אלי זרחין: אז איך אמא של סוניה תושבת קבע ולסוניה אין אפילו מספר זהות, היא לא רשומה במרשם האוכלוסין?

נסים זאב: אנחנו דנים ברמת המדיניות לא באמת הפרט.

נסים זאב: הפרט זו דוגמה.

יואל רזבוזוב: יש מדיניות, שאותו ילד שנכנס, הוא נכנס להליך מדורג עם האמא.

<אלי זרחין: כל עוד שילדה לא רשומה במרשם האוכלוסין היא לא יכולה להתחיל תהליך מדורג, כי היא לא רשומה במרשם האוכלוסין.

יואל רזבוזוב: יש דבר כזה?

<אלי זרחין: הנה שתי ילדות, שלא רשומות במרשם האוכלוסין.

<אלי זרחין: זה אומר, שנסטיה רשומה במרשם האוכלוסין, שאין לה אזרחות, עליה אפשר להתחיל תהליך.

יואל רזבוזוב: תגדירו לי מה זה רשומה במרשם.

<מזל כהן: הדברים לא מדויקים, אולי במקרים האלה, אני לא מכירה את המקרים הפרטניים האלה.

<מזל כהן: הנוהל והכלל הוא, שקטין שנכנס עם ההורה, ההורה מקבל מעמד מכוח היותו נשוי לאזרח ישראלי, הקטין מקבל מעמד יחד עם ההורה.

<מזל כהן: הוא מקבל א-5, שזה מעמד של תושב ארעי.

<מזל כהן: זה מקנה לילד את כל הזכויות הבסיסיות שאדם צריך.

<יצחק קדמן: מזל, זה לא עובד כך.

<אלי זרחין: כל מה שאומרת מזל, הוא שקר.

<אלי זרחין: בבית הספר שלי, ז'בוטינסקי, יש יותר מ-20 ילדים - - -

<מזל כהן: אני לא מוכנה לשמוע את זה.

יואל רזבוזוב: קודם כל נשמור על דיון מתורבת.

יואל רזבוזוב: היא אומרת שיש נהלים של משרד הפנים.

יואל רזבוזוב: אם אתה אומר, שיש מקרים שלא תואמים את הנהלים של משרד הפנים, אני מבטיח לך, תביא את המקרים האלה לוועדה, אנחנו נפנה אותם למשרד הפנים, מזל תבדוק את התיקים האלה אישית, יש נהלים, אי אפשר אחרת.

<אלי זרחין: שמעת את דוקטור קדמן, שאמר לפני כמה דקות, שלפי משרד הפנים, יש בישראל מעל 86,000 ילדים ללא שום מעמד.

<אלי זרחין: שום מעמד זה אומר, שילד לא רשום במרשם האוכלוסין, אין לו א-5 ואין לו כלום.

<אלי זרחין: 86,000 לפי נתוני משרד הפנים.

<אלי זרחין: אז אם מזל אומרת מטעם משרד הפנים, שלפי הנוהל, לכל ילד צריך להיות מעמד, איך משרד הפנים אומר מצד שני שיש 86,000 ילדים כאלה.

<מזל כהן: אני לא אמרתי את זה.

<מזל כהן: בסיטואציה שתיארת, הילדה הייתה צריכה לקבל מעמד.

<אלי זרחין: למה היא לא קבלה?

<מזל כהן: אין לי מושג.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא יודעים אם הייתה אי הגשה של מסמכים, או אם פקיד מסוים מנע את זה.

<אלי זרחין: כשפנינו למשרד הפנים קבלנו תשובה, שהילדים האלה רשומים אצל ההורה ולהם לבד אין שום רישום במשרד הפנים.

<אלי זרחין: הם לא קיימים.

יואל רזבוזוב: יש לך את התשובה הזו?

יואל רזבוזוב: אני רוצה לראות.

יואל רזבוזוב: אם זה נכון, זה אומר שמשרד הפנים נותן תשובות שהן לא תקפות לגבי הנהלים של משרד הפנים.

<אלי זרחין: בבית הספר שלי יש יותר מ-20 ילדים, שאמא שלהם נשואה לישראלי באופן חוקי, לאמא יש מעמד או א-5, או תושב קבע, תלוי כמה זמן היא נמצאת כאן בארץ, ולילד אין מספר זהות.

<אלי זרחין: משרד החינוך, כשהוא מוציא מספר רישום 555, הוא קודם כל בודק במשרד הפנים, האם הילד הזה רשום.

<אלי זרחין: אם משרד הפנים הוציא לכל 20 הילדים האלה מספר כזה, זה אומר שמשרד החינוך עשה בדיקה במשרד הפנים ומצא שהילדים האלה לא רשומים בשום צורה.

<מזל כהן: אני יכולה להעלות השערה?

<מזל כהן: יש הסכמה של אבא שלה שהיא תקבל מעמד בישראל?

<יצחק קדמן: הרבה פעמים לא יודעים איפה האבא.

<יצחק קדמן: האבא יכול להיות נרקומן, חולה נפש.

<אלי זרחין: אני יכול לענות לך.

<אלי זרחין: כשילדה נכנסת לישראל אם אמה, האם מציגה למשרד הפנים, שהיא קבלה אישור, הסכמה של האבא , או אישור מקומי משם, שהאבא לא קיים ולא היה אף פעם ואין להתחשב בו.

<אלי זרחין: זה אומר, שאמא שמביאה את הבת לישראל, לא יכולה להביא אותה לישראל בלי שהיא מציגה למשרד הפנים אישור של אבא.

<מזל כהן: כשאמא מכניסה קטין לישראל, דבר ראשון היא צריכה אישור מהאבא להכנסת הקטין לישראל.

<מזל כהן: כשהילדה צריכה לקבל מעמד, האב צריך לחתום על הסכמה שהוא מאשר, שהילדה תקבל מעמד בישראל.

<מזל כהן: שאלתי, האם האבא נתן הסכמה כזו?

יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין, כשהיא נכנסה היא הציגה אישור כזה.

יואל רזבוזוב: צריך שוב לאשר את זה?

<מזל כהן: בוודאי.

יואל רזבוזוב: אז אני חושב שצריך לבטל את הנוהל הזה, זה בתקנות?

<אלי זרחין: לובה למשל, מעולם לא ראתה את אבא שלה.

יואל רזבוזוב: סליחה אלי, לא אתה מנהל את הדיון, אני הבנתי את הנקודה הזו.

יואל רזבוזוב: אני לא מבין את המצב, האמא הכניסה את הילדה והיה לה מסמך, שהאבא מסכים, או שהאבא לא נמצא.

יואל רזבוזוב: למה צריך לדרוש את החתימה של האבא?

יואל רזבוזוב: לך תחפש אותו.

<מזל כהן: צריך את חתימת האבא ברגע שהילדה הולכת לקבל את האזרחות הישראלית, שהוא מרשה שהילדה שלו תקבל אזרחות ישראלית.

<מזל כהן: אבל, כפי שאמר מר קדמן, יש הרבה ילדים שנכנסו ארצה כתיירים, ללא הסכמת האב.

<מזל כהן: ברגע שהילדה הזו הולכת לקבל מעמד בישראל, באותו רגע מבקשים ממנה להציג הסכמה של הורה.

<מזל כהן: כנראה שבמקרים האלה לא הייתה הסכמה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על מקרים שהילדה נכנסה לארץ באופן חוקי?

<מזל כהן: אני לא יודעת.

יואל רזבוזוב: כתוב לכם במחשב של משרד הפנים, אם הם נכנסו, הביאו אישורים?

נסים זאב: גם בארצות הברית, מי שרוצה אזרחות, כשמדובר בילדים, חייבים הסכמה של שני ההורים.

יואל רזבוזוב: אבל היא נכנסה לארץ - - -

נסים זאב: לא משנה.

<אלי זרחין: לסוניה יש אבא ישראלי שגר בארץ.

נסים זאב: בארצות הברית יש מיליוני מהגרים, שבאים רק עם האמהות או רק עם האבות ובתהליך של שנים רבות, בסופו של דבר דורשים אזרחות.

נסים זאב: אם הילד מתחת ל-18, הוא חייב חתימה והסכמת שני ההורים, גם אם האבא נמצא בארץ.

<חנה דשבסקי: לעולים של ברית המועצות לשעבר, בהמון מקרים, אין קשר עם האבא הביולוגי.

<חנה דשבסקי: לכן הם נכנסים ארצה עם אישור שהאבא לא קיים ולא היה קיים מאז ומעולם.

יואל רזבוזוב: אם יש את האישור הזה, אני חושב - - -

נסים זאב: אם האבא לא קיים, אז הוא כמו יתום, אין בעיה.

יואל רזבוזוב: השאלה היא כזו, הילד נכנס באופן חוקי עם האבא, האמא הגישה מסמך, או שאתרו את האבא והוא חתם, או שהוא היה ופשוט נתן את האישור שלו, כי הוא רוצה את הכי טוב לילד שלו גם אם אין לו קשר אתו, או שהביאו מסמך מהרשויות שהאבא לא קיים ואז האמא היא האחראית על אותו ילד.

יואל רזבוזוב: האם במצב הזה?

<מזל כהן: מאשרים.

<מזל כהן: אם היא מוציאה מסמך רשמי, מבית משפט, שלא קיים אבא - - -

יואל רזבוזוב: אבל כשהיא הגיעה לכאן, אם על פי חוק השבות, או בגלל נישואיה, היא מציגה את המסמך הזה בכניסה לישראל.

<מזל כהן: זו הבעיה, שלא תמיד הציגו, לכן יש פה הרבה ילדים חסרי מעמד, כפי שאמר מר קדמן.

<מזל כהן: ברגע שהילד רוצה לקבל מעמד בישראל, מבקשים ממנו הסכמה של אבא.

<מזל כהן: אם אין הסכמה של אבא אי אפשר לתת לילד מעמד.

נסים זאב: כי יכול להיות שהוא נחטף על ידי האמא, אני מכיר הרבה מקרים, של אימהות, שברחו מהארץ, נסעו לארצות הברית עם הילדים, בניגוד לרצון האבא ומתנהלים מפשטים בין-לאומיים.

נסים זאב: אבל המטרה הייתה שהאם תיצור עובדה, שהילדים אתה, בניגוד לרצון של האבא.

נסים זאב: כשהיא באה לבקש אזרחות לילדים, אומרים לה, עד כאן, תביאי את האישור של האבא.

<חנה דשבסקי: אתם מבלבלים בין אזרחות למעמד.

<חנה דשבסקי: לא באנו לדון באזרחות - - -

נסים זאב: גם גרין כארד, שזה מעמד של תושב קבע.

<חנה דשבסקי: אנחנו באנו לדון מה לעשות עם ילדים שאין להם שום מעמד ולכן הם חסרי זכויות.

<יצחק קדמן: מה הפתרון לדעתך?

<יצחק קדמן: שימשיכו לחיות פה ללא שום מעמד?

נסים זאב: צריך מעמד, אני לא אומר שלא.

<יצחק קדמן: הילד לא בוחר למי להיוולד.

יואל רזבוזוב: אולי לטובת המעמד, לא צריך להציג את המסמך הזה ואם אחרי זה מתקדמים בהליך המדורג והולכים לכיוון האזרחות, אז צריך למצוא פתרון עם המסמך הזה.

נסים זאב: בארצות הברית יש דרגות שונות.

נסים זאב: יש את השלב הראשון, שנותנים לך social security number זה עדיין אל גרין כארד.

נסים זאב: עם מספר הזה, יש לך זכויות מסוימות.

נסים זאב: אתה יכול לקבל עזרה רפואית, אתה יכול להיות בבתי הספר.

נסים זאב: זו דרגה אחת לפני הגרין כארד, שזה נקרא תושב ארעי.

נסים זאב: אני חשוב שצריך לאמץ את העניין הזה גם בארץ.

נסים זאב: לאפשר משהו ביניים, לא אזרח, לא תושב קבע, אבל שיהיה לו מספר שיקנה לו זכויות בריאותיות, חינוך.

נסים זאב: אני בעד, אני לא חושב שצריך להפקיר ילדים כאלה.

יואל רזבוזוב: לא צריך דוגמאות, כולנו מכוונים לאותה מטרה.

יואל רזבוזוב: השאלה מה משרד הפנים צריך בשביל להכיר בסטטוס הזה, של אותם ילדים שדברנו עליהם, שיקבלו את הזכויות.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.

יואל רזבוזוב: משרד החינוך מצא פתרון, אנחנו רוצים לטפל באותם ילדים גם בנושא הבריאות.

יואל רזבוזוב: הפתרון היום, אותם ילדים שהגיעו לכאן שלא נכנסים להליך המדורג בגלל החתימה הזו כנראה והיא חסרה מכל מיני סיבות ואני מאמין, לפי מה שאני מכיר בברית המועצות, קשה מאד לאתר את האבות ויש הרבה מקרים קשים.

יואל רזבוזוב: במצב הזה איך אפשר לתת להם מעמד של תושב קבע, לא מבקשים אזרחות.

<מזל כהן: בהרבה מקרים הם יכולים לפנות לבית משפט, שבית משפט יפסוק שהילד הזה נמצא בחזקת האמא בלבד וזה גם פותר חלק מהבעיה.

יואל רזבוזוב: בית משפט שלח את אותה ילדה לפנימייה ובסוף היא נמצאת פה שוב.

<מזל כהן: זה גם עניין למשרד הרווחה.

<מזל כהן: הרבה ממה שדיבר מר קדמן אלה עניינים שבינינו למשרד הרווחה.

<מזל כהן: אנחנו יושבים מידי פעם ודנים על כל מיני ילדים שנפלו בין הכיסאות.

<מזל כהן: לדעתי אפשר לפתור את הבעיות האלה.

<מזל כהן: נתתי השערה בנוגע לבנות שדובר עליהן, שאין הסכמה של אב.

<אלי זרחין: אבל אבא שלה ישראלי, הוא כאן.

<מזל כהן: או הם, או הצד השני.

<מזל כהן: ייתכן שיש דברים אחרים שאני לא מצויה בהם, אני לא יודעת מה בדיוק קרה עם הבנות, מדוע לא נתנו להן מעמד.

<מזל כהן: אני מציעה, שיעבירו אלינו את כל המקרים הפרטניים האלה.

יואל רזבוזוב: כל מקרה פרטני אנחנו נפיץ, מקרה פרטני שההורים חושבים שהילד זכאי, נעביר - - -

<אלי זרחין: לסוניה יש אבא ישראלי, שרוצה שהילדה תקבל מעמד, והאמא תושבת קבע, מה הסיבה שלילדה לא יהיה אפילו מעמד.

יואל רזבוזוב: אם מגיע לה, היא תקבל כבר מחר.

יואל רזבוזוב: אני לא יודע מה הסיבה.

יואל רזבוזוב: זה מקרה פרטני ואנחנו נבדוק אותו.

<אלי זרחין: אנחנו נפנה אליך את כל המקרים, כולם פרטניים.

יואל רזבוזוב: אם יהיו לנו 10,000 מקרים פרטניים - - -

נסים זאב: זה כבר ברמה של מדיניות, זה לא פרטי של משרד הפנים.

יואל רזבוזוב: ברגע שיש לנו יותר מידי מקרים פרטניים, אז כנראה יש בעיה של מדיניות.

יואל רזבוזוב: עלינו על הבעיה של חתימת האב למשל.

<מזל כהן: אחת הבעיות הנפוצות זו חתימה של הורה.

<יצחק קדמן: יש גם בעיות אחרות, לפעמים ההורה לא נמצא בתהליך מדורג, כי אין הורה.

<יצחק קדמן: אחרי שההורים נפטרו שם, הסבתא הביאה את הילדה לארץ.

<יצחק קדמן: היא מזמן אזרחית ישראל, הסבא אזרח ישראל - - -

<מזל כהן: זה עניין של הרווחה, לקבוע אפוטרופוסים.

<יצחק קדמן: אי אפשר כל פעם לזרוק את זה על מישהו אחר.

<מזל כהן: זה לא לזרוק.

<מזל כהן: משרד הפנים לא יכול לקחת ילד - - -

<יצחק קדמן: רק שזה לא עניין למקרים פרטניים.

<יצחק קדמן: ההיקף יותר מידי גדול.

<יצחק קדמן: יש כאן בעיה של מדיניות.

<יצחק קדמן: ההצעה שהצעת טובה מאד, אל תתנו להם אזרחות עד שיוסדר כל העניין, לפחות תנו מעמד של תושב ארעי, שיקנה להם זכויות בסיסיות.

<יצחק קדמן: ברגע שיש להם מעמד של תושב ארעי, הם יכולים לקבל ביטוח בריאות, זה משהו.

<יצחק קדמן: יבוא האבא ויגיד שחטפו לו את הילד או הילדה, תושב ארעי לא מקנה לו כלום.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, למשל בישיבת מיר, יש אלפים כאלה של תושבים ארעיים.

נסים זאב: הם לא תושבי קבע, הם באים רק ללמוד אבל יש להם זכויות גם בנושא הרפואי גם בחינוך.

נסים זאב: אם חס ושלום מישהו נפגע, מטפלים בו.

נסים זאב: זה תושב ארעי.

נסים זאב: תחשוב שהוא סטודנט, לסטודנט יש מעמד, יש לו זכויות.

<יצחק קדמן: סטודנט זה לא דוגמה טובה.

נסים זאב: אם הוא מבטח את עצמו במינימום.

<יצחק קדמן: עדיין זו לא דוגמה טובה.

נסים זאב: בארצות הברית יש את זה.

<יצחק קדמן: אנחנו לא בארצות הברית.

נסים זאב: אז צריך לקחת את הדגם של ארצות הברית.

נסים זאב: הייתי פעם סטודנט בארצות הברית, לפני 40 שנה.

<יצחק קדמן: אבל יש לך מעמד של תושב ארעי, שעדיין עוצר אותו מלקבל אזרחות, עד שישלים את כל מה שצריך, אבל לפחות הוא לא חי בוואקום.

<יצחק קדמן: היום, יותר מידי ילדים חיים פה בוואקום.

<מזל כהן: אנחנו לא יכולים, כל ילד נטוש, שאנחנו לא יודעים מיהו ומהו - - -

<יצחק קדמן: הוא ממילא חי פה.

<יצחק קדמן: את רק מתעלמת ממנו, אבל הוא חי פה.

<יצחק קדמן: הוא לומד פה.

<מזל כהן: יש פה פליטים, יש פה מסתננים.

<מזל כהן: לכן אנחנו זקוקים למשרד הרווחה.

<יצחק קדמן: הוא לא פליט והוא לא מסתנן, הוא נכנס כדין לישראל.

יואל רזבוזוב: מה הנתונים שאצל משרד החינוך?

<עירית בירן: רשומים 17,000 ילדים, שבנינו להם מספר, אנחנו קוראים לזה מספר זהות, אבל זה מספר מיוחד למשרד החינוך, מספר רישום.

<עירית בירן: גם ילדי עובדים זרים, גם ילדים עם בעיות רישום וכן הלאה.

יואל רזבוזוב: אז המספר יותר נמוך.

<עירית בירן: אלה המספרים שיש לנו כרגע.

<עירית בירן: מכיתה א עד י"ב, שרובם ילדים בגילאים היותר גבוהים, היום בדקתי, רוב הילדים שכן הולכים לבתי ספר, האחוזים הרבה יותר גדולים, ילדים מעל גיל 13, שאפשר להתייחס לזה שיש אחריות פלילית לילד מעל 13, אפשר לבקש מילד לבחור, אם הוא רוצה להיות כאן אזרח זמני, תושב ארעי ואז לא צריך לחפש.

<עירית בירן: דוקטור קדמן עזר להם לקבל את הזכות לבחור גם אם הולכים לאיזה זרם ואיפה לומדים, אז אולי אפשר למצוא מסגרת, לפחות לגדולים, מסגרת משפטית מתאימה שאומרת, שהם בגיל שהם יכולים לבחור ואם הם רוצים להיות כאן, בינתיים, תהיה להם זכות בחירה ואז לא צריך לחפש אבא ואמא.

<עירית בירן: עם הקטנים זה יותר מורכב.

<ניקול מאור: שמי ניקול מאור מהסיוע המשפטי לעולים, אני מתעסקת בזה המון שנים.

<ניקול מאור: הרבה מהבעיות נובעות מזה שאין דרכונים, אין תיעוד.

<ניקול מאור: ברגע שאין תיעוד, משרד הפנים גם לא מסוגל לתת מעמד.

<ניקול מאור: הרבה מהילדים פה, אם הם הגיעו כילדים של, תיירים, פג תוקפו של הדרכון הזר ולא יכולים לחדש אותו פה כי הם בלי מעמד.

<ניקול מאור: יש פה מעגל סגור ומשרד הפנים לא יכול לתת מעמד, או לא מוכן לתת מעמד, אם אין להם דרכונים.

<ניקול מאור: יכול להיות שהם ילדים של ונכדים של, אבל בלי דרכון לא יעזור כלום.

<ניקול מאור: זו בעיה שלא ברור לי איך פותרים אותה, כי גם אין מסמכים מזהים, כך שאי אפשר לבוא בטענות למשרד הפנים.

נסים זאב: אותו ילד בא עם דרכון מסוים של מדינה.

<ניקול מאור: המדינה הזרה לא מוכנה לחדש את הדרכון.

נסים זאב: הוא יכול לחדש את זה בשגרירות, או אצל הקונסול.

<יצחק קדמן: הם אומרים לו לנסוע חזרה לחדש את הדרכון ואז הוא לא יכול לחזור.

נסים זאב: אני לא סתם אומר את זה, זה הכול מניסיון בפרקטיקה בנושאים האלה בארצות הברית.

נסים זאב: שם אומרים לך לחזור, אבל במשך עשרות שנים, גם אם פג תוקפו של הדרכון, יכולת ללכת לשגרירות או לקונסול ישראל בניו-יורק, אתה מקבל ארכה, אז אתה יכול להגיש בקשה לגרין כארד או ל-social security number לקבל מספר, גם אם נכנס כתייר והחלטת להפוך עכשיו מסטודנט לתושב קבע או תושב ארעי.

<יצחק קדמן: חבר הכנסת זאב מדבר כל הזמן על ארצות הברית, שזו מדינה מסודרת, הילדים האלה באים מכל מיני ארצות - - -

נסים זאב: אני מדבר על מה שצריך לסדר פה.

נסים זאב: אני יודע ששם יותר מסודר, אבל צריך לקחת את הדגם שם ולאמץ את זה פה, לגבי אותם ילדים.

נסים זאב: לא יכול להיות שילד מסתובב בלי שום מעמד, הוא לא יודע מה מעמדו במדינה הזו כשבסופו של דבר אין לו לאן ללכת.

<אלי זרחין: אם אפשר להוסיף מילה, שאחרי 10 שנים, שילד מגיע לגיל 18, אנחנו נתקלים בהרבה מקרים, כאשר משרד הפנים מוציא לו צו גירוש.

<אלי זרחין: רוני מילוא, שהיה שר הפנים, הקים בזמנו ועדה מיוחדת למקרים הומניטאריים, שאותו ילד רשאי לפנות לשם ולבקש להישאר.

<אלי זרחין: ממה שידוע לי, כל ילד שפנה לשם, קיבל אישור להישאר.

<אלי זרחין: עדייו אנחנו נתקלים בילדים, ש-10, 15 שנים גדלו בישראל, כמו שאמרה חנה, במדינה אחרת אין להם אף קרוב משפחה, הם דוברי עברית ומשרד הפנים מציג להם צו גירוש.

<אלי זרחין: זה עדיין קורה.

<אלי זרחין: אמא שלהם כאן ובמקרים אחרים אין להם אף קרוב משפחה, הם מכירים רק את ישראל ומקבלים צו גירוש.

<חנה דשבסקי: אני עוסקת בנושא המון שנים ואני רואה כאן כמה בעיות מבניות מאד עקרוניות של משרד הפנים.

<חנה דשבסקי: יש באמת פוליטיקה ברורה של משרד הפנים, שכל אחד שמבקש להיות מועמד, צריך לעבור שבעה מדורי גיהנום, כדי שזה יהיה לו בסוף מתוק.

נסים זאב: ארץ ישראל נקנית בייסורים.

<חנה דשבסקי: במקרים שאני מטפלת בהם מדובר אכן בילדים ללא מעמד ממשפחות עולים, ולכן כך קראנו למסמך.

<חנה דשבסקי: זאת אומרת, המשפחה העיקרית ובהמון מקרים גם היחידה של הילדים האלה, הם עולים והם חיים פה ואין להם משפחה קרובה אחרת על פני מדינה אחרת.

<חנה דשבסקי: דבר שני, צריך להבין, מעמד של עולה במדינת ישראל, מאז ועד היום, זה מעמד סוציו-אקונומי ירוד מאד.

<חנה דשבסקי: אלה אנשים שהיגרו למדינה זרה, שהם לא מכירים את כללי המשחק מספיק טוב.

<חנה דשבסקי: אלה אנשים שאין להם שפה מוקנית ואלה אנשים שבונים בכוח ובכושר רב את החיים שלהם פה.

<חנה דשבסקי: מה קורה ברגע שיש למשפחה כזו, ילד נוסף שהוא ללא מעמד בישראל?

<חנה דשבסקי: כדי שהילד הזה יקבל מעמד, זה הולך לפי מזל.

<חנה דשבסקי: הם צריכים להמציא אישורים ממדינה זרה, אתם מבינים כמה כסף זה עולה.

<חנה דשבסקי: ברגע שהם מגישים את הבקשה למשרד הפנים, הם צריכים לתרגם אתה מסמכים לעברית ולהחתים בידי נוטריון, זה הכול כסף.

<חנה דשבסקי: הם צריכים לשלם ביטוח בריאות לילד הזה, עד שיקבל את המעמד, פי כמה וכמה ממה שעולה ביטוח בריאות לכל אזרח ישראלי ואנחנו יודעים שביטוח הבריאות שלנו לא זול.

<חנה דשבסקי: הם צריכים כל הזמן לשלם.

<חנה דשבסקי: אני מדברת רק על המקרים שבאמת שייכים למשפחות עולים ושאין להם דרך חזרה, הם לא ישלחו ילד לספסל בפארק באוקראינה או ברוסיה, לא משנה אם יהיה לו מעמד או לא.

<חנה דשבסקי: במקרים האלה, מה שקורה הוא שבתוך המהלך הרב שנתי, הם צריכים לקחת עורך דין, הם צריכים לפנות לבית משפט, הכול אגרות והכול עולה כסף.

<חנה דשבסקי: א-5 עולה כסף וצריך להאריך אותו כל שנה.

<חנה דשבסקי: משפחה שיש לה ילד כזה ומשרד הפנים נתן לו מעמד א-5 עד גיל 18, תצטרך כל שנה לבוא, להאריך את המעמד ולשלם תמורת הארכת המעמד, כסף שלפעמים אין לה.

<חנה דשבסקי: כל המהלך הזה עולה כסף ומפשיט את המשפחה מהמכנסים שלה, תסלחו לי על הביטוי.

<חנה דשבסקי: דבר נוסף, משרד הפנים חייב לשנות את הנהלים, כי יש אנדרלמוסיה קשה מאד.

<חנה דשבסקי: בעת הגשת הבקשה ובעת הטיפול בבקשה, כל סניף של משרד הפנים פועל לפי מה שעולה בראשו.

<חנה דשבסקי: ככה זה פועל.

<חנה דשבסקי: בחולון קורה משהו אחר, משפחה לא יכולה להגיש בקשה כאשר ברחובות, באותו יום, משפחה עם נסיבות שונות יכולה להגיש בקשה, למה?

<חנה דשבסקי: ככה.

<חנה דשבסקי: בסופו של דבר, רוב המקרים שאנחנו מביאים הנה, שאלה משפחות עולים, אלה לא משפחות עובדים זרים, לא מסתננים, אלה משפחות עולים, שאין להם דרך חזרה.

<חנה דשבסקי: רוב המקרים האלה אכן מוגדרים על ידי משרד הפנים, מקרים הומניטאריים.

<מזל כהן: איך זה שבמשפחת עולים יש מקרה הומניטארי.

<מזל כהן: ילד אחד שלא מגיע לו מעמד?

<יצחק קדמן: יכול להיות שהוא מנישואים קודמים.

<מזל כהן: למה אתם מכניסים את זה תחת עולים.

<יצחק קדמן: בטח שהם עולים.

<יצחק קדמן: האמא הוכרה כעולה חדשה, יש לה סל קליטה והבת שלה לא.

<יצחק קדמן: יש ילדים שמדינת ישאל הביאה אותם ארצה, הם אל באו לבד, בתכניות כמו "נעלה" ו"גשר".

<יצחק קדמן: מדינת ישראל הביאה אותם.

<קריאה: המדינה אפוטרופוסית עליהם עד גיל 18.

<יצחק קדמן: ואם הם עזבו את הפנימייה?

<חנה דשבסקי: אני רוצה לסיים בדבר אחד.

<חנה דשבסקי: רוב המקרים ששייכים לקטגוריה של ילדים ללא מעמד, שייכים למשפחות עולים, הם אכן קשורים באמת לנסיבות הומניטאריות.

<חנה דשבסקי: כאשר שני ההורים מתו והסבים הביאו אותם ארצה, בגלל שהסבים חיים פה ושני ההורים אינם.

<חנה דשבסקי: יש עשרות מקרים כאלה, שאתם מטפלים בהם שנים בטענה שאין צו אפוטרופסות ישראלית, שזו פניה לבית משפט ושוב, עורך דין, אגרה.

<מזל כהן: אין מה לעשות, צריך למנות להם אפוטרופוס.

<יצחק קדמן: למה צריך למנות להם אפוטרופוס.

<מזל כהן: אלו לא ההורים הביולוגים, בכל מקרה שאין הורה ביולוגי - --

<יצחק קדמן: אלה הסבא והסבתא.

<מזל כהן: זה כבר עניין משפטי.

<חנה דשבסקי: קודם צריך לתת לילד ביטוח בריאות ואחר כך למנות לו אפוטרופוס.

<חנה דשבסקי: ליד, שיש לו חום של 39, צריכה להיות לו אפשרות לגשת מיידית לרופא ולקבל מרשם לתרופה.

<חנה דשבסקי: הוא לא צריך אפוטרופוס באותו רגע, הוא צריך אנטיביוטיקה.

<חנה דשבסקי: מתקשים אלי אנשים ובוכים בטלפון, הילד שלהם משתעל והם לא יכולים לפנות לרופא ואין להם כסף לשלם באופן פרטי.

<חנה דשבסקי: זה מה שקורה.

<חנה דשבסקי: אני טוענת, שהוועדה למקרים הומניטאריים לא עובדת טוב.

יואל רזבוזוב: הבנו את הנקודה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שלא יתפרש, שבגלל המקרים ההומניטאריים, שכולנו מסכימים עליהם, מדובר במשפחות עולים, אנחנו נסחף עם משהו גורף.

נסים זאב: אסור שזה יקרה.

נסים זאב: מחר גם האריתראים וכל שאר הקבוצות יהיו מקרים הומניטאריים.

נסים זאב: כולם רוצים לבוא לארץ ולקבל את הזכויות.

נסים זאב: אנחנו מדברים על המקרים הספציפיים, כשמדובר שהמשפחה מוכרת כמשפחה עולה, קבלו זכויות של עולים, יש ילדה שהצטרפה ולא מכירים בה.

נסים זאב: הגברת אומרת שהיא לא מכירה כל כך הרבה מקרים כאלה, יכול להיות שיש תקלות.

נסים זאב: אלה מקרים שצריך לתת עליהם את הדעת.

נסים זאב: יכול להיות גם מהלך ביניים, לא להכיר בילד או בילדה ולתת להם מעמד של קבע, אבל, מבחינה הומניטארית, כן לאפשר להם את הרפואה.

נסים זאב: זה קיים בארצות הברית, יש את ה- social security number והילדים מקבלים את הזכויות שלהם בחינוך ובבריאות.

נסים זאב: צריך למצוא את הדגם הזה, את ההליך הזה.

נסים זאב: בסך הכול משרד הפנים עושה כאן עבודת קודש.

נסים זאב: צריך לשמור מכל משמר, שזה לא יהיה פרוץ וכל דיכפין ייתי ויאכול, כי זה מה שקורה היום.

נסים זאב: היום מסתכלים על מדינת ישראל כיעד, שאפשר להיכנס אליו וכל אוכלוסייה, מכל מיני מדינות, מחכים להזדמנות כדי להשתלב ולהיות אולי אזרחי מדינת ישראל.

נסים זאב: אנחנו חייבים לשמור על מדינה יהודית ודמוקרטית, מכל המשתמע מכך.

נסים זאב: אני חושב שצריך למצוא את שביל הזהב, כמו שאדוני אמר.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

<אלי זרחין: אפשר שהבנות ידברו?

יואל רזבוזוב: שמענו על המקרים ואנחנו יודעים אותם.

יואל רזבוזוב: המטרה להציג את הבעיה לנסות לפתור אותה.

יואל רזבוזוב: אני מסכם, בדיון דברנו על משפחות עולים, הכוונה במשפחות עולים היא שיש סבא, סבתא, אמא, אבא שהם כבר כאן, יש להם ילדים שלהם ונכדים שלהם, שהם חסרי מעמד.

יואל רזבוזוב: אני אדאג לפרסם את המקרים, כל מקרה פרטני, שחושב שהוא נמצא בקטגוריה הזו, שיפנה לוועדה ואנחנו נעביר את זה למשרד הפנים.

יואל רזבוזוב: אם משרד הפנים רואה שיש פתאום הצטברות של הרבה תיקים, אולי צריך לגשת לשר הפנים ולבקש תקן, שיבדקו את הנושא הזה.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מדברים פה על אזרחות, אלא על סטטוס, שיקנה להם את ביטוח הבריאות.

יואל רזבוזוב: מכל מה ששמענו כאן קשה וגם לא בסמכות מזל או בסמכותי לקבוע משהו.

יואל רזבוזוב: יש מדיניות של משרד הפנים, נתן לעצמנו חודש ימים לשבת על זה.

יואל רזבוזוב: אני אקיים ישיבות עם כל הגורמים הרלוונטיים, כולל המועצה, כולל אלי וכולל משרד הפנים, אז ניגש לשר הפנים עם הצעה וננסה לגייס תמיכה להצעה הזו.

יואל רזבוזוב: אני לא רואה מצב של ילד, שיש לו פה קרובים והוא נמצא כאן ובמקום להביא אישורים, הוא צריך אנטיביוטיקה.

יואל רזבוזוב: אני גם לא רואה מצב של ילד, שגדל פה ומדבר את השפה ואין לו אף אחד במדינה אחרת וישלחו אותו לספסל באוקראינה, אני לא רואה את המצב הזה, שיקראו לזה הומניטארי, זה לא משנה לי איך יקראו לזה, רק שלילד הזה יהיה בית ואם הוא התרגל לבית הזה, לא להוציא אותו.

יואל רזבוזוב: כמו שיש מקרים סוציאליים, שחושבים על טובת הילד, אם להוציא ואתו או לא להוציא, זה בדיוק אותו מקרה.

יואל רזבוזוב: אלו המסקנות מהדיון.

יואל רזבוזוב: אני מאמין שתוך חודש פחות או יותר, זו מסגרת הזמן שנגיע למסקנות, מה אנחנו עושים במצב הזה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.