ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 257, 2014-01-01 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אני מקדם בברכה את כל האורחים ובראשם את ראשי הערים, את ניר, אילן, אבי ודוידי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו משתמשים בשמות הפרטיים גם כשזה נוגע לחברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אם נמצא כאן עוד מישהו שלא הזכרתי את שמו, אני מתנצל.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להזכיר לכל האורחים את הנוהג המגונה שקיים בוועדה והוא שכל אחד שומע את השני בשקט, וגם אם מישהו מאוד רוצה להגיב, הוא ירשום את דבריו ואחר כך יקבל את זכות הדיבור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו משתדלים שאחד לא יתפרץ לדברי השני כי אחרת אנחנו מבזבזים זמן ולא שומעים אחד את השני.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל עברה סופת שלגים שאני לא חושב שמישהו צפה שתהיה כזאת וכתוצאה מכך נגרמו גם סבל עצום להרבה מאוד תושבים וגם נזקים.

ניסן סלומינסקי: במהלך הישיבה ננסה להבין מה קורה לאדם הפרטי שנפל על ביתו או על מכוניתו עץ ונגרמו לו נזקים, אבל בעיקר נתחיל את הדיון לגבי הגופים הציבוריים.

ניסן סלומינסקי: בעיקר מדובר במועצות ובגופים נוספים כמו חברת חשמל וצה"ל.

ניסן סלומינסקי: אם נצליח להתקדם בנושא המועצות, לשלב הזה דיינו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר מה המטרה שלי בקיום הישיבה הזאת.

ניסן סלומינסקי: זה לא שנצא עם שיק מהאוצר כבר עכשיו אבל המטרה היא לשמוע את ראשי הרשויות.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שיש פער גדול בין הערכות ראשי המועצות להערכות האוצר ואנחנו ננסה ללחוץ על כך ששני הצדדים ישבו ויגיעו להסכמה ותוך זמן קצר המדינה תפצה כפי שהיא צריכה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אם ההליך הזה יתקדם, בזה אנחנו רוצים, אבל אם זה לא יתקדם או תהיה רשות שלא תצליח, נצטרך להעלות את זה לדיון מפורט כאן ולקבל הכרעות בתוכנו.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מציע לאוצר שינסה לסגור עם הרשויות ולא לתת לנו לעשות זאת כי אתם אנשי המקצוע ואנחנו נצטרך להכריע רק לפי תחושות וזה לא דבר טוב.

חמד עמאר: האומדן שקיבלנו הוא ממרכז המחקר, הוא מהאוצר או מהרשויות?

ניסן סלומינסקי: מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: הוא של מרכז המחקר של הכנסת.

חמד עמאר: הם הספיקו לעשות אומדן כזה לגבי כל הישובים?

חמד עמאר: אני צריך להסתמך על נייר ואני שואל איך הספיקו לעשות את האומדן בנייר שעומד מולי?

בועז טופורובסקי: האומדן או על פי הרשויות המקומיות.

ניסן סלומינסקי: הייתי מתפלא אם לא היו עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאם קורה דבר כזה, תוך זמן קצר אפשר לגמור את הנושא.

ניסן סלומינסקי: אחר כך מי שחיבר את נייר יוכל להסביר את מה שהוא עשה, אבל זאת הערכה של מרכז המחקר שלנו.

ניסן סלומינסקי: קודם אני רוצה לשמוע בקצרה את ראשי הרשויות, לאחר מכן את האוצר, את חברי הכנסת ונראה איך אנחנו מתקדמים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, האם אנחנו הולכים להתערב גם בסכום הכסף?

ניסן סלומינסקי: הסברתי ואני אסביר שוב.

ניסן סלומינסקי: המטרה שלנו היא להושיב את הרשויות עם האוצר כמה שיותר מהר כדי שיגמרו כמה שיותר מהר.

ניסן סלומינסקי: כל רשות שתגמור עם האוצר, אנחנו נברך על כך.

יעקב ליצמן: זה הרי לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: בסוף יקרה.

יעקב ליצמן: לא יהיה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נותנים דוגמה לא טובה לאורחים כי אמרתי בראשית הישיבה שלא ניכנס האחד לדברי השני.

יעקב ליצמן: הם באים לבקש כסף אבל הם יצאו מכאן בלי כסף.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקציב זמן.

ניסן סלומינסקי: והיה ויתברר שרשות מסוימת והאוצר לא הצליחו להגיע לסיכום, נחזור אנחנו לדון באותה רשות כאן ונצטרך לקבל הכרעה.

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשתי כבר בהתחלה מהאוצר שכן יגמרו עם כל רשות ולא יאלצו אותנו לעשות את העבודה אותה הם צריכים לעשות ואני מקווה שיעשו אותה.

ניסן סלומינסקי: זאת תהיה ישיבה ראשונה ויכול להיות שנקבע ישיבה שנייה לעוד שבועיים כדי לברך על המוגמר או כדי להיכנס בעובי הקורה לגבי אותה רשות שלא הצליחה להגיע לסיכומים.

<צחי אבוהב שביט: אני רוצה להוסיף שגם לה"ב נמצאים כאן וחוץ מהרשויות גם הרבה מאוד עסקים קטנים נפגעו.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מאוד שלהבא לא תעשה כך, כי אתה מצביע ומדבר.

<צחי אבוהב שביט: מתנצל.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לכם בהמשך לדבר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש עסקים קטנים ויש אנשים שנפגעו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נבקש לקבל הסבר איך מטפלים בהם, אבל אין הבדל בין עסקים קטנים לרשויות מקומיות.

<צחי אבוהב שביט: יש הבדל אבל אני אתייחס אחר כך.

ניסן סלומינסקי: ראש העיר ירושלים.

ניר ברקת: תודה רבה.

ניר ברקת: אדוני היושב ראש, חברי כנסת, עמיתיי ראשי הערים, ראשי רשויות, מכובדיי כולם.

ניר ברקת: לפני שאני אגש לנזקי הסופה, אני רוצה להעיר שתי הערות נקודתית כי הן רלוונטיות.

ניר ברקת: הסופה תפסה את ירושלים באתגר כלכלי פיננסי גדול מאוד, ודיברתי אתך על כך.

ניר ברקת: יש לנו שיח עם האוצר, עם ממשלת ישראל.

ניר ברקת: ירושלים, תקציבה יחסית לפורום ה-15, יחסית למקום בו ראויה להיות בירת ישראל, יש פערים לא מבוטלים.

ניר ברקת: על מנת שנוכל להפוך את ירושלים לתחרותית יותר, שנוכל לסייע ליותר צעירים להישאר בעיר, לירושלים יש אתגר כלכלי פיננסי שהאוצר מכיר אותי והוא אמפתי לאתגר שלנו.

ניר ברקת: אני חייב להודות שעיריית ירושלים עוד לא התחילה דיוני תקציב ערב הסופה שכן אנחנו לא יודעים להניע את גלגלי דיוני התקציב כאשר לפני שזזנו יש מינוס מאה מיליון שקלים, פער בין הוצאות שנכפו עלינו להכנסות שיש לנו.

ניר ברקת: זה דיון שאני שם אותו בקונטקסט הירושלמי כי אני לא יודע מה מצב הערים האחרות, אבל בירושלים – האוצר והמדינה יודעים – יש לנו פער.

ניר ברקת: הנקודה השנייה שאני חושב שהיא חשובה.

ניר ברקת: ירושלים וערים אחרות, עת היה המשבר בצפון, היינו הראשונים שנרתמנו וקלטנו אנשים, ואנחנו הראשונים לתמוך בסיוע לצפון הארץ עת היה המשבר בצפון.

ניר ברקת: יש איזושהי קולגיאליות במדינת ישראל וכאשר היה המשבר בדרום, עיריית ירושלים וערים אחרות נרתמנו כולנו לסייע לערים בדרום שהיו במשבר בעת מלחמה.

ניר ברקת: הסופה הזאת, אמנם אלה נראים פליתי שלג אבל זה מיני צונאמי שנחת על העיר ועל הערים שחטפו את השלג הזה כי סופה בהיקפים כאלה זה לא פחות מאשר מלחמה באיתני הטבע.

ניר ברקת: אנחנו זקוקים נכון להיום לאמפתיה, ואני חייב לומר שקיבלנו.

ניר ברקת: בימים האחרונים טלפנתי לראשי הערים במרכז הארץ שבאמת בעת המשבר שלחו לנו אמצעים ומשאבים, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות להם על כך.

ניר ברקת: אנחנו זקוקים לאמפתיה לא רק של ראשי הערים שנרתמו – ואני חייב להודות שגם האוצר וגם משרד ראש הממשלה אמפתיים לתהליך הזה – אבל חברים, מה שעבר על ירושלים בסופה הזאת, אלה מספרים שאנחנו לא מכירים.

ניר ברקת: כתוב לכם במסמך של מרכז המחקר של הכנסת עשרים מיליוני שקלים, שזאת העלות כדי שספקים בכלל יגיעו לירושלים לעזור לנו לפנות את השלג ואת הגזם שפינויו עדיין לא הסתיים.

ניר ברקת: הנזקים האמיתיים שנוצרו לירושלים במשבר הזה נאמדים היום ב-290 מיליוני שקלים.

ניר ברקת: לקח לנו זמן להעריך – עד אתמול בלילה – ואני רוצה לומר לכם שזאת לא הערכה מלאה כי עדיין זורמים אלינו מדי פעם עוד נושאים שפתאום אנחנו נתקלים בהם בהיקפים של עיר עם 830 אלף תושבים כאשר הנזקים הם בהיקפים בלתי נקלטים.

ניר ברקת: זה מחולק לעלויות של תפעול התהליכים, אלה נזקים ישירים, אבל לא פחות חמור – ואנשים צריכים להביא את זה בחשבון – הסכום לתחזק את ירושלים ברמה גבוהה בשנה הוא למעלה מחצי מיליארד שקלים.

ניר ברקת: לתפיסתי, אנחנו מדברים על נזקים של יותר מאשר שחיקה של שנה שנוצרו לעיר ואל נזקים שרואים אותם וחלקם יצופו בהמשך.

ניר ברקת: אם על כביש צריך לחזור פעם בעשרים שנים, לכו תראו את הבורות בכבישי ירושלים, תראו את המדרכות, תראו את 600 גני המשחקים והגנים הציבוריים שלנו.

ניר ברקת: מי שמסתכל על הגנים מבין שנסוגונו לאחור כמה שנים אחורה ביכולת שלנו לתחזק את העיר.

ניר ברקת: אני מאוד מבקש.

ניר ברקת: הסכום בו אנחנו נקבנו הוא באמת סכום צנוע יחסית לנזקים שעברו על העיר ירושלים.

ניר ברקת: כל מספר זוכה.

ניר ברקת: אנחנו הלכנו על משהו שמבטא את היכולת שלנו להחזיר את העיר אולי למצב של יום לפני הסופה.

ניר ברקת: אלה המספרים בהם נקבנו והם מפורטים.

ניר ברקת: שלחנו נייר מפורט לאוצר ואמרנו איך הגענו לסכומים האלה.

ניר ברקת: אני טוען שזה הזמן שבו צריך להבין את גודל הנזקים והמדינה צריכה להירתם.

ניר ברקת: הפעם זה עבר על ירושלים ועל הערים הגבוהות, לצערנו הרב בעבר זה נפל על ערים אחרות ועם ישראל צריך להתלכד כאן ולסייע לנו ולמדינה.

ניר ברקת: אני מניח שהסכומים בהם אנחנו מדברים הם להחלטת ממשלה ואני קורא לממשלה ולאוצר להבין לעומק את המשבר ולעזור לנו להגיע לפחות למצב בו היינו ערב הסופה עם דגש על ירושלים כאשר לנו יש אתגר כפול ומכופל, שהאוצר מכיר אותו, של איך אנחנו הופכים את ירושלים לתחרותית יותר אל מול פורום ה-15 ומביאים את בירת ישראל למקום הראוי לה.

ניר ברקת: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: ניר קיבל את זכות הדיבור בלי מגבלה כמי שמייצג את עיר הבירה שלנו אבל מכאן ולהבא, כדי שכולנו נספיק להתייחס, אני אגביל את משך הדיבור.

ניסן סלומינסקי: רשות הדיבור לראש עיריית צפת, אילן שוחט ואחר כך נשמע את המועצות האזוריות, את אבי רואה.

<אילן שוחט: תודה רבה על זכות הדיבור.

<אילן שוחט: ברשותך, כדי שנוכל להיכנס לאווירה של מה שהיה, הבאתי אתי סרט שעשינו בעריכה מהירה על ידי מגמת הקולנוע של בית הספר.

<אילן שוחט: אני כבר מסיר אחריות על המוסיקה.

<אילן שוחט: זה סרטון של ארבע דקות שם מראה היקף נזקים ובדיוק אחרי הסרטון הזה אני אוכל להכניס אתכם לאווירה ולהמשיך את דבריו של ידידי ניר ולהסביר את היקף הנזקים.

<אילן שוחט: אם אפשר, בארבע דקות אני רוצה גם להמחיש לכם את החריגות של האירוע, גם את דרכי ההתמודדות וגם שימו לב לנזקים כפי שתראו אותם בתמונות.

<אילן שוחט: שוב, אני מסיר את האחריות מהמוסיקה שלא אני שמתי אותה.

<אילן שוחט: (הקרנת סרטון) אני מבקש בדיון הזה להסתכל על האירוע הזה ולהבין המרחק מלדון על אירוע שהסתיים באפס נפגעים בנפש לאירוע שיכול היה להסתיים בעשרים-שלושים הרוגים, זה היה מרחק של קבלת החלטות נכונה והתנהלות בזמן משבר.

<אילן שוחט: אני בטוח שאם חס וחלילה היו הרוגים או פגיעות בנפש, כל הדיון הזה היה מקבל מפנה, כמו עם אסון הכרמל.

<אילן שוחט: עד שלא היו הרוגים, האסון הזה לא נשכח מהזיכרון הלאומי של מדינת ישראל.

<אילן שוחט: לכן צריך להסתכל כאן מנקודת מבט שזה יכול היה להסתיים אחרת לגמרי אבל בעזרת תושייה, חבירה וניהול נכון של המערכת, זה הסתיים באפס נפגעים.

<אילן שוחט: הפיצוי צריך להיות מורכב משלושה חלקים.

<אילן שוחט: החלק הראשון הוא לכל אותן פעולות של שלושת הימים הראשונים היו פעולות למען הצלת חיי אדם ואת זה קיבלנו.

<אילן שוחט: ייאמר לשבחם של הגורמים – משרד הפנים יחד עם שר האוצר – שמנה הכרחית היא המנה הראשונה של שלושת הימים הראשונים באיזשהו תחשיב מסוים וכרגע לא ניכנס לפרטים.

<אילן שוחט: השלב השני בנוי מכל אותן פעולות שנעשו רק בשבועיים האחרונים כדי להחזיר עיר לשגרה.

<אילן שוחט: טרקטורים, מפלסות, גזם, איסוף דברים בסדר גודל של סכום מסוים ולא אכנס כרגע למספרים כי את הדוחות האלה הגשנו.

<אילן שוחט: השלב השלישי בנוי על שיקום עיר לטווח ארוך.

יעקב ליצמן: כמה חלקי עיר כבר סידרת?

<אילן שוחט: עוד לא נגעתי בכלום.

<אילן שוחט: פינינו 470 טון גזם ועשינו זאת במשך שבועיים.

יעקב ליצמן: כמה אחוזים?

<אילן שוחט: העיר כרגע נמצאת בתשעים אחוזים פינוי.

<אילן שוחט: עדיין לא סיימנו לפנות את כל העיר.

<אילן שוחט: הסתובבתי בירושלים והמצב די דומה.

<אילן שוחט: יש עדיין מקומות אליהם לא הגיעו.

<אילן שוחט: דבר נוסף שאני רוצה לומר כאן לנציגי העסקים הקטנים והתושבים ואני מייצג כאן גם את התושבים שלי.

<אילן שוחט: נגרם כאן נזק לתושבים.

<אילן שוחט: הנזק לתושבים, מי שיש לו ביטוח - אני גם דיברתי עם סוכני הביטוח – מי שיש לו משכנתה, מבוטח.

<אילן שוחט: יש נזק שאני רואה אותו בצורה רוחבית שהוא קרוב לשבעים אחוזים מהאנשים שנפגעו והוא לא מופיע בפוליסות הביטוח והנזק הזה לא מוכר כנזק של פגעי מזג אוויר וזה הנזק שנגרם למוצאי חשמל כתוצאה מנימוקי חשמל, חזרות וניתוקים.

<אילן שוחט: צריך לתת את הדעת על הדבר הזה כי כל אותם מקררים שנשרפו וכל אותן מכונות כביסה שנשרפו וכל אותם שנאים וטלוויזיות, הם לא מוכרים בביטוח כפיצוי מזג האוויר כי כאן נופלת האחריות על חברת חשמל.

<אילן שוחט: יש דברים שנגרמו בגלל הסופה ולא מוכרים על ידי חברות הביטוח והשולחן הזה יצטרך לתת את הדעת גם לדברים הללו.

ניסן סלומינסקי: מוסדות חינוך נפגעו אצלכם?

<אילן שוחט: צריך להבין שברגע שבמדינת ישראל דנים על נזקי סופה או נקרא לזה סוג של מלחמה שעברנו, נקודת ההשוואה האחרונה היא מלחמת לבנון השנייה.

<אילן שוחט: ההבדל בין מלחמת לבנון השנייה למה שקרה כאן בסופה הוא שבמלחמת לבנון השנייה הפגיעות היו נקודתיות.

<אילן שוחט: נפל טיל ליד מדרכה או נפל טיל בבית ספר, נתנו פיצוי נקודתי של מס רכשו לאותה נקודה.

<אילן שוחט: כאן הפגיעה בתשתיות היא ברמה רוחבית והיקפית.

<אילן שוחט: זה כמו שלקחו מכבש של מאה קילו, הורידו אותו העיר פעם אחת והרימו אותו למעלה וכל הנזקים נשארו.

ניסן סלומינסקי: שאלתי על מוסדות חינוך.

<אילן שוחט: רק במוסדות חינוך הפגיעה מוערכת ב-21 מיליון שקלים וההערכה היא על ידי מהנדסים אזרחיים שהגיעו ומהנדסים של משרד החינוך.

ניסן סלומינסקי: יש מוסדות שקרסו?

<אילן שוחט: יש לנו ארבעה מוסדות שאי אפשר לחזור אליהם והתלמידים כרגע לומדים במתנ"סים.

<אילן שוחט: זה עיקר היכן שהיו מבנים יבילים.

ניסן סלומינסקי: מי עומד מולך בנושא הזה?

<אילן שוחט: אנחנו הגשנו את הבקשה לאגף הבינוי במשרד החינוך וביקשנו באופן מידי 16 קרוואנים על מנת שנוכל לחזור לשגרה מינימלית לאותם ילדים.

<אילן שוחט: גם הם מחכים לראות מה האוצר יעביר אליהם.

<אילן שוחט: זאת אומרת שיש כאן שרשרת של קבלת החלטות.

ניסן סלומינסקי: בינתיים אין לך תשובות חיוביות וילדים בקושי לומדים.

<אילן שוחט: הכול כרגע בבדיקה ואני מבחינתי צריך לתת לילדים פתרון ולכן הם לומדים במתנ"סים ובמקומות לא מקומות.

<אילן שוחט: צריך להבין שבחינוך, בגלל שהקריטריונים והתקנות מחמירות, זה לא משהו שאתה יכול לטייח ולסגור פינה אלא רוצים את זה בתקן הטוב ביותר כי אחרת לא נותנים לך רישיון מוסד.

<אילן שוחט: דבר אחרון.

<אילן שוחט: מעבר לפיצוי שנקבל בצורה כזאת או אחרת, חשוב מאוד שבמדינת ישראל – כי אנחנו רואים שיש לנו בעתיד ובפתח עוד דברים רבים כגון רעידות אדמה ומלחמות כאלה ואחרים - תהיה חשיבה לתרבות של מוכנות אצל התושבים ובעורף.

<אילן שוחט: מעבר לצה"ל, מעבר לרשויות ומעבר לכל, להפעיל תרבות של מוכנות בקרב התושבים כי בזמן משבר התושבים הם חלק בלתי נפרד מהצלחת ההתמודדות.

<אילן שוחט: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: סוג שונה הן מועצות אזוריות, שם המרחקים בין ישוב לישוב הם גדולים מאוד ואני מניח שהנזקים שונים ואולי ברמה שונה לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אבי רואה, ראש המועצה האזורית בנימין.

<אבי רואה: וגם יושב ראש מועצת יש"ע.

<אבי רואה: בוקר טוב לכולם.

<אבי רואה: אני מצטרף לכל הדברים שנאמרו עד עתה ושייאמרו בהמשך.

<אבי רואה: כמו שציינת, אדוני היושב ראש, נושא של מועצות אזוריות הוא קצת שונה מאשר של ערים, שם פחות או יותר הכול מרוכז באזור אחד.

<אבי רואה: על פי התצלומים אפשר לראות שכל גב ההר ביהודה ושומרון כוסה בשלג כאשר ירושלים נמצאת במרכז, מדרום ומצפון לירושלים שם עיקר האוכלוסייה, וכידוע ביהודה ושומרון יש למעלה מ-350 אלף תושבים ב-24 רשויות.

<אבי רואה: סך הכול היו נזקים לא מעטים, אמנם לא כמו בירושלים.

<אבי רואה: עדיין לא יצא לי לבקר, אבל חזינו בסרט שהוצג כאן שהראה מה היה בצפת.

<אבי רואה: באותה הזדמנות אני רוצה לומר שהמדינה צריכה להתייחס לסופה כאל איזשהו אירוע שקורה אחת לכמה עשרות שנים.

<אבי רואה: אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן שברוך השם זכינו שהסופה הזאת עברה ללא נפגעים בנפש וזה הדבר העיקרי.

<אבי רואה: תשתיות אפשר לתקן במשך חודשים, במשך שנה ואולי במשך כמה שנים, אבל מה שחשוב זה שלא היו נזקים בנפש.

<אבי רואה: באותה הזדמנות אפשר לומר תודה גם לכוחות צה"ל שפעלו וגם לכוחות המשטרה אתם היה לנו שיתוף פעולה מלא ורצוף כמו ביום יום.

<אבי רואה: כידוע ביהודה ושומרון הקשר עם המשטרה וצה"ל הוא יום יומי בגלל אירועים כאלה ואחרים והאירוע הזה בעצם רק חיזק את הקשר הזה.

<אבי רואה: לגבי הנזקים.

<אבי רואה: היו נזקים גם בתשתיות, גם במוסדות חינוך, גם לבעלי עסקים, גם למפעלים, גם לפרטיים וגם לחקלאות שעד עתה לא עלתה כאן על השולחן.

<אבי רואה: אני מניח שבחק

<אבי רואה: לאות חבר הכנסת זבולון קלפה נחשף קצת לנזקים.

זבולון כלפה: הרבה.

זבולון כלפה: לא קצת.

<אבי רואה: ביהודה ושומרון הנזקים בחקלאות מגיעים ל-55 מיליון שקלים.

<אבי רואה: בנושא של תשתיות, מוסדות חינוך, גני משחקים וכולי – כפי שהוצג על ידי ראש העיר ירושלים – הסכום אליו אנחנו הגענו מגיע קרוב לשישים מיליון שקלים.

<אבי רואה: כמו שאמרת אדוני היושב ראש, מאוד מאופיין במועצות האזוריות הפיזור הגדול והצורך להגיע לכל נקודה ונקודה באזור שהוא גם מעורב עם כפרים ערביים.

<אבי רואה: בכל אופן, אני חושב שבקריטריונים חייבים להכניס, כמו שציינת, גם את נושא הפיזור, גם גודל הרשות, גם את נתוני השירות המטאורולוגי לגבי כמות השלג וגם את מספר הימים שהמקומות היו ללא חשמל.

<אבי רואה: כמו שנאמר כאן, יש מקומות שהיו יום אחד ללא חשמל אבל יש ישובים שהיו כארבעה ימים ללא חשמל.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהיו גם בלי מים.

<אבי רואה: אם אין חשמל והמשאבות צריכות לדחוף את המים להר, לא היו גם מים.

<אילן שוחט: לא היה צריך להיות כך.

<אילן שוחט: יש גנרטורים שצריכים להפעיל את המשאבות בחירום.

<אבי רואה: בעיר יש גנרטורים.

<אבי רואה: במועצה אזורית יש בעיה לשים בכל ישוב גנרטורים ואני מדבר על ישובים גדולים.

<אבי רואה: בוא לא ניכנס לזה.

<אבי רואה: אין לנו תאגיד.

<אבי רואה: מועצות אזוריות זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: הם הביאו גנרטורים אבל הם של המועצה.

<אבי רואה: שלנו.

<אבי רואה: בעזרת השם זה לא יקרה, ואם זה יקרה, שלא יהיו נפגעים בנפש ושהממשלה אולי תיקח אחריות קצת יותר רחבה.

<אבי רואה: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אתה דיברת בשם בנימין וגם בשם יש"ע.

<דוידי פרל: אני רוצה להוסיף מילה אחת.

<דוידי פרל: אני יושב ראש מועצה אזורית גוש עציון.

<דוידי פרל: מה שראינו בסרט לגבי בצפת, זה בדיוק מה שהיה בגוש עציון.

<דוידי פרל: עשרים ישובים, רובם מנותקים מחשמל וחלקם ממים במשך הרבה מאוד ימים.

<דוידי פרל: לגבי מוסדות החינוך, עשרות ומאות ילדים לומדים היום בכל מיני מקומות מוזרים.

<דוידי פרל: זה לא לעניין.

<דוידי פרל: משרד החינוך חייב מיד לתת את התשובה.

<חן פיליפוביץ: בוקר טוב לכולם.

<חן פיליפוביץ: לא אלאה אתכם בפרטים כי ניר ואילן עשו זאת בצורה מצוינת.

<חן פיליפוביץ: קיבלתי טבילת קרח.

<חן פיליפוביץ: אני ראש רשות חדש, הר אדר.

<חן פיליפוביץ: ניר אמר בישיבה הקודמת שאנחנו אצלו בקושי תת-שכונה.

<חן פיליפוביץ: אנחנו מונים 4,000 תושבים ואנחנו גאים להיות כך.

<חן פיליפוביץ: עבדנו לבד.

<חן פיליפוביץ: כל הטרקטורים שהובטחו והיו אמורים להגיע להר אדר - ביום חמישי ב-10 בבוקר כבר היינו עם שלג בגובה של מטר – לא הגיעו ואמרתי זאת גם בוועדת הפנים.

<חן פיליפוביץ: אנחנו מועצה קטנה ואופרטיבית לא נוכל לתת שירותים לתושבים שלנו אם לא נקבל כסף.

<חן פיליפוביץ: היום התשתיות, אחרי שפינינו גזם ברמות שלנו שהן לא מתוארות, הפגיעה בתשתית אחרי שהשלג נעלם היא אדירה.

<חן פיליפוביץ: אין לנו שום יכולת לשקם את התשתית והנזק מבחינתנו הוא מיליונים בודדים אבל ברשות קטנה שהיא אמנם אשכול 9 ואמנם התושבים די מסודרים, אבל הרשות היא בפירוש ענייה.

<חן פיליפוביץ: אנחנו צריכים אופרטיבית כסף כדי לשקם ותראו לזה מנה, חצי מנה ומה שאתם רוצים.

<חן פיליפוביץ: אני צריך גם את המנה, גם את החצי מנה וגם את הטחינה.

<חן פיליפוביץ: הכול.

<חן פיליפוביץ: כל זה כדי לתת שירות לתושבים.

ניסן סלומינסקי: יורם.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך אותך על בחירתך.

<יורם שמעון: בוקר טוב לכולם, ליושב ראש, לחברי הכנסת ולעמיתיי.

<יורם שמעון: אני ראש המועצה המקומית מבשרת ציון.

<יורם שמעון: לנו כמועצה מקומית שנמצאת בקשיים ובתכנית התייעלות, אין את המשאבים ואין את היכולות אפילו לממן בטווח הקצר את מה שקראו לו המנה הראשונה.

<יורם שמעון: אנחנו עדיין לא קיבלנו את המנה הראשונה.

<יורם שמעון: אנחנו עדיין מטפלים בכל הנזקים האדירים שיש ברשות שלנו.

ניסן סלומינסקי: אתם נמצאים בדיונים מול האוצר?

<יורם שמעון: כלום.

<יורם שמעון: פנינו והפנינו בקשות דרך משרד הפנים, דרך דלית זילבר הממונה על המחוז וכל הגורמים הרלוונטיים אבל עדיין לא קיבלנו אפילו את המנה הראשונה ואנחנו מתחילים לקבל את החשבונות של המנה הראשונה אותם אנחנו צריכים לשלם.

<יורם שמעון: כמועצה מקומית קטנה שנמצאת בתכנית התייעלות, אין לנו אפשרות לשלם את הכספים הרבים בגין נזקי הסופה הקשה שפקדה את מבשרת ציון.

<יורם שמעון: אנחנו מבקשים לעשות כל מאמץ גם במשרד האוצר וגם במשרד הפנים אבל חשוב גם במשרד החינוך.

<יורם שמעון: למשרד החינוך העברנו בקשה מסודרת אבל עדיין לא קיבלנו כל מענה.

<יורם שמעון: חשוב לזכור שמוסדות החינוך שלנו נפגעו בצורה קשה והנזקים במבשרת ציון נאמדים ב-15 מיליון שקלים.

<יורם שמעון: המועצה לא תוכל לטפל בנזקים האלו ולממן אותם, לא בטווח הקצר, לא בטווח הבינוני ולא בטווח הארוך.

<יורם שמעון: חשוב לזכור שמבשרת לקחה על עצמה במהלך הסופה לטפל ב-450 אזרחים שנתקעו בציר מספר 1.

<יורם שמעון: אנחנו אכסנו אותם ונתנו להם כל מה שניתן באמצעים הדלים שלנו.

<יורם שמעון: מה שאמר אילן ידידי, בסופו של דבר כך הצלנו חיים.

<יורם שמעון: אנחנו לא מבקשים על כך פיצוי.

<יורם שמעון: אנחנו אומרים שעשינו הכול כדי שלא יהיו כאן פגיעות בנפש וברוך השם לא היו פגיעות בנפש.

<יורם שמעון: אני שמח שלא קרה מה שקרה באסון הכרמל, אבל צריך לזכור שיש נזקים שהמועצה המקומית מבשרת ציון לא תוכל לממן.

<יורם שמעון: חשוב לי לומר שלולא הסיוע של הגורמים הממשלתיים – בקשות שהפניתי לשר בוגי יעלון, לגלעד ארדן ולסילבן שלום שטיפל בנושא החשמל – מבשרת הייתה קורסת.

<יורם שמעון: חשוב לזכור שגם המשרדים הממשלתיים עשו כאן

<יורם שמעון: עבודה נפלאה וזה אמור לגבי כל המשרדים כולל פיקוד העורף, המשטרה ואחרים ובכך הם סייעו למועצה שלנו לצאת מהמשבר הנוראי הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: עמית סופר, מרום הגליל.

<עמית סופר: בוקר טוב.

<עמית סופר: אני מברך את אדוני היושב ראש על שהעלה את הנושא על סדר היום.

<עמית סופר: זה נכון שרוב העניינים התמקדו בעיקר בעיריות והתחושה, לפחות כמועצה אזורית מרום הגליל - שהפגיעה שם הייתה מאוד קשה - שבמובן מסוים היא נדחקה אל הפינה.

<עמית סופר: יש לנו כאן השקעות של עשרות מיליונים שירדו לטמיון ומדובר בתשתיות, במבני ציבור, בגנים ציבוריים.

<עמית סופר: אני הייתי בעין הסערה וגם הייתי בעין הבחירות על כל המשמעויות.

<עמית סופר: כמובן שפעלנו במעגל הראשון וזה קודם כל למנוע פגיעות בנפש.

<עמית סופר: כמו שאילן ציין קודם יש איזשהו מענה לגבי שלושת הימים הראשונים, אבל מלאכת השיקום היא מאוד גדולה.

<עמית סופר: אצלנו במועצה המקורית, כמו שאבי תיאר, יש פריסה מאוד רחבה.

<עמית סופר: זה המעגל של השלטון המקומי אבל מועצה אזורית מרום הגליל, רוב האוכלוסייה מתפרנסת מחקלאות והנזק שם הוא עצום.

<עמית סופר: אחת הבעיות כרגע היא שאין מידע ברור.

<עמית סופר: אני מרים טלפון לסגן שר האוצר והוא אומר לי שאני לא שולח שמאים כי יהיו שמאים שלהם.

<עמית סופר: התושבים תלויים בין שמים וארץ.

<עמית סופר: הם לא יודעים אם כן לשלוח שמאי או לא לשלוח שמאי והנזק כאן הוא עצום כדי לצמצם את הנזקים ולחזור לשגרת יום.

<עמית סופר: חשוב לקבל כאן איזו אינפורמציה ולייצר איזשהו מנגנון מהיר וזמין כדי לטפל בנושאים.

<עמית סופר: חשוב לחשוב על איזשהו צוות כדי לראות איך פועלים יחד עם האוצר כדי לתת מענה.

<עמית סופר: עד לרגע זה לא יצאו אצלנו שמאים לשטח מתוך אמירה מאוד ברורה של סגן האוצר לא להוציא שמאים פרטיים.

<עמית סופר: אנחנו כרגע במצב שאנחנו לא יודעים אם כן להוציא שמאים או לא להוציא שמאים.

<עמית סופר: אני אומר שוב שאצלנו במרום הגליל רוב התושבים הם חקלאים והם רוצים לחזור לשגרת היום שלהם.

<עמית סופר: לולים קרסו וקרסו מטעים.

ניסן סלומינסקי: אין להם ביטוח?

<עמית סופר: אני לא צריך לספר לך מה זה חקלאים והנושא הביטוחי.

<עמית סופר: צריך לראות איך המדינה עומדת כאן לצד התושבים.

<עמית סופר: חשוב מאוד שיוקם כאן מנגנון מהיר בנושא.

<עמית סופר: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות לשר החקלאות שהגיע ועמד מקרוב לבחון את הנזקים.

<עמית סופר: יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: אחרון ראשי הערים שאני מזהה, מלאכי לוינגר מקריית ארבע.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נעבור לגופים האחרים.

<מלאכי לוינגר: תודה על העזרה במסגרת הפעימה הראשונה.

<מלאכי לוינגר: אנחנו כקריית ארבע לא הספקנו, בגלל המצור והמציאות אתה התמודדנו, לתת את מלוא הנתונים הנדרשים בפעימה הראשונה אבל אני מקווה שמה שהגשנו אכן יתקבל על ידי האוצר.

<מלאכי לוינגר: אני מדבר על הנושא של המבנים.

<מלאכי לוינגר: כמות השלג שירדה גרמה אצלנו לקריסת גגות.

<מלאכי לוינגר: מדובר על שלג עבר את גובה המטר, כשבתקן של בניית מבנים אין היערכות לנושא של כמות גדולה כזאת של שלג.

<מלאכי לוינגר: אני חושב שהנזקים, לפחות לפי הערכה של מהנדסים שמסתובבים אצלנו, שחלק מהגגות שקרסו במבני התעשייה זאת רק התחלה וכי נדרשת היערכות בכל הנושא של שיקום תעשייה ושיקום אזורי תעשייה.

<מלאכי לוינגר: זה גם נושא עליו אנחנו צריכים לחשוב לאו דווקא עם משרד הפנים אלא עם משרדים נוספים שמטפלים בנושא.

ניסן סלומינסקי: מרכז השלטון המקומי.

<איתי חוטר: סמנכ"ל כלכלה.

<איתי חוטר: אני מודה לך אדוני היושב ראש על זכות הדיבור.

<איתי חוטר: אני אחרוג ממנהגי ואני ארעיף שבחים גם על משרד הפנים וגם על משרד האוצר שניאותו בלוח זמנים יחסית קצר להתארגן על הנתונים אבל מטבע הדברים, כאשר עושים דברים מהר, עושים טעויות.

<איתי חוטר: אני נאלץ להרוס קצת את החגיגה.

<איתי חוטר: יש רשויות מקומיות שהגישו למרכז השלטון המקומי נתונים ונשכחו מאחור.

<איתי חוטר: ברשותך, אני רוצה לשים את זה על סדר היום של הוועדה ולראות כיצד פותרים את הבעיות ברשויות נוספות.

<איתי חוטר: אם תרצו, יש לי מספר דוגמאות שאוכל לתת.

<איתי חוטר: הייתי מבקש שגם רשויות אלו יילקחו בחשבון.

<איתי חוטר: תודה.

ניסן סלומינסקי: הנזקים שנגרמו נגרמו לרשויות ואנחנו יודעים שכאשר קורה דבר כזה, אגב זה מעמיסים כל מיני דברים נוספים.

יעקב ליצמן: מה מפריע לנו?

יעקב ליצמן: בסך הכול אלה התושבים.

יעקב ליצמן: יעמיסו עוד אוטובוס.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואלה שנפגעו על אמת, אני לא יודע איך יתמודדו ואיך מתמודדים, תעשו כבר אתם את המיון.

<איתי חוטר: דוגמה קטנה, ברשותך אדוני.

<איתי חוטר: קיבלנו מכתב מראש מועצת קיס רסמיה שכותב לנו שמאז ערב יום חמישי ועד שבת ירד שלג כבד על המועצה והוא מפרט את הנזקים שנגרמו ואת ההוצאות וזה לא נלקח בחשבון.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי שאתם תהיו הממיין והמסנן.

ניסן סלומינסקי: לפני שאתם מעבירים הלאה, תעשו את המיון הזה.

ניסן סלומינסקי: אם יש כאלה שמנסים, תעשו אתם את המיון.

ניסן סלומינסקי: אמרתי את הדברים כהערה.

ניסן סלומינסקי: לשכת הארגונים העצמאים.

<צחי אבוהב שביט: אני מתנצל על כך שהתפרצתי קודם.

<צחי אבוהב שביט: מעבר לכל הנזקים עליהם דיברו ראשי הישובים – ואני עצמי תושב ירושלים, שלום ראש העיר – בכל הערים האלה יש הרבה מאוד עסקים והם נמצאים באזורים האלה שנפגעו.

<צחי אבוהב שביט: אנחנו ארגון שמייצג את כל העסקים הקטנים והבינוניים.

<צחי אבוהב שביט: יושב לצדי הבעלים של מאפיית ברמן והוא יכול לספר לכם עם כמה עשרות אלפי כיכרות לחם הוא נתקע.

<צחי אבוהב שביט: בעיקרון יש באזורים הללו בין 45 ל-50 אלף עוסקים לפי בדיקה שעשיתי אתמול במע"מ.

<צחי אבוהב שביט: העוסקים האלה נפגעו פגיעה אמיתית וקשה בימים האלה.

<צחי אבוהב שביט: זאת פגיעה שאפשר לאמוד אותה בקלות רבה יחסית.

<צחי אבוהב שביט: אנחנו אומדים את הפגיעה בעיקר באובדן הכנסות, בפגיעה ישירה של אובדן הכנסות ו/או קלקולי סחורה בסכום נע סביב ה-100 מיליון שקלים, לדעתנו מקסימום.

<צחי אבוהב שביט: את הדברים האלה אפשר לאמוד וחשוב לעשות זאת.

<צחי אבוהב שביט: דרך אגב, מה שאמר ראש מועצת מרום הגליל די מפתיע אותי כי במלחמת לבנון השנייה אני ניהלתי את קרן הפיצויים ולרוב החקלאים יש ביטוח בקרן נזקי טבע.

ניסן סלומינסקי: אל תיכנס לזה.

<צחי אבוהב שביט: גם חקלאים נפגעו.

<צחי אבוהב שביט: אני מעלה את הבעיה ואני גם מציע את הפתרון.

<צחי אבוהב שביט: הפתרון יכול להיות דרך סיוע ברשות המסים ולא דרך קרן הפיצויים אלא דרך עובדי קרן הפיצויים.

<צחי אבוהב שביט: הנושא הזה, אני לא ממציא את הגלגל וחשוב לי לומר את זה.

<צחי אבוהב שביט: בעבר, בשנת 2005, היו נזקים שנגרמו בישוב בגליל מרר, שם היו מהומות בין מוסלמים לנוצרים ואז המדינה החליטה שהיא מפצה ולצורך כך היא יצרה מנגנון, איגמה תקציבים, עשתה את זה מאוד מהר ואני כמנהל קרן פיצויים דאז גם ניהלתי את כל הפעולות של השמאות שצריכות להיעשות מאוד מהר.

<צחי אבוהב שביט: היות והיום יש גם ערכים ממוחשבים לרשות המסים, הם יכולים מהר מאוד למצוא את אחוזי הנזק שנגרמו בימים האלה ואלה היו ימים בהם העסקים היו סגורים לחלוטין.

<צחי אבוהב שביט: אובדן הרווחים הזה חייב להיות מכוסה על ידי המדינה בצורה כזאת של איגום תקציבים, כפי שנעשה כבר בעבר.

<צחי אבוהב שביט: כמו שאמרתי, יש גם מנגנונים קיימים כך שלא יהיה מאוד קשה לעשות את זה ויפה שעה אחת קודם.

<צחי אבוהב שביט: לאור העובדה שאיגמו תקציבים בעבר – וגם היום שמענו שלמשל יצרו תקציב של, אם אני לא טועה, עשרים או מיליון שקלים לטיפול בנפגעים מסוריה בהם אנחנו מטפלים – אני מניח שאפשר יהיה למצוא כסף גם לעסקים הקטנים שנפגעו.

<צחי אבוהב שביט: כמו שאמרו חז"ל, עניי עירך קודמים.

<צחי אבוהב שביט: אנחנו כמובן נשמח לסייע בכל מה שצריך.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: ברמן, אתה מייצג את התעשיינים?

יצחק ברמן: אני דבר בשתי מלים על עצמי.

ניסן סלומינסקי: אחר כך תתייחס.

<גלית לוי: מנהלת סניף מרחב ירושלים של התאחדות התעשיינים.

<גלית לוי: בוקר טוב.

<גלית לוי: העסקים, כמו גופים אחרים, נפגעו בסופה.

<גלית לוי: חשוב להדגיש שוב שהסופה פוגשת את המפעלים, את מפעלי התעשייה, בתקופה של התמודדות כלכלית מאוד מאוד לא פשוטה.

<גלית לוי: נתונים שאנחנו אספנו מדברים על נזקים של למעלה מ-130 מיליון שקלים, וזה בעיקר נובע מאובדן תפוקה בגלל היעדרות עובדים ובגלל אי יכולת להגיע ולתפעל את קווי הייצור.

<גלית לוי: אנחנו מבקשים שיהיה מתווה של פיצויים, מסלול ירוק פרטני לאותם עסקים שנפגעו, גם רכוש וגם אובדן תפוקה, כמו שהיה בעופרת יצוקה ובחומת מגן.

<גלית לוי: נמצא כאן מר ברמן ותעשיין נוסף ממפעל שמדווח על נזקים בשווי של מיליוני שקלים ואני אשמח אם הם יקבלו את רשות הדיבור די שיוכלו לתאר את המצב.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, בינתיים לא את נותנת את רשות הדיבור.

ניסן סלומינסקי: ברמן ידבר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים שכל אחד ידבר אלא שרק יהיה דגם מייצג.

יצחק ברמן: אדוני היושב ראש, אמנם כאן זאת ועדת הכספים ובאים לבקש כאן

יצחק ברמן: כסף, אבל להפתעת כולם אני שם את הכסף בעדיפות האחרונה.

יצחק ברמן: אני רוצה להכניס לתודעת אנשי הציבור שהמפעלים היחידים שעבדו בירושלים כמפעלים היו המאפיות.

יצחק ברמן: אני מדבר גם בשם המאפייה המתחרה, מאפיית אנג'ל.

יצחק ברמן: אנחנו דאגנו מבעוד יום להביא רכבים ארבע על ארבע, טרקטורים שיפנו את השלג מסביבות המפעל, הבאנו את העובדים מכל קצוות העיר והחזרנו אותם לביתם, ארגנו חדרים ללינה ומזון לאכילה, ייצרנו את כל הכמות שיש לייצר ליום שישי וזרקנו לפח האשפה כמאה אלף חלות מפני שלא יכולנו לצאת ולחלק את הלחם לא בתוך ירושלים ולא מחוץ לירושלים וזה לדעתי מפני שהמשטרה לקחה החלטה, אולי אפילו שרירותית, פשוט לסגור את הכביש.

יצחק ברמן: פחדו שיהיה בלגן ולכן לא יכלו למיין את ההסעות.

יצחק ברמן: יכלו לתת לעבור לרכבי חירום, יכלו לתת לרכבי מזון ואספקה אבל שתי המאפיות הגדולות בירושלים עבדו ו לא יכלו לעשות עם הסחורה שום דבר.

יצחק ברמן: פשוט נחנקו.

יצחק ברמן: הפיצוי הוא דבר מאוד חשוב, אבל אני לא מאמין שאנחנו נקבל אגורה שחוקה ממישהו כאן סביב השולחן או ממישהו שצריך לתת לנו שיק.

יצחק ברמן: לנו נגרם נזק של כמיליון שקלים, נזק ישיר ועקיף.

יצחק ברמן: רק הסחורה שנזרקה, שוויה 800 אלף שקלים ואני חושב שאנשי הציבור צריכים להכניס לתודעתם שמאפיית ברמן שקיימת בירושלים מ-1875, עוד לא קרה פעם אחת שהיה שלג או הייתה מלחמה או היה מצב חירום שאנחנו לא יצאנו לשוק לחלק לחם.

יצחק ברמן: זאת הייתה הפעם היחידה שצי של כשבעים מכוניות היה תקוע עם הסחורה מבלי יכולת לצאת ולחלק את הסחורה.

יצחק ברמן: אני רוצה להודות לרצון הטוב של עיריית ירושלים שרצתה ללכת בראש המחנה עם מפלסות ולפלס לנו את הדרך כדי שנוכל לחלק אבל המשטרה לא אפשרה זאת.

יצחק ברמן: רציתי להביא את זה לתודעת אנשי הציבור.

יצחק ברמן: המאפיות נמצאות במחלוקת קשה מאוד עם הממשלה.

יצחק ברמן: אפילו פגישה עם שר הכלכלה, לא זכינו לקבל.

יצחק ברמן: אנחנו עושים את תפקידנו כמפעלים חיוניים, יש לנו גם גנרטורים להפעלת חשמל, אנחנו עצמאיים לחלוטין פרט לפינוי כבישים.

<אדריאנה מסלר: אני אחראית חירום במשרד הכלכלה ואני רוצה להתייחס לדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לשמוע את נציג משרד החינוך ואם יש כאן מישהו ממשרד הפנים והאוצר.

ניסן סלומינסקי: יונתן, מה הקריטריונים ואיך אתה רואה את ההתקדמות שלכם.

ניסן סלומינסקי: לאחר מכן נשמע את משרד הפנים ואת משרד החינוך.

<יונתן בר סימנטוב: אני מציע שמשרד הפנים יתייחס קודם כי משרד הפנים ריכז את התהליך מול הרשויות המקומיות והוא זה שבעצם קבע את הקריטריונים.

<יונתן בר סימנטוב: אני מציע שמשרד הפנים יציג את התהליך וככל שנצטרך, אנחנו נשלים.

ניסן סלומינסקי: אבל מי טיפל מול העסקים?

<יונתן בר סימנטוב: אני רכז פנים.

<יונתן בר סימנטוב: אני עבדתי מול משרד הפנים על עלויות השלטון המקומי.

<יונתן בר סימנטוב: לגבי דברים אחרים אני פחות יודע להתייחס.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שהסופה לא פגעה בהם.

זבולון כלפה: ברגע שלא הוכרז מצב מיוחד בעורף.

ניסן סלומינסקי: את זה אני יודע.

ניסן סלומינסקי: זה בעיקר לגבי האנשים הפרטיים.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נתחיל במשרד הפנים.

<רועי דהן: בוקר טוב.

<רועי דהן: מינהל שלטון מקומי, משרד הפנים.

<רועי דהן: מזג האוויר החריג הסתיים ב-14 לחודש ואנחנו התכנסנו במשרד הפנים ב-15 בחודש וקיבלנו החלטה לייצר תהליך מהיר של מיפוי מאוד מסוים של הנזקים שנגרמו ב-45 רשויות מקומיות שהגדרנו אותן ככאלה שנפגעו מהסופה באופן מהותי.

<רועי דהן: יש לנו במשרד את מינהל החירום שעובד יחד עם פיקוד העורף ויצאו הגדרות מקצועיות ל-45 רשויות מקומיות שסבלו מנזקים משמעותיים.

זבולון כלפה: מה הכוונה למיפוי מאוד מסוים?

<רועי דהן: אני מיד מפרט.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט הוא יגיד את ההגדרות.

<רועי דהן: אנחנו החלטנו למפות בטווח זמן של ארבעה ימים של הסופה.

<רועי דהן: פנינו לרשויות ב-15 לחודש כאשר רובן הגדול רק התחיל להתמודד עם הנזקים שנגרמו לו, ומיפינו אך ורק את ארבעת הימים הראשונים של הסופה ורק נזקים שהם נזקים מאוד דחופים.

<רועי דהן: נזקים דחופים זה אומר הוצאות חריגות שנגרמו לרשויות על כוח אדם, הפעלה של מוקד חירום עירוני, פינוי של תושבים, הפעלה של כלים מיוחדים וכל דבר שקשור בנזקים מוניציפאליים דחופים.

<רועי דהן: הדגשנו שבשלב הזה אנחנו לא רוצים לראות נתונים על תשתיות היות וזה היה מוקדם מדי.

<רועי דהן: מהמיפוי שיצרנו קיבלנו דיווח על נזקים שנגרמו ל-45 רשויות בשווי של 73 מיליון שקלים.

<רועי דהן: פנינו למשרד האוצר ואחרי משר ומתן קצר סיכמנו שנחלק את הטיפול לכמה שלבים כאשר בשלב הראשון משרד האוצר תקצב אותנו בשלושים מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: דיברת על השלב הראשון אבל אנחנו רוצים לשמוע גם מה יבוא אחרי השלב הראשון.

<רועי דהן: אני מיד אפרט.

<רועי דהן: שלושים מיליון השקלים הגיעו אלינו אתמול ויצרנו קריטריונים מקצועיים יחד עם השירות המטאורולוגי שהעביר לנו נתונים שהראו לנו מה מידת החריגות של מזג האוויר ברשויות אותן סימנו.

ניסן סלומינסקי: מה היו הקריטריונים?

<רועי דהן: יצרנו מדד משולב של חריגות במשקעים.

<רועי דהן: זאת אומרת, השירות המטאורולוגי העביר לנו נתונים השוואתיים בין ארבעת ימי הסופה מול הרבה מאוד שנים אחורה.

<רועי דהן: אני לא איש מקצוע מהשירות המטאורולוגי אבל אומר שחלק מהנתונים אותם קיבלנו היו עם חריגות של מאה שנים.

<רועי דהן: זה מראה שיש כאן באמת אירוע יוצא דופן.

<רועי דהן: יש את הנושא של חריגות במשקעים והנושא השני הוא כמות השלג שירדה בכל אחת מהרשויות.

<רועי דהן: ממכלול הנתונים האלה יצרנו איזשהו מדד יחד עם היקף אוכלוסייה.

ניסן סלומינסקי: תסביר מה לגבי כמות השלג.

<רועי דהן: גודל האוכלוסייה, מספר התושבים ברשות המקומית - שישים אחוזים מהמשקל.

<רועי דהן: מדד סוציו אקונומי – עשרים אחוזים מהמשקל.

<רועי דהן: הנושא של המשקעים קיבל משקל משמעותי, עשרים אחוזים בפעימה הראשונה ומאה אחוזים בפעימה השנייה.

<רועי דהן: בסך הכול מבחינת משמעות נתנו משמעות גדולה להיקף המשקעים.

<רועי דהן: אתמול סיימנו את התהליך הזה שעשינו אותו מאוד מהר כדי לייצר כמה שיותר מהר את ההעברה הכספית לרשויות כדי להקל עליהן תזרימית מה עוד שהרשויות מסיימות את השנה בגירעון.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שזה עשיתם מול הרשויות המקומיות.

ניסן סלומינסקי: מה עשיתם מול המועצות האזוריות?

<רועי דהן: יש לנו רשימה של 45 רשויות.

ניסן סלומינסקי: אף אחד מהקריטריונים שציינת כאן לא מתייחס לאופי המיוחד של מועצות אזוריות כמו מרחקים בין ישוב לישוב.

<רועי דהן: אם תרצה, אפשר להציג לך את הנתונים בפועל.

<רועי דהן: אני חושב שהמועצות האזוריות קיבלו שיפוי יפה מאוד חסית לסך הכולל של התקציב, אלה שהגישו לנו בקשות.

<רועי דהן: יש כאן את מטה בנימין שהגיש סדר גודל של עשרה מיליון שקלים וקיבל למעלה משני מיליון שקלים.

<רועי דהן: כאשר מחשבים את זה בסך הכולל של התקציב שהועמד לרשותנו, אני חושב שזה מכובד.

<רועי דהן: אני רוצה לציין שוב שאנחנו מדברים על השלב הראשון.

ניסן סלומינסקי: אתה לא חושב שצריך לקבוע קריטריונים?

ניסן סלומינסקי: קבעתם למועצות המקומיות או לערים וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: ירושלים על ראש שמחתנו, אולי יש לה קריטריונים נפרדים.

ניסן סלומינסקי: למועצות האזוריות אתה צריך לקבוע קריטריונים שיתאימו להן ובהתאם לכך למדוד אותן.

<רועי דהן: יכול להיות שבשלב הבא, בהקצאה הבאה שנקבל וגם כאשר נתחיל לטפל בנזקים הכבדים של התשתיות, נצטרך לראות איך משלבים את הפרמטרים של ייחודיות של מועצות אזוריות.

<רועי דהן: בשלב הזה החלטנו שנכון להמשיך כך ואני חושב שזה עושה שכל.

מיכל בירן: למה בשלב הזה רק עשרים אחוזים על כובד המשקעים?

מיכל בירן: נשמע שזה העניין המרכזי כאן.

<רועי דהן: אני לא רוצה להלאות את הוועדה, אבל אנחנו יצרנו הקצאה בשתי פעימות.

<רועי דהן: בפעימה הראשונה הקצינו עשרים מיליון שקלים ובפעימה השנייה עשרה מיליון שקלים.

<רועי דהן: בפעימה הראשונה בסך הכול היו עשרים אחוזים למשקל ובפעימה השנייה מאה אחוזים.

<רועי דהן: המשקל ניתן לחריגות המשקעים.

ניסן סלומינסקי: במסגרת הנתונים.

ניסן סלומינסקי: משרד החינוך, אני מבין שהקריטריונים בהם דובר כאן לא קשורים למוסדות חינוך.

<תמיר בן משה: אני סמנכ"ל ומנהל מינהל בינוי ופיתוח במשרד החינוך.

<תמיר בן משה: אני חודש בתפקיד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מאחלים לך בהצלחה.

<תמיר בן משה: נפלתי ישר לשלג ולנזקים אותם אני מקווה לשקם.

<תמיר בן משה: בפתח הדברים אני רוצה קודם כל לבקש שהאוצר יבוא בדין ודברים גם עם משרדי הממשלה ולפחות אתנו.

<תמיר בן משה: במשרד החינוך זה עוד לא קרה, מעבר לשיח ראשוני אבל משרד החינוך בלי תקצוב לשיקום של מוסדות החינוך, לא יוכל לתקצב את הרשויות.

<תמיר בן משה: התקצוב לשיפוץ מוסדות החינוך שניזוקו חייב לעבור דרך משרד החינוך.

<תמיר בן משה: הוא לא יכול להגיע ישירות לרשויות היות וכל השיפוץ מתוקצב - גם בבינוי החדש וגם בשיפוץ של מוסדות החינוך – דרך משרד החינוך ואנחנו כמשרד חייבים לבקר את כל התקצוב הזה וזה צריך להיות מנוהל על ידינו.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, נכון להיום לא דיברו אתכם?

ניסן סלומינסקי: ילדים לומדים במקומות הזויים או לא לומדים בכלל ועולם כמנהגו נוהג?

<תמיר בן משה: ראשית, אנחנו מרכזים נתונים מהרשויות המקומיות ישירות אלינו.

<תמיר בן משה: שנית, אני יכול לומר, לפחות מדיווח של מנהלות המחוז, אין תלמיד שלא לומד בבית ספר או באיזשהו מקום מסודר כזה או אחר.

<תמיר בן משה: כלומר, אין תלמיד שיושב בבית בגלל שאין לו כיתה.

<תמיר בן משה: אני יודע שניתנו פתרונות בכל מיני צורות.

<תמיר בן משה: אני רוצה לבשר לראשי הרשויות שיושבים כאן

<תמיר בן משה: שאנחנו כמשרד נקדם בימים הקרובים תקצוב לרשויות למבנים יבילים על חשבון המשרד בלי קשר לתקצוב מול האוצר כי אנחנו מבינים שאנחנו צריכים לתת כאן פתרון ראשוני.

ניסן סלומינסקי: תוך כמה זמן זה יהיה?

<תמיר בן משה: אני מקווה שתוך שבועיים יצאו הרשאות לרשויות.

<תמיר בן משה: בלי שום קשר, יש כרגע מהנדסים שלנו, נציגים של משרד החינוך, שכבר היו ברשויות גם בצפת וגם בטייבה.

ניסן סלומינסקי: יש לכם ריכוז של הבקשות?

<תמיר בן משה: יש לנו ריכוז של בקשות מהרשויות.

<תמיר בן משה: אנחנו כרגע שולחים לרשויות האלה מהנדסים מקצועיים שאומדים את הנזקים ברמה הרבה יותר מקצועית ואנחנו אמרנו שכל נתון ראשוני שיהיה לנו אנחנו נקדם הרשאות לרשויות להספקה של יבילים כמ שיותר מהר כדי ליישר איזשהו קו.

<תמיר בן משה: זה יהיה בימים הקרובים ללא קשר לתקציב שיגיע.

<אבי רואה: אני מבקש שההתייחסות ליבילים תהיה בעלות כוללת ולא רק בהשתתפות שמשרד החינוך רגיל להשתתף בכל שנה שזה שבעים אלף שקלים לכיתת בית ספר ו-120 אלף שקלים לכיתת גן.

<אבי רואה: זה לא יעבוד.

<אבי רואה: להעמיד כיתה עם הפיתוח ועם השתיות, הגדרות וכל הנזקים שנגרמו, זה עולה הרבה יותר כסף ואני מבקש שבמקרה הזה זה יכלול גם את זה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שגם בצפת זה כך.

<אילן שוחט: לפעמים יש לנו נזקים יותר גדולים מאשר בתוך בית הספר עצמו.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שתוך שבועיים יגיע אליהם.

<תמיר בן משה: נתחיל להוציא הרשאות לרשויות ללא קשר לתקצוב שנקבל כי אנחנו מבינים שאנחנו חייבים לקדם את העניין הזה מול הרשות.

<תמיר בן משה: זה כפתרון ראשוני.

ניסן סלומינסקי: יונתן, לך יש מושג מי באוצר היה צריך לדבר אתם?

<יונתן בר סימנטוב: אני לוקח על עצמי לדבר אתם.

<תמיר בן משה: היה קשר ודיברנו עם האנשים מהאוצר אבל עדיין מבקשים מאתנו לאסוף נתונים.

<תמיר בן משה: זה לא שלא היה קשר או חלילה התעלמות.

<תמיר בן משה: בטח יונתן מכיר את ערן ושירלי שהם הרפרנטים של המשרד ואתם אנחנו כן מדברים.

ניסן סלומינסקי: משרד הכלכלה.

יעקב ליצמן: גם אנחנו נדבר על הסופה הזאת?

ניסן סלומינסקי: אחרי שנשמע את הגורמים, נוכל להתייחס.

יעקב ליצמן: סלח לי, כל זה בבל"ת אחד גדול.

ניסן סלומינסקי: אם מגיעים שיקים, אולי זאת התחלה.

<אדריאנה מסלר: אני נציגת מטה החירום במשרד הכלכלה.

<אדריאנה מסלר: אנחנו אחראים על מזון בארץ.

<אדריאנה מסלר: על פי הדוחות שאנחנו קיבלנו גם מירושלים וגם מהצפון, אנחנו פתחנו מטה חירום גם בירושלים וגם בצפון והיינו בקשר עם כל רשתות השיווק הגדולות כמו מגה, שופרסל ורמי לוי, וגם עם המפעלים החיוניים.

<אדריאנה מסלר: בוודאי שמאפיית ברמן ואנג'ל עבדו, אבל אני רוצה להוסיף בהמשך למה שאמר מר ברמן, שביום חמישי בלילה קיבלנו טלפון שכל 12 או 14 המשאיות עם 12 טון, הברזנטים שלהם נפלו ולמחרת אין להם אפשרות לחלק את הלחם.

<אדריאנה מסלר: בלילה אלוף פיקוד העורף קיים ישיבה וקיבלנו אישור לקבל עד הבוקר את המשאיות.

<אדריאנה מסלר: קיבלנו אישור לתשע טון ורצו 12 טון, אבל למחרת, למשך שלושה ימים, ברמן קיבל מפיקוד העורף, עם אישור של האלוף באופן אישי, שלוש משאיות שחילקו לחם וכדאי להגיד את זה למשרד הכלכלה.

יצחק ברמן: אני מאשר את זה אלא שאלה היו אתרוגים אחרי סוכות.

יצחק ברמן: זה כבר היה אחרי הסופה.

<אדריאנה מסלר: זה לא היה אחרי הסופה.

<אדריאנה מסלר: קיבלתם ליום שישי בבוקר.

<אדריאנה מסלר: אנחנו היינו בקשר עם כל המפעלים החיוניים.

<אדריאנה מסלר: לא היה חסר לא לחם ולא חלב, לא בירושלים ולא בצפון.

<אדריאנה מסלר: אנחנו גם עזרנו למבשרת ציון עת קרס גג הסופר של רמי לוי.

<אדריאנה מסלר: אנחנו בקשר אתו ואנחנו עוזרים.

<אדריאנה מסלר: מועצת מבשרת ציון ביקשו ביום שישי בבוקר קמח ומזון לתינוקות, וקיבלו עזרה בזה.

<אדריאנה מסלר: אין ויכוח על הנזקים שקרו למפעלים חיוניים ולרשתות השיווק, אבל צריך לומר שגם קיבלו עזרה ממשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: אתם עבדתם דרך הרשות או ישירות?

<אדריאנה מסלר: אנחנו עבדנו באופן ישיר עם המפעלים.

<יורם שמעון: לא הגיע שום דבר למבשרת ביום שישי בבוקר, לא חלב ולא לחם.

<אדריאנה מסלר: אנחנו הובלנו ברכבי ארבע על ארבע.

ניסן סלומינסקי: משרד החקלאות.

<צביקה כהן: סמנכ"ל השקעות ואחראי על הביטוח במשרד החקלאות.

<צביקה כהן: אנחנו המשרד היחיד שלכאורה לא הפתיעה אותנו הסופה כי רוב החקלאים מבוטחים בקרן נזקי טבע ובביטוחים אחרים.

<צביקה כהן: הבעיה העיקרית היא שרוב החקלאים מבוטחים רק על היבול שלהם.

<צביקה כהן: זאת אומרת, כל התרנגולות שהלכו לעולמן בגלל קריסת לול, מבוטחות.

<צביקה כהן: הבעיה העיקרית היא שכל המבנים מבוטחים באופן וולנטרי כאשר חקלאי מבטח או לא מבטח.

<צביקה כהן: המדינה מסבסדת כ-140 מיליון שקלים ביטוחים של יבול ולכן ביבולים להערכתנו היו נזקים של מעל 120 מיליון שקלים ואני מאמין שהפיצויים יהיו בין שמונים למאה מיליון שקלים.

<צביקה כהן: זה פחות בעייתי כנזק ישיר.

<צביקה כהן: הבעיה העיקרית היא שקרסו לולים בצפון וחלקם לא היו מבוטחים וחלקם כן והבעיה היותר גדולה היא החממות שהשלג הכריע אותן והן קרסו.

<צביקה כהן: היבול בפנים מבוטח אבל החממה עצמה – וכל דונם עולה בין ארבעים, חמישים ושישים אלף שקלים – לא מבוטחת.

<צביקה כהן: להערכתנו הנזקים הלא מבוטחים יכולים להגיע לרמות של בין 25 ל-50 מיליון שקלים.

מיכל בירן: זה אומר שאתם מפצים אותם על ההשתתפות העצמית בחלק הראשון?

<צביקה כהן: השתתפות עצמית, זה כמו ביטוח רגיל.

<צביקה כהן: הם מבוטחים.

ניסן סלומינסקי: אתם מרכזים את כל החומר של החקלאים וממיינים מה מבוטח ומה לא מבוטח כדי שיהיה לכם אומדן?

<צביקה כהן: מה שמבוטח, כבר היו שמאים וזה בדרך.

<צביקה כהן: הדברים נסגרים דרך הקרן ולא דרך המשרד.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה בצד.

<צביקה כהן: כרגע אין לנו פתרון למה שלא מבוטח.

ניסן סלומינסקי: לא פתרון.

ניסן סלומינסקי: קודם כל אתה מרכז אותם כדי שידעו.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה ויכוח ויחליטו כן, יש לכם מידע?

<צביקה כהן: לנו יהיה.

<צביקה כהן: לא מחר בבוקר, אבל יהיה לנו מידע.

<צביקה כהן: אנחנו נעבוד גם דרך מועצות הייצור וגם דרך קרן נזקי טבע.

ניסן סלומינסקי: יונתן, אתה תגיד לי אם אתה יודע לענות לשאלה נוספת.

ניסן סלומינסקי: המדינה כמדינה, על מה היא מדברת?

ניסן סלומינסקי: נניח לגבי החקלאים שלא מבוטחים או על אנשים פרטיים?

ניסן סלומינסקי: על מה המדינה מדברת ועל מה לא?

ניסן סלומינסקי: מאחר והמצב לא הוגדר כאסון טבע, למה מתכוונת המדינה ולמה היא לא מתכוונת לגשת?

<יונתן בר סימנטוב: אנחנו עוד לא בשלב הזה אלא אנחנו בשלב של איסוף הנתונים.

<יונתן בר סימנטוב: המשרדים כרגע אוספים את הנתונים ואת המידע.

<יונתן בר סימנטוב: ברגע שיהיה מידע שלם, אולי נדע להתייחס יותר.

ניסן סלומינסקי: המדינה מתכוונת להתייחס לנזקים של אדם פרטי או לא?

יעקב ליצמן: תשקול עד השלג הבא.

יעקב ליצמן: אתה לא רואה שהוא לא עונה?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע.

יעקב ליצמן: הם לא עונים.

יעקב ליצמן: הם לא רוצים לתת אגורה אחת.

יעקב ליצמן: השלג לא ירד אצלם.

ניסן סלומינסקי: כשהוא לא עונה, זה לא נכנס לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע ממנו תשובה.

ניסן סלומינסקי: יונתן, מה אתה אומר?

ניסן סלומינסקי: המדינה מתייחסת לדבר כזה או לא מתייחסת בשלב הזה?

<יונתן בר סימנטוב: אנחנו עוד לא יודעים להשיב לשאלה הזאת.

<יונתן בר סימנטוב: צריך להבין שבכל מערך הביטוח, יש כאן נציגים של אגף שוק ההון ויכול להיות ששווה שגם הם יתייחסו לסוגיה, כן צריך לראות איך לא פוגעים בתמריצים לעשיית ביטוח.

ניסן סלומינסקי: מי האיש שמרכז את כל הנושא כולו?

ניסן סלומינסקי: לא משהו פרטני כמו חינוך אלא כל הנושא כולו.

ניסן סלומינסקי: יש אדם או גוף?

משה גפני: אובמה.

ניסן סלומינסקי: אולי קרי.

משה גפני: לא, קרי זה משהו אחר.

משה גפני: הוא מטפל במשהו אחר.

יעקב ליצמן: עם לבני.

יעקב ליצמן: הוא עסוק עם לבני.

משה גפני: אתה לא רואה שאין תשובות של המדינה?

ניסן סלומינסקי: נשמע.

משה גפני: יש סדנה במשרד האוצר איך לא עונים מתי שלא צריך לענות.

יעקב ליצמן: יש סדנה איך כן עונים כי סתם הם לא עונים.

משה גפני: בשריפה ביערות הכרמל היה אסון טבע?

משה גפני: לא שילמו?

משה גפני: שילמו.

משה גפני: אם הם לא היו משלמים, הם לא היו דורכים כאן.

ניסן סלומינסקי: יונתן, יש גוף אחד או אדם אחד שמטפל בכל שהוא יודע לבוא לכאן ולתת לי תשובות על כל אחת מהשאלות?

יעקב ליצמן: ראש ממשלה שעדיין צוחק ממוצאי שבת.

ניסן סלומינסקי: אל תעבירו את זה לפסים האלה.

יעקב ליצמן: למה לא?

יעקב ליצמן: מישהו אשם כאן?

יעקב ליצמן: מישהו אשם בגין מה שקרה כאן?

יעקב ליצמן: מישהו צריך לתת כסף ולא נותן אותו?

יעקב ליצמן: מה זה כל הדיונים האלו שצריכים לבדוק, ביטוחים וכל הסיפורים האלה?

יעקב ליצמן: למה לא נותנים כסף על החשבון?

יעקב ליצמן: צריך לסבול עד השלג הבא?

ניסן סלומינסקי: יונתן, יש מישהו שמרכז את זה?

<יונתן בר סימנטוב: הטיפול כרגע מתמקד מול השלטון המקומי ועם השלטון המקומי בשלב ראשון.

<יונתן בר סימנטוב: זה מה שנעשה כרגע.

ניסן סלומינסקי: אתה האיש המרכזי שעומד מול כל הנזקים?

<יונתן בר סימנטוב: כן.

ניסן סלומינסקי: ולך אין תשובה לגבי הנושא של החקלאים, לא על הנושא של אנשים פרטיים ולא על הנושאים האחרים, על עסקים או דברים כאלה?

<יונתן בר סימנטוב: אנחנו נבחן את הסוגיה ונחזור עם תשובה לוועדה

זבולון כלפה: נראה לי שהשלג עדיין נשאר במשרד האוצר.

זבולון כלפה: בקצב הזה אנחנו מתקרבים לסופה הבאה.

זבולון כלפה: משהו כאן נראה לי לא נורמלי.

זבולון כלפה: לא יכול להיות שרפרנט אמור להתמודד עם השאלה הזאת.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים אתך.

<אוהד מעודי: כבוד היושב ראש, הערה.

<אוהד מעודי: אני מהפיקוח על הביטוח במשרד האוצר.

<אוהד מעודי: אני רוצה לומר שאפשר להבין שרוצים שהמדינה תפצה אבל חשוב לומר שבעצם אם המדינה תיתן שיק פתוח, אפשר לבטל את כל אלמנט הביטוח ובעצם זה יוצר תמריץ לאנשים לאחר מכן לא לעשות ביטוח.

יעקב ליצמן: יש גבול לכל הדברים האלה.

<אוהד מעודי: יש מקרים יוצאי דופן.

זבולון כלפה: הסופה הייתה ב-14 לחודש, אנחנו ב-1 לחודש ורק אתמול העבירו מקדמות כי היום מתקיים כאן דיון.

<אוהד מעודי: יש מקרים יוצאי דופן, אבל חשוב להבין.

זבולון כלפה: אם אתם מבינים את הצד השני, אולי היינו מבינים גם את הצד הזה.

זבולון כלפה: לא יכול להיות שההבנה תהיה רק מצד אחד.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שאתם בתפיסה שכל האנשים הפרטיים שניזוקו צריכים להתמודד מול חברות הביטוח.

ניסן סלומינסקי: החקלאות צריכה להתמודד עם חברות הביטוח, ומי שאין לו ביטוחי – אין לו עם מי לדבר.

<אוהד מעודי: אני לא אומר כרגע לתת מקדמות או דברים כאלה.

<אוהד מעודי: אני אומר שחשוב להבין שברגע שהמדינה משלמת פיצוי בצורה כזאת או אחרת, בן אדם לא יעשה ביטוח כי הוא מאבד את התמריץ לעשות ביטוח.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, חברות הביטוח הן הפתרון לכל הדברים האלו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: שמענו.

ניסן סלומינסקי: זה מעניין מאוד.

מיכל בירן: כשקורה דבר כזה עובר על מדינה שלמה, המדינה צריכה לקחת אחריות.

משה גפני: אם היית מעכב אתמול את הצו שהמדינה ביקשה והיית אומר שעד שלא יבוא לכאן שר האוצר כדי לתת תשובות, היית רואה איך הוא מגיע ולא שולחים רפרנטים.

משה גפני: אתה העברת להם את הצו.

משה גפני: אני לא העברתי.

משה גפני: אני מדבר על הצו שהיה אתמול.

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

משה גפני: קשור ועוד איך.

משה גפני: רק כך זה עובד.

משה גפני: חברי כנסת וראשי ערים מנהלים דיונים עם הרפרנטים שנותנים לנו מוסר על ביטוח.

משה גפני: לא צריך את המדינה כי יש חברות ביטוח.

<אוהד מעודי: מתחילת האירוע, הנזקים למבוטחים הם בסביבות 150 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: מתוך כמה?

<אוהד מעודי: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אולי מתוך מיליארד?

<אוהד מעודי: נזק מבוטח.

יעקב ליצמן: זה לא רציני.

יעקב ליצמן: יושבים כאן ראשי ערים ואזרחים צופים בנו ואם הם לא מקבלים תשובות מתי בית הספר יחזור לפעול, מתי הכבישים יתוקנו, מתי העצים יפונו, אם אין תשובות היום – ואנחנו כבר שבועיים או שלושה שבועות לאחר הסופה – מה יש לנו לשבת כאן?

יעקב ליצמן: עד הסערה הבאה לא יהיו תשובות.

ניסן סלומינסקי: זבולון, אתה ברשות דיבור.

זבולון כלפה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

זבולון כלפה: כמה מלים כלליות לפני שאני עוסק ספציפית בסוגיה של החקלאות.

זבולון כלפה: אני בתחושה שמישהו כאן לא התעורר לגמרי.

זבולון כלפה: אנחנו אמנם כבר שבועיים אחרי הסערה, אבל בואו נשים לב לתאריכים.

זבולון כלפה: הסופה הסתיימה ב-14 לדצמבר ואנחנו ב-1 בינואר.

זבולון כלפה: אתמול בערב הועברו מקדמות וכפי שאני מכיר את הדינמיקה – אני חבר כנסת חדש ולא מייחס לאף אחד כוונות אחרות – אלמלא הדיון שמתקיים כאן הבוקר, גם את המקדמות לא היינו רואים אתמול.

יעקב ליצמן: איזה מקדמות?

זבולון כלפה: מקדמות לשלטון המקומי בסכום של שלושים מיליון שקלים בגין חלק מהנזקים, על אף שההערכות מדברים על למעלה משבעים מיליון שקלים.

זבולון כלפה: אני חושב שיש כאן איזשהו רצון או מגמה להרדים את העסק ואז בעצם לתת לו לקפוא.

זבולון כלפה: אם חלילה, כמו שתיארו כאן חלק מראשי הרשויות, האירוע הזה היה מסתיים, חלילה, בנפגעים בנפש, היינו נמצאים היום באירוע אחר לגמרי וכולם היו מדברים אחרת.

זבולון כלפה: אלא מה, לשמחתנו הרבה המערכות האזרחיות, הרשויות המקומיות, הארגונים החקלאיים, כולם התנהלו כמו שצריך וטיפלו באירוע והוא הסתיים אך ורק בנזק לרכוש.

זבולון כלפה: אבל מה, אם זה אירוע ברכוש, לא צריכים לטפל בו?

זבולון כלפה: אני רוצה להציע כאן שתי הצעות פרקטיות.

זבולון כלפה: מכיוון שיש הקפאה ושלג על משרד האוצר, אני מציע שיהיה גם שלג על ועדת הכספים.

זבולון כלפה: לצורך העניין, בוא נעשה הדדיות.

ראובן ריבלין: ועדת הכספים תחליף את הממשלה.

זבולון כלפה: האמת היא שיכול להיות שזה היה יותר טוב, אבל יכול להיות שכדי לתת תמריץ למשרד האוצר כדי לפעול, כנראה זאת הדרך.

זבולון כלפה: אני לא מבין דרך אחרת.

זבולון כלפה: אני רואה שמה שכנראה גורם להם להתחיל לזוז זה כאשר אתה פוגע בכל מיני נקודות שכנראה חשובות להם.

זבולון כלפה: אני לא רוצה את הסגנון הזה ואני חושב שהוא לא טוב.

זבולון כלפה: הדיון היה צריך להיות הרבה יותר ענייני אבל לא יכול להיות שאנחנו באים כאן לדיון – וחלילה בלי לפגוע באף אחד – כל כך עקרוני וכל כך משמעותי ומולנו יושבים אנשים שהם רפרנטים במשרד האוצר.

זבולון כלפה: עם כל הכבוד, הסמכות שלו היא להגיע לסגן שיגיע לממונה שיגיע לראש האגף.

זבולון כלפה: נראה לי שמישהו לא לוקח את האירוע בממדים שאמורים לקחת אותו.

זבולון כלפה: הצעה שנייה.

זבולון כלפה: אני מציע שהוועדה תפרוס את חסותה על האירוע הזה.

זבולון כלפה: זאת אומרת, זה לא יסתיים בדיון הזה.

זבולון כלפה: אני מציע שכבר בשבוע הבא נקיים דיון נוסף, ואם צריך – נקיים דיון פעמיים בשבוע.

זבולון כלפה: האירוע הזה חייב להגיע לסיום בזמן סביר.

זבולון כלפה: אם באמת הייתה כוונה רצינית ואמיתית מצד האוצר, אני הייתי מצפה שאם ב-14 בהסתיימה הסופה, ב-16 וב-17 כבר היו מקדמות ראשוניות כי כולם הבינו שמדובר בנזקים.

זבולון כלפה: לא יכול להיות שהמקדמות סוכמו אתמול בערב והדיון מתקיים היום.

זבולון כלפה: להבנתי יש כאן חיבור ברור וישיר.

זבולון כלפה: אני מצר על כך וחבל שהדברים הם לא ענייניים.

זבולון כלפה: כמה משפטים לגבי צד החקלאות והחקלאים.

זבולון כלפה: דיבר כאן צביקה כהן סמנכ"ל משרד החקלאות, לצערי הדברים האלו, חלקם הגדול מבוטחים במסגרת הקרן לנזקי הטבע שהיא בעידוד המדינה והיא באמת באה לתת מענה מסוים לגבי הגידולים עצמם והוא מסוים כיוון שסוג הביטוחים שם הוא מאוד שונה ומגוון.

זבולון כלפה: חשוב לדעת שיש גידולים שהקרן לא מבטחת, לא מוכנה לבטח ולא יכולה לבטח וזה מכל מיני וטענות.

זבולון כלפה: אמנם הגידולים לא רבים אבל יש גם גידולים כאלה והם קיימים באזורים שונים ברחבי הארץ ולהם צריך לתת התייחסות.

זבולון כלפה: נקודה שנייה היא הסוגיה של המבנים.

זבולון כלפה: מדובר בהרבה מאוד מבנים, חלקם הן חממות ובתי צמיחה שדרך אגב העלויות שלהם הן שונות כי למשל בבקעה החממות של התבלינים, דונם אחד, עלות ההקמה שלו היא סדר גודל של 100-120 אלף שקלים.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: מחזירים את זה.

זבולון כלפה: חלילה.

זבולון כלפה: מחזירים למי שזה היה.

זבולון כלפה: לא מחזירים שום דבר וגם לא מוסרים בעזרת השם.

זבולון כלפה: תנוח דעתך.

משה גפני: אתה לא מכיר את הממשלה הזאת.

זבולון כלפה: אני מכיר.

זבולון כלפה: מה לעשות, אנחנו חברים בה.

יעקב ליצמן: אתם אחים בה.

יעקב ליצמן: לא חברים.

זבולון כלפה: גם שלכם.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אני אח חורג.

זבולון כלפה: אני רוצה לומר בעניין הזה של המבנים שיש כאן מדרוג של דברים שצריך לקחת אותם בחשבון.

זבולון כלפה: תחשבו במושג של אותו חקלאי בודד בבקעה לדוגמה עם אותם שישה או שמונה דונם שהעסק שלו קרס טוטלית.

זבולון כלפה: זאת משפחה שכל מפעל חייה שם, שני בני הזוג עובדים בזה ובעיני זה לא יעלה על הדעת כי הרי כל יום שאנחנו משתהים עם פתרונות כלפיהם, אנחנו נימצא כאן בבעיה קשה מאוד.

זבולון כלפה: אני מקווה שבאמת נתכנס לפתרון בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

ניסן סלומינסקי: אחר כך ליצמן.

מיכל בירן: האמירה שלי היא קצרה והיא נוקבת.

מיכל בירן: זאת אחריות המדינה.

מיכל בירן: לא מדובר כאן ברשלנות של אנשים, לא מדובר כאן במישהו שהשאיר את התנור דולק ולכן נשרף לו הסלון, לא מדובר כאן במי ששכח לצייד את רכבו לחורף.

מיכל בירן: קרה כאן אירוע שקרה למדינה והמדינה צריכה לקחת על זה אחריות ולתת גיבוי מלא לרשויות המקומיות, למועצות האזוריות, לבתי הספר ולעסקים הפרטיים שספגו נזק בגין הדבר הזה.

מיכל בירן: מה שראינו בשבועיים האחרונים זה שהמדינה מקטינה ומקטינה את עצמה, נותנת צ'ופר של חצי מיליארד שקלים למעסיקים, מודיעה שהיא לא תעלה מס חברות, מקטינה ומקטינה את המדינה ואז היא תבוא ותגיד שהיא מצטערת, אין כסף.

מיכל בירן: אני חושבת שזאת אחריות המדינה וזאת אחריות ועדת הכספים לוודא שהמדינה עומדת באחריותה.

יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב ליצמן: חבל שזבולון קלפה יצא.

ניסן סלומינסקי: הוא ירד לוועדת הפנים שם מתקיים דיון בו הוא צריך להיות.

יעקב ליצמן: לא משנה, אבל הוא לא כאן כדי שאני אוכל להתעמת אתו.

יעקב ליצמן: הוא אמר דבר שבאופן חלקי הוא לא נכון.

יעקב ליצמן: אני התעניינתי.

יעקב ליצמן: הוא אמר שהעבירו מקדמות.

יעקב ליצמן: שאלתי את עיריית ירושלים אם היא קיבלה מקדמה, אבל אגורה אחת הם לא קיבלו.

יעקב ליצמן: מה זה העבירו?

יעקב ליצמן: למי העבירו?

יעקב ליצמן: בתי ספר התמוטטו, כולל גם החינוך העצמאי שאני חלק ממנו, כולל כל בתי הספר ולא משנה לי אם הם בעיר העתיקה או במערב העיר.

יעקב ליצמן: הנזק ברחובות גדול מאוד ועד לרגע זה לא העבירו אגורה שחוקה אחת.

יעקב ליצמן: מה זה אומר?

יעקב ליצמן: אתה יודע במה זה תלוי?

יעקב ליצמן: בין שמאים לארץ.

יעקב ליצמן: השמאי צריך להחליט והוא צריך לבדוק.

יעקב ליצמן: אומרים לנו כאן שהקימו מטה חירום.

יעקב ליצמן: גם אני הקמתי מטה חירום.

יעקב ליצמן: זה עולה כסף להקים מטה חירום?

יעקב ליצמן: חייבים לפצות כל עיר שנפגעה במקדמה.

יעקב ליצמן: כל פעם אפשר להחזיר כסף.

יעקב ליצמן: ממילא משרד הפנים שולט בכספים.

יעקב ליצמן: אם הוא חלילה וחס נתן יותר מדי כסף, הוא ייקח אותו בחזרה, אבל בינתיים תנו לשפץ בתי ספר.

יעקב ליצמן: במקום לתת את הכסף ולא לחכות עד שנקיים דיון, גם עכשיו לא נתנו לזה.

יעקב ליצמן: שאל את ראש העיר שיושב כאן.

יעקב ליצמן: קיבלת אגורה אחת?

ניסן סלומינסקי: ירושלים היא בחשבון נפרד.

יעקב ליצמן: ירושלים היא לא עיר?

ראובן ריבלין: אגב, אנחנו הקמנו מטה חירום אצלנו, רותי בגין ונחמה ריבלין, אבל לא הצלחנו לצאת מהבית.

יעקב ליצמן: ההצעה שלי היא לא לחכות לשמאים אלא צריך דבר ראשון לתת מקדמה ולעשות זאת עכשיו כדי שהמערכות יתחילו לעבוד.

יעקב ליצמן: אחר כך יתחשבנו.

יעקב ליצמן: לשמאי יש זמן ועד שהוא יעביר את החשבון, ירד עוד שלג ואנחנו נבכה על השלג הבא.

יעקב ליצמן: גם לבתי חולים נגרם נזק גדול.

יעקב ליצמן: שמעתי דבר שהטריד אותי יותר מכל וזה אי הסדר.

יעקב ליצמן: זה מעבר לכסף.

יעקב ליצמן: בא משרד החינוך ואומר שאפילו לא דיברו אתו.

יעקב ליצמן: שאלו אותו פה ושם אבל דיון רציני על הנושא של בתי הספר לא התקיים.

יעקב ליצמן: אנחנו בשיא החורף כרגע, חלק מבתי הספר התמוטטו ולא משנה כמה העירייה רוצה לעזור והיא הדביקה את החלונות ותיקנה פה ושם אבל אי אפשר ללמוד בבתי ספר כאלה בחורף.

יעקב ליצמן: אני לא רואה שהממשלה – חוץ מראש הממשלה שידע לצחוק במסיבת עיתונאים – יודעת להביא כסף חירום.

יעקב ליצמן: חלילה וחס, אני לא משווה, כאשר קורה פיגוע, למחרת בבוקר מס רכוש מתקן את החלונות, עובד, מסדר את הכול ונותן כסף.

יעקב ליצמן: אנחנו שבועיים אחרי הסופה ולא ראינו כלום, רק מטה חירום ועוד פעם ועדה.

יעקב ליצמן: מה שצריך לצאת מכאן זאת קריאה לתת מקדמה רצינית בלי לבדוק כרגע את הנזקים ובלי לבדוק דבר כלשהו, כמובן לפי גודל הישוב, ואחר כך יעשו את החשבון עם השמאים, אם חלילה נתנו למועצה יותר מדי, יתקזזו אתה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אורי ואחר כך אראל.

אורי מקלב: יש רק סקטור אחד שעדיין לא מיוצג ולא יוצג כאן בוועדה ואלה האנשים הפרטיים שגם הם ניזוקו.

אורי מקלב: רבים מהם ניזוקו למשל בגלל עצים שנפלו.

יעקב ליצמן: או אישית.

יעקב ליצמן: שנפלו אישית.

אורי מקלב: יש אנשים שניזוקו ואין להם ביטוח מקיף או הרכבים שלהם ניזוקו או נהרסו כליל ואף אחד לא מפצה אותם.

אורי מקלב: למי הם צריכים ללכת?

ניסן סלומינסקי: שאלנו אותם.

אורי מקלב: גם על זה לא קיבלנו תשובה.

אורי מקלב: כפי שאמר חבר הכנסת ליצמן יש מאות פצועים בגוף ואנחנו אומרים עכשיו שאין פגיעות בנפש.

אורי מקלב: יש גם פגיעות בנפש.

אורי מקלב: יש גם כאלה שיש להם פגיעות בנפש שהן לא מיד אלא באירוע מתגלגל.

אורי מקלב: קשישים שהיו ארבעה ימים בלי חשמל והיום מאושפזים בגלל סיבוכים, זה לא נקרא פגיעות בנפש?

אורי מקלב: ארבע יממות לא היה חשמל ולא היה חימום בקור הנוראי הזה.

אורי מקלב: מעבר לכך, יש אנשים שעברו ניתוחים אורתופדיים מורכבים וחלקם נפלו והחליקו לא ביום הראשון ולא ביום השני אלא ביום השביעי וביום השמיני.

אורי מקלב: יש כאן ירושלמים ותיקים שיודעים ושומעים שמדובר בשלג שלא היה כאן 150 שנים, בשלג שלא היה כאן מאה שנים אבל אנחנו ראינו שלגים.

אורי מקלב: השלג הזה ממש לא הגיע בהפתעה.

ראובן ריבלין: שלג כזה היה ב-1951.

ראובן ריבלין: אז ירד שלג בכל הארץ.

אורי מקלב: אומרים שמאה שנים לא היה מצב כזה.

אורי מקלב: הבעיה היא שלא הגיעה אספקה ולא רק שלא הגיעה האספקה ביום השלג אלא שגם יומיים לאחר מכן לא הצליחו להגיע עם המכוניות למקומות רבים כי הכבישים לא היו מפונים ולכן המשאיות לא הצליחו להגיע לכבישים ומדובר בתושבים שאין להם אפשרות להגיע למרכזים גדולים.

אורי מקלב: ביום שני לא הצלחת להביא את הלחם שלך למקומות רבים בירושלים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להבדיל בין עין הסערה למה שקרה לאחר מכן.

אורי מקלב: עדיין במשך ארבעה וחמישה ימים העיר לא תפקדה.

אורי מקלב: נגרמו נזקים גדולים למשק והחשש שלי הוא שהרשויות לא עשו את כל מה שיכלו לעשות בגלל שלא ידעו מי יפצה אותן.

אורי מקלב: לא פיזרו מלח כי הרי אם היו מפזרים מלח לא היו מחליקים, לא היה קרח בבקרים והיו יכולים להימנע דברים רבים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שארבעה-חמישה ימים לא למדו בבתי הספר ואנשים לא הלכו לעבודה או הגיעו מאוחר ויצאו אחרי שעתיים-שלוש כדי לחזור הביתה לפני שהרחובות יתכסו בקרח.

אורי מקלב: אולי האוצר פעם יחשוב איזה נזק נגרם למשק בגלל המצב הזה, בגלל עומסי התנועה שהיו עד לשעות הצהרים כאשר אנשים חיכו שעתיים כדי לנסוע שניים-שלושה קילומטרים.

אורי מקלב: אלה נזקים ישירים ואף אחד לא חושב עליהם.

אורי מקלב: אין לי ספק שהרשויות יכלו להיכנס הרבה יותר חזק אחרי עין הסערה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על שישי-שבת אלא מיום ראשון, אז כבר לא ירד שלג.

אורי מקלב: היו יכולים לעבוד עם כלים.

אורי מקלב: לא הביאו אנשים בנוסף לאנשי העירייה ולא מפעילים אנשים חיצוניים כי הם לא יודעים מי יפצה אותם.

ניסן סלומינסקי: אראל ואחר כך רובי.

אראל מרגלית: אני חושב שחלק גדול מההעברות של סוף השנה שמבקשים מאתנו לעשות, אני חושב שאנחנו צריכים לכרוך דבר בדבר.

אראל מרגלית: התגובה של משרד האוצר כאן והתגובה של משרד הכלכלה ושל משרד הפנים, עם כל הכבוד, לא מספקת אותנו.

אראל מרגלית: היא לא מספקת אותנו לא ברמת הדרג ולא ברמת התשובות.

אראל מרגלית: יש כמה דברים שצריכים לעשות בהם סדר עכשיו כאשר הדבר הראשון הוא נושא העסקים הקטנים והבינוניים והנושא של התעשייה.

אראל מרגלית: צריך לקבוע בצורה רציונאלית, לא בצורה מתלהמת, פחות או יותר את המסגרת לפיה אנשים צריכים לקבל את הפיצוי, להחליט מה סביר ולהעמיד את הפיצוי הזה לרשות אותם עסקים.

אראל מרגלית: יש לנו פרויקט של 3,000 משפחות, 3,000 ילדים בשכונות המתקשות של ירושלים.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר דווקא על האנשים שהרבה פעמים שכר העבודה שלהם הוא יחסית נמוך, הם מקבלים לפי שעת עבודה, לפעמים הם עובדי קבלן ואף אחד לא מפצה אותם כי הם לא דפקו שעון והרבה מאוד מהכסף הלך לאיבוד.

אראל מרגלית: אני רוצה שעיריית ירושלים תיקח על עצמה אחריות גם על אותם גורמים שמקבלים פחות ומשתכרים פחות.

אראל מרגלית: בעיר הזאת יש קבוצה מאוד גדולה שהם גם עובדי קבלן, גם עובדים לפי שעות – יש את זה גם בעירייה וגם במקומות אחרים – ואני מבקש לקחת עליהם אחריות.

אראל מרגלית: אנחנו, כולנו ביחד.

מיכל בירן: אתם מתכוונים לעשות את זה?

ניר ברקת: אם הם לא עובדי עירייה, אין לנו סמכות לעשות זאת.

מיכל בירן: אם הם עושים פעולות של העירייה, נשלחים בשליחות

מיכל בירן: כם למשימות ואתם נותנים להם להיפגע כי עשיתם מכרזים כך שלא תצטרכו לקחת עליהם אחריות מלאה, זאת אחריותך.

ניר ברקת: עובדי עיריית ירושלים או מטעמה, זה סיפור אחד.

ניר ברקת: כאן מדובר בסיפור פרטי.

ניר ברקת: זה לא קשור לירושלים אלא זאת החלטת מדינה.

אראל מרגלית: כבוד ראש העיר, זה גם קשור לירושלים כמו שזה קשור לצפת ולמקומות אחרים.

אראל מרגלית: זה קשור לכל מקום והמדינה צריכה לקחת את זה אחריות, אתה צודק, אבל גם העיר עצמה.

יעקב ליצמן: הממשלה תיקח אחריות על העובדים שלה שהם עובדי קבלן.

אראל מרגלית: נכון אבל גם העירייה צריכה לקחת על זה סוג של אחריות וזאת גם אחריות נורמטיבית.

אראל מרגלית: אני אומר לכם שגם לגבי משרדי הממשלה, גם לגבי המעסיקים וגם לגבי עירייה, אנחנו צריכים לקחת אחריות על אותם עובדים שהרבה פעמים הם קשי יום שעובדים לפי שעות והם נפגעו באופן חמור.

אראל מרגלית: כרגע אף אחד לא מחזיר להם את הכסף.

אראל מרגלית: אתם צריכים לדאוג גם עסקים קטנים ובינוניים וגם לעובדים כולל עובדי קבלן, כולל עובדים לפי שעות.

אראל מרגלית: ברמה הפרקטית ואמר נכון חבר הכנסת ליצמן.

אראל מרגלית: אפשר לקבוע כרגע סוג של מקדמה באומדן כללי שכל עירייה שנפגעה תקבל.

אראל מרגלית: אפשר להתחשבן אחר כך אבל אנחנו מבקשים שהדבר הזה ייעשה עכשיו, ייעשה בצורה מסודרת ויאמרו לנו מה התכנית.

אראל מרגלית: אני קצת מתפלא על כך שמשרדי הממשלה לא שולחים את האנשים הבכירים שלהם לדיון הזה.

<אדריאנה מסלר: יש אפשרות להגיב לזה?

ניסן סלומינסקי: אם נספיק, אבל קודם כל חברי הכנסת.

מיכל בירן: יש לך תשובה לגבי עובדי קבלן?

<רבקה ורבנר: לא.

<רבקה ורבנר: יש בעיה משפטית.

<רבקה ורבנר: אני אחכה לתורי ואני אגיב בתורי.

משה גפני: משרד הכלכלה הוא באמת חשוב, אבל אני עברתי פריימריס ואני לפני משרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: רובי ואחר כך אלעזר.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר היקר ואתה יקר לי.

ראובן ריבלין: האחריות היא על המדינה אבל האחריות היא גם על העירייה.

ראובן ריבלין: פעמים הצורך לצפות דברים שגם אם הם באים בהפתעה ובעוצמה רבה, היא מוטלת על העירייה משום שתושבי העיר הם האנשים ששמו אותך למלוך עליהם ואתה צריך לדאוג לכל אותה מערכת בה צריך את השילוב בין האפשרויות הארציות לבין האפשרויות המקומיות העירוניות וכך הלאה וכך הלאה לגבי כל ראשי המועצות שנמצאים כאן.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך שבמדינה שלנו יש לנו לאחרונה נטייה לאפשר קטסטרופות ואחר כך לחלק צל"שים למי שמוציא אותנו מהקטסטרופה.

ראובן ריבלין: מדוע היה צריך להכניס אנשים לכביש 1 כאשר כבר השלג ירד ואחר כך באמת לאותן קבוצות נפלאות של מתנדבים אזרחים שבאמת כולנו צריכים לגמור את ההלל עליהם, אנחנו נותנים להם צל"שים?

ראובן ריבלין: הכי פשוט היה לא להצריך אותם לבוא ולהוציא ילדים ונשים הרות מתוך מכוניות שנכנסו.

ראובן ריבלין: במקום לעצור אותם ביציאה, תעצור אותם בכניסה.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים, פקודות קבע שצריכות להיות מובנות מאליהן.

ראובן ריבלין: פתיחת צירים, הוא הדבר העיקרי לו אנחנו צריכים לדאוג ופתיחת צירים זה לא לאפשר לאזרחים להתחיל להתרוצץ ברגע שהתחיל לרדת שלג ואנחנו לא יודעים מה המשכו.

ראובן ריבלין: אמר ראש עיר שבהחלט היה נערץ על תושבי ירושלים, כמו רבים מראשי העיר שמכהנים כיום, שיכול להיות ששלג הוא יום חג לירושלים אבל אנחנו צריכים לדאוג שירושלים תאפשר לתת את כל אותם דברים אלמנטריים לאזרחיה.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שהאזרחים היו כלואים בתוך הבתים.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר לך אדוני ראש העיר שהעירייה צריכה להיות זו שתדרוש מהממשלה כפקודות קבע לקרב את אותם דברים שצריך.

ראובן ריבלין: למשל, החטיבה הירושלמית המפורסמת משנות ה-60, לפני מלחמת ששת הימים, ובשנות ה-70, הייתה ערוכה לשלג כמו העירייה תחת פיקוד העירייה.

ראובן ריבלין: הדברים האלה היו ברורים מאליהם.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לקיים דיון.

ראובן ריבלין: אני בעד ההצעה שלכם ובעד הצעתו של ליצמן.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק המדינה צריכה היום לא רק לפזר כל מיני ברכות.

יעקב ליצמן: לא לפזר מלח אלא לפזר כסף.

ראובן ריבלין: גם מלח צריך.

אראל מרגלית: לפזר מלח על הכבישים ולא על הפצעים.

ראובן ריבלין: כל דבר בעתו ובמקומו.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שהיום צריך להתארגן ולאפשר לרשויות המקומיות לחזור לעצמן.

ראובן ריבלין: הנושא של חברת החשמל הוא נושא מרכזי שצריך לדון בו במסגרת הארצית וכן הלאה וכן הלאה.

ראובן ריבלין: תודה רבה על שאפשרת לי לומר את הדברים.

אלעזר שטרן: ברשותכם, אני אזרה מלח גם על הפצעים שלנו עצמנו.

אלעזר שטרן: אני מצטרף לכל הדרישות לקבלת אחריות הממשלה, גם להכנות, להעברת מקדמות לעסקים הקטנים אבל לא אחזור על הדברים.

אלעזר שטרן: אני באמת שואל את עצמנו חברי ועדת הכספים האם התפקיד שלנו הוא רק לזרוק את הכול על הממשלה ואני אומר למה אני שואל את השאלה.

אלעזר שטרן: לפני שלושה ימים התכנסנו לדיון חירום כדי להעביר כסף למועצות אזוריות שאני חושב שבמקרה היו ביהודה ושומרון.

אלעזר שטרן: העברנו שישים מיליון שקלים.

אלעזר שטרן: המדינה היא של כולנו, הכספים האלה של כולנו.

אלעזר שטרן: לא ידענו שהולך להיות דיון ביום רביעי על שלג שהיה, לא יכולנו להגיד שאם לאוצר יש רזרבות כאלה להעביר ביום האחרון של השנה, בואו נסתכל על מה שיותר דחוף.

אלעזר שטרן: אני אומר שוב, אל תעשו אותי אויב ההתיישבות ביהודה ושומרון כי זה לא יעזור.

אלעזר שטרן: תעשו אותי כמה שאתם רוצים ממלכתי ותבדקי את הדברים לגופם.

אלעזר שטרן: לא אמרו לנו לאן עוברים הכספים, לא ידעו לאן עוברים הכספים האלה.

אלעזר שטרן: שר אחד יגיד שאלה כספים קואליציוניים ואלה הבטחות, אחד יגיד שצורכי הביטחון ביהודה ושומרון – שאולי אין להם קשר לפינוי צירים למרות שאני חושב שיש להם – והם לעוד שכבת מיגון על רכב ולעוד קיר בטון על בית.

אלעזר שטרן: אנחנו חברי ועדת הכספים שמסתכלים על הרזרבות של האוצר ודואגים לחלק אותן מהר ביום האחרון של השנה ולשם כך באים ביום ראשון.

אלעזר שטרן: לא יכולנו להגיד שנשמור קצת לשלג שהיה?

אלעזר שטרן: לא ראינו אותו?

אלעזר שטרן: הנזקים האלה היו שקופים לנו, או שבאמת יש לנו כאן סוג של תוכן.

אלעזר שטרן: אמרתי שיש לי בת באלעזר ואני מכיר בדיוק את הקשיים - ויש שם קשיים שצריך לתת להם פתרון – וגם הם היו סגורים שם.

אלעזר שטרן: למדינה יש אחריות אבל החכמה שלנו היא לבוא לכאן וכל אחד מאתנו הוא סוג של פופוליסט – ואני אומר לכם את האמת – וכולם זורקים את הכול על האוצר.

יעקב ליצמן: מי ישלם?

אלעזר שטרן: אני מזכיר לך שאני לא שר האוצר ואני לא מהמפלגה שלו.

אלעזר שטרן: אני אומר שאני חלק מהעניין.

אלעזר שטרן: לחלקם של הדברים האלה הצבעתי בעד ובטח לא התנגדתי.

אלעזר שטרן: אני מדבר עלי ולא על אחרים.

יעקב ליצמן: גם אחרי שחילקתם שישים מיליון שקלים, יש כסף גם עכשיו.

יעקב ליצמן: הבעיה שהם לא נותנים אותו.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, הנושא הזה של הפיצויים הוא דבר חשוב מאוד אבל צריך לראות שבסופו של יום הפיצויים יגיעו לאותם אנשים הנפגעים הקטנים או הנפגעים בשטח.

יעקב אשר: יש הרבה מאוד אנשים שנפגעו גם פיזית.

יעקב אשר: דובר קודם על עובדי הקבלן.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לכם שהוצאתי מכתב לשר הכלכלה ממש ביום השני או השלישי של הסערה וראיתי שיצאה הנחיה של נציבות שירות המדינה לשלם חצי יום לעובדי המדינה וחצי יום ייחשב להם כחופשה או היעדר עבודה.

יעקב אשר: אותם עובדי קבלן או עובדים זמניים, גם בשירות המדינה וגם בשירות העירייה – ואני מסכים שאי אפשר לתבוע מהעירייה מה ש לא נתבע מהמדינה עצמה לעשות – בכך שמפלים את העובדים האלה, אנחנו גורמים להם להיות בקונפליקט עם עצמם בזמן הסערה, האם לסכן את נפשם ולצאת לעבודה למרות שהם יכולים לסכן את בריאותם ואת שלומם, או להפסיד יום עבודה ואני לא בטוח שזה כל כך קל לקבל החלטה כשיש בבית ילדים שצריכים לאכול.

יעקב אשר: לכן לדעתי במקרים כאלה חייבת להיות אחידות לכולם, עובד קבלן, עובד זמני, עובד בחוזה כזה או בחוזה אחר.

ניר ברקת: זאת החלטה של הממונה על השכר.

ניר ברקת: זאת לא ההחלטה של העירייה.

ניסן סלומינסקי: עורכת הדין רבקה ורבנר, את יכולה לתת תשובה קצרה לנושא הזה של עובדי קבלן?

<רבקה ורבנר: התשובה שלי היא כללית לעובדים, עובד קבלן או לא עובד קבלן וכולי.

<רבקה ורבנר: היא לא תשובה אלא אמירה, תגובה שצריך לשים אותה על השולחן בגלוי.

ניסן סלומינסקי: את מייצגת את משרד הכלכלה?

<רבקה ורבנר: אני סגנית הממונה הראשי על יחסי עבודה במשרד הכלכלה.

<רבקה ורבנר: אני מדברת על המצב הקיים בחוק.

ראובן ריבלין: מה הדבר שאת רוצה להגיד?

<רבקה ורבנר: אני לא חייבת להגיד.

<רבקה ורבנר: אם רוצים לשמוע, אני אומר.

ניסן סלומינסקי: תאמרי את הדברים.

יעקב ליצמן: לא צריך להאריך.

<רבקה ורבנר: עוד לא התחלתי, אז איך אני יכולה להאריך?

<רבקה ורבנר: המצב החוקי הקיים הוא כזה: אנשים שעובדים על פי חוק, החוק קבע שכסף מקבלים אנשים עבור עבודה.

<רבקה ורבנר: אם רוצים לשנות את זה, זה דורש תיקון.

יעקב אשר: אנחנו מדברים על לפנים משורת הדין.

<רבקה ורבנר: עולה שאלה משפטית.

<רבקה ורבנר: בטרם מי יחלק מה וכמה לפנים משורת הדין, קיימת שאלה משפטית אמיתית שאנחנו דנים בה.

<רבקה ורבנר: יש כאן שאלה של כוח עלין, יש כאן אנשים שבאמת מכוח עליון לא יכלו לעבוד וצריך לחשוב איך ומה, ויש אנשים שלא פתחו את העסק כי היה להם קר.

<רבקה ורבנר: יש כל מיני.

<רבקה ורבנר: אנחנו דנים בזה.

<רבקה ורבנר: אנחנו יכולים להגיד שאנחנו רוצים לפעול לפנים משורת הדין אבל החוק הוא כזה.

ניסן סלומינסקי: מי זה אנחנו שדנים?

<רבקה ורבנר: משרד הכלכלה.

מיכל בירן: את לא עושה השוואת תנאים.

<רבקה ורבנר: אני לא אומרת את זה בהבדל לשום תנאי לעובדים כאלה או אחרים.

<רבקה ורבנר: אני אומרת את זה ברמת העיקרון.

מיכל בירן: ניסן, זאת גם אחריותך, יכולת ב-260 מיליון – ואנחנו מגבים אותם – לתת פיצוי שהמדינה צריכה לפצות בגלל עובדי הקבלן.

יעקב אשר: לפני כמה ימים הייתה החלטה של נציבות שירות המדינה לשלם לעובדי המדינה ואפשר לקרוא לזה לפנים משורת הדין.

יעקב אשר: אני מבקש את אותו לפנים משורת הדין לעשות כרגע ואחר כך לשבת, לדון ולבדוק דברים אחרים.

יעקב אשר: לא יכול להיות שמאחד דורשים להיות אמיץ יותר והשני יושב בבית בבטחה.

יעקב אשר: לא יכול להיות דבר כזה.

מיכל בירן: אפשר שזאת תהיה החלטה של ועדת כספים?

יעקב אשר: אני מבקש.

יעקב אשר: מצד משרד הכלכלה זה היה נשמע יותר משהו דקלרטיבי ולא משהו מעשי אבל צריכים לקבל החלטות מעשיות.

יעקב אשר: לגבי הנושא של פיצוי רשויות.

יעקב אשר: אני מסכים למה אמר הרב ליצמן.

יעקב אשר: קודם כל להתחיל עם מקדמה וזה דבר שמקובל בדברים רבים אבל יש גם אבל.

יעקב אשר: אני חושב שכל רשות שאמורה לקבל כסף כפיצוי צריכה להכין היום תכנית ברורה איך היא ערוכה לפעם הבאה.

יעקב אשר: לבוא היום ולומר שהממשלה אשמה – ונכון שגם הממשלה אשמה – התפקיד של ראש עיר הוא להתריע על כך מראש ולדעת מראש אם הוא יכול להיות ערוך או הוא צריך דברים כאלה ואחרים מהמשרד לביטחון פנים, מהמשרד להגנת העורף וכולי.

יעקב אשר: הדבר הזה ייעשה בצורה כזאת שכל עיר תוכל להציג במשרד הפנים או במשרד הרלוונטי תכנית אופרטיבית כך שבפעם הבאה לא יהיו תירוצים כי התירוצים שהיו לא יכולים לחזור שוב.

<אילן שוחט: איזה תירוצים?

<אילן שוחט: על מה אתה מדבר?

<אילן שוחט: תראה לי עירייה באירופה שיכולה להתמודד כך עם סופה כזאת.

יעקב אשר: לא שמעת מה אמרתי.

<אילן שוחט: הבעיה הכי גדולה היא שלא מכריזים על מצב חירום בעורף.

<אילן שוחט: כולכם כאן מתברברים ומתברברים.

<אילן שוחט: אם היו מכריזים על מצב חירום בעורף, האוצר היה נותן.

ניסן סלומינסקי: אתה מתפרץ ואתה מקלקל לך.

מיכל בירן: הוא אמר דבר חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: לדעתך, אבל יש עוד חברי כנסת שלא דיברו.

<אילן שוחט: כל הבלגן ברשויות היה בגלל שלא הכריזו מצב חירום ולמה לא מכריזים?

<אילן שוחט: כי פוחדים לשלם כסף ואתם כאן הופכים את העולם, וכל הכבוד לכם.

ניסן סלומינסקי: אתה ממשיך לדבר.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אתה תבקש את עזרת הוועדה.

<אילן שוחט: אני עוזר לכם.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה לא עוזר לנו.

ניסן סלומינסקי: אם יש חברי כנסת שלא הספיקו לדבר, אתה לא עוזר לנו.

<אילן שוחט: לא נוגעים בנקודה.

ניסן סלומינסקי: לדעתך.

ראובן ריבלין: אם הוא ראש עיר, מותר לו.

ניסן סלומינסקי: גם ר' יעקב היה ויותר זמן ממנו.

ניסן סלומינסקי: גם אני הייתי יותר זמן ממנו, אז מה?

<אילן שוחט: אני מתנצל.

<אילן שוחט: אני מתנצל אם הרמתי את הקול.

משה גפני: אני רוצה לומר משפט אבל לא זה נושא הדיון אלא שמעניין לעניין באותו עניין שנאמר כאן על ידי החברים.

משה גפני: אנחנו מדינה במזרח התיכון, עברנו סופה בינונית של שלג וזה היה מבחן האם מדינת ישראל יכולה לעמוד בדברים יותר חמורים.

משה גפני: אנחנו נמצאים על השבר הסורי אפריקני, אנחנו נמצאים במזרח התיכון עם איומי טילים קשים, ומדינת ישראל לצערנו הרב איננה ערוכה למקרי חירום.

משה גפני: היא לא ערוכה.

משה גפני: אין גוף אחד שלוקח לעצמו את הפיקוד כאשר קורה דבר כזה.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: אין מציאות כזאת בה אנחנו יודעים מי עוצר – כמו שאמר רובי ריבלין – את התחבורה בכניסה לכביש 1 כדי שלא ייתקעו רכבים ואז אי אפשר יהיה לפנות צירים למקרי חירום, להעביר אנשים חולים לבתי חולים.

משה גפני: אף אחד לא לקח על עצמו אחריות.

משה גפני: אני מצטער שהקואליציה החליטה שלא מקימים ועדת חקירה פרלמנטרית שהייתה מרכזת את כל הדברים.

משה גפני: זאת אמנם ביקורת אבל הביקורת הזאת היא ביקורת בונה ואני מצטער שזה לא קורה ואנחנו עכשיו דנים על העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לומר לך אדוני היושב.

משה גפני: לא הוכרז מצב חירום ולא קרה שום דבר.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: ועדת הכספים עברה אירועים כאלה.

משה גפני: היא עברה בעמוד ענן, היא עברה בשריפה ביערות הכרמל כאשר גם אז לא הוכרז מצב חירום, והוועדה לא הרפתה ממשרדי הממשלה.

משה גפני: הם נקראו לכאן יומיים אחרי שזה קרה.

משה גפני: אני ביקשתי מהם ייתנו לנו דד ליין.

משה גפני: בעמוד ענן היה צריך על פי החוק מס רכוש, והם היו יכולים לסחוב את זה שנתיים.

משה גפני: שאף אחד לא ידבר כאן על כסף כי הוא לא רלוונטי בכלל.

משה גפני: מדינה יכולה לשלם את הפיצויים גם לאנשים הפרטיים לפי החלטות, גם לבעלי עסקים, גם לרשויות המקומיות, גם לשירותי החירום, למי שנפגע.

משה גפני: היא יכולה לעשות זאת על פי החלטה עם הגיון ועם שכל ולא שיבואו לכאן פקידים, שאני מאוד מכבד אותם.

משה גפני: הם באמת מקבלים החלטות בממשלה הזאת, כולל גם סגנית הממונה על יחסי העבודה במשרד הכלכלה שמסביר לנו את החוק.

משה גפני: עם כל הכבוד, אלה אנשים מאוד מוכשרים אבל הם בכלל לא רלוונטיים לעניין הזה.

משה גפני: עד לרגע זה לא התקיים דיון מערכתי בממשלת ישראל איך מפצים.

משה גפני: אתם רוצים לדעת מאיפה הכסף?

משה גפני: ממס המעסיקים שהולכים להוריד בעוד שבועיים-שלושה כי אחרת הוא היה יורד כבר עכשיו.

משה גפני: באמת, אין כסף במדינה?

משה גפני: אתם עושים צחוק מעצמכם.

משה גפני: אתם פוגעים ברשויות ופוגעים באנשים.

משה גפני: הרשויות לא פטורות מהאחריות לעניין הזה.

משה גפני: ראש עיריית ירושלים לא היה צריך לשבת עם ראש הממשלה במסיבת עיתונאים ולהגיד שם שלכל אחד נגיע.

משה גפני: מה לכל אחד נגיע?

משה גפני: מתקשרים אלי אנשים רועדים מקור, לא יכולים לצאת מהבית, אף אחד לא יכול להגיע אליהם, אנשים חולים.

משה גפני: איך עושים מסיבת עיתונאים כזאת?

ניר ברקת: זאת לא מסיבת עיתונאים.

ניר ברקת: זאת הייתה הערכת מצב שראש הממשלה בא יום אחרי יום למטה השלג של עיריית ירושלים.

ניר ברקת: זה לא הוגן.

משה גפני: לי יש חסינות.

משה גפני: לך אין.

משה גפני: אני יכול להגיד גם דברים לא נכונים.

ניר ברקת: אני אומר לך שזאת הייתה הערכת מצב.

משה גפני: לא הייתה מסיבת עיתונאים ולא ישבת ליד ראש הממשלה.

ניר ברקת: ישבתי לידו בהערכת המצב שעושים פעמיים-שלוש ביום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נעזוב את העניין הזה.

משה גפני: אני אומר לכם שזה היה להתל בתושבי מדינת ישראל ובעיקר בתושבי ירושלים ובתושבי צפת והאזורים סביבן כשאומרים נגיע לכל אחד.

משה גפני: מה נגיע לכל אחד?

משה גפני: מי נושא באחריות?

משה גפני: אני רציתי לדעת על החשמל באיזושהי שכונה, רציתי לדעת על מים שהיו קפואים בברזים ואי אפשר היה לקבל מים לתינוקות, רציתי לדעת איך מעבירים יולדת להדסה, התקשרתי לכל המקומות, הייתי צריך לדבר עם אלוף פיקוד העורף, הייתי צריך לדבר עם כל אחד בנפרד, עם מפקד משטרת התנועה, עם סמנכ"ל בחברת החשמל או עם היושב ראש.

משה גפני: בושה וחרפה.

משה גפני: הביקורת היא באמת עלינו כי אנחנו הגוף שמפקח על הממשלה.

משה גפני: הממשלה כשלה והיא כשלה לחלוטין.

משה גפני: אין בכלל ויכוח בעניין.

משה גפני: מה אנחנו עושים מול הממשלה?

משה גפני: אני מציע לקיים עכשיו – זה קצת מאוחר – דיונים אינטנסיביים עד שהם ייתנו תשובות ולא רק יאמרו שהם דנים.

משה גפני: זה שהם דנים, אנחנו מכירים את זה.

יצחק כהן: משה, אנחנו לא במכון הישראלי לדמוקרטיה ואפשר לתת גם לחברים לדבר.

יצחק כהן: נתנו לך שלוש דקות אבל המשכת אחרי הזמן.

משה גפני: אני מקשיב לחברים בקשב רב.

יצחק כהן: אני חולק על חברי משה גפני, מה שבדרך כלל לא קורה.

יצחק כהן: לא צריך שום ועדת חקירה.

יצחק כהן: יש לנו מערכות חולות, ולמה?

יצחק כהן: מאז מלחמת יום הכיפורים, כל דבר ועדת חקירה, ועדת חקירה, ועדת חקירה.

יצחק כהן: מה שקרה, כל המערכות התחילו לגדר את עצמן בתוך, ואני לא רוצה להגיד את המילה כי היא לא יפה.

יצחק כהן: כל מקבלי ההחלטות, כל בעלי הסמכויות התחילו לגדר את עצמם בתוך תחומי אחריות.

יצחק כהן: הם לא יגעו מילימטר בתחום אחריות של אחר, למה?

יצחק כהן: כי תקום ועדת חקירה.

יצחק כהן: תסמונת ועדת החקירה גרמה לכך שכולם מקטינים ראש ומישהו לא יעשה משהו שחלילה אם הוא יעשה, הוא אחר כך עלול להיתבע בוועדת חקירה.

יצחק כהן: אני לא רוצה ועדת חקירה אלא אני רוצה מערכת מסודרת של קבלת החלטות ושל הפקת לקחים והגדלת ראש.

יצחק כהן: כל מקבלי הסמכות הפכו לראשי סיכה.

יצחק כהן: בעל סמכות לא יעשה כי זה לא שייך לו אלא זה שייך למישהו אחר וזאת הרעה החולה של החברה שלנו.

יצחק כהן: אני מבקש, אם רוצים לקיים דיון רציני, נקיים דיון על מהי מערכת הפקת הלקחים, מהי מערכת קבלת ההחלטות.

יצחק כהן: היחידי שהגדיל ראש הוא ראש העיר שעקף את כל המערכות והרים טלפון לרמטכ"ל וביקש סיוע.

יצחק כהן: הוא עקף את הקבינט, עקף את ועד חוץ וביטחון ועקף את כולם.

יצחק כהן: זה נקרא הגדלת ראש.

ראובן ריבלין: זה היה צריך להיעשות מראש.

יצחק כהן: אם חלילה היה קורה אסון – חלילה היה נופל טנק – ישר ועדת חקירה, אדוני ראש העיר ואדוני הרמטכ"ל, מה, כמה, למה, איך, עורך דין, 500 אלף שקלים לחשבונו וכולי וכולי.

יצחק כהן: אנחנו נמצאים במערכת חולה.

יצחק כהן: מאז מלחמת יום הכיפורים עם ועדות החקירה, לא הפיקו שום דבר חוץ מהקטנת ראש.

יצחק כהן: אין יותר לאן להקטין.

יצחק כהן: צריך לקיים דיון איך חוזרים בחזרה לשפיות, איך חוזרים בחזרה למערכות של קבלת החלטות, של סמכויות, של עזרה הדדית במשרדים, של אינטגרציה בין משרדים.

ניר ברקת: זה היה השבוע בוועדת הפנים.

ניר ברקת: ועדת הפנים קיימה דיון כזה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן עוד הרבה שרציתי שידברו כמו המשנה לראש העיר ירושלים וגם סגן ראש העיר צפת ועוד אחרים שנמצאים כאן אבל הזמן תם ואין לנו יכולת להמשיך את הדיון.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שרוב חברי הכנסת דיברו על כך שאנחנו נהיה כמו בולדוג ולא נעזוב.

ראובן ריבלין: צריך החלטת ממשלה לעניין?

ניסן סלומינסקי: לא מעניין אותי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא נרפה מזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים דיון ועוד דיון ואנחנו נדרוש.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מתי מעבירים כסף.

ניסן סלומינסקי: סכום ראשוני עבר אבל זה לא מספיק.

ניסן סלומינסקי: לישיבה הבאה אני מבקש שלא יגיעו לכאן הרפרנטים אלא מי שאחראי, כי אם לא, גם אנחנו יודעים לעשות סנקציות.

יעקב ליצמן: יש הסכמה כמעט בין כל חברי הוועדה לכך שאנחנו עומדים על כך ודורשים שבינתיים יעברו אליהם כספים.

ניסן סלומינסקי: אתמול עבר סכום, חוץ מירושלים כי לירושלים יש משא ומתן נפרד.

יעקב ליצמן: אני עומד על ירושלים ורוצה בינתיים להעביר כסף על חשבון.

ניסן סלומינסקי: העבירו לכולם.

יעקב ליצמן: לא העבירו.

ניסן סלומינסקי: ירושלים היא בדיון נפרד.

יעקב ליצמן: צריך לשפץ, צריך לתקן.

ניסן סלומינסקי: אל תיכנס לנושא של ירושלים.

יעקב ליצמן: אין תירוץ לכך.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתעמיד את זה להצבעה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מעמיד להצבעה.

<קריאה: אדוני היושב ראש, ציינתי שיש עוד רשויות שלא ניתן להן מענה.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים אתך.

יעקב ליצמן: אני מוחה על עצם הדבר שאתה לא מוכן להעלות את זה להצבעה.

יעקב ליצמן: כמעט כל חברי הוועדה מסכימים לכך.

יעקב ליצמן: נתחיל שוב לנהל אופוזיציה מול קואליציה.

ניסן סלומינסקי: אתה ממילא עושה זאת.

ניסן סלומינסקי: זה לא שייך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נסכם שנקיים דיון והדיון הבא לא יהיה רק אתכם, אני מקווה, וכבר יהיה עם תשובות שנקבל מהרשויות המקומיות ומגופים אחרים.

ניסן סלומינסקי: לא נעזוב את זה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לומר מה הסנקציות, אבל אתם יודעים שאנחנו יודעים לעשות את זה.

ראובן ריבלין: צריך לומר שאנחנו דורשים להביא את העניין הזה להכרעה.

ניסן סלומינסקי: לא רק להכרעה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה תשובות לגבי הקריטריונים בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, רשויות מקומיות, מועצות אזוריות, חינוך, עסקים, חקלאות, עובדי קבלן וכולי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שיגיע לכאן הצוות שיכול לקבל החלטות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.