ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-12-24 11:15

אילן גילאון: שלום לכולם.

אילן גילאון: את היום הבינלאומי לאנשים עם מוגבלות הקדשנו לנושא של מוגבלות נפשית, מוגבלות שבתחום שלנו, בנגישות, הנגישות הבלעדית והיחידה שקיימת היא הנגישות האנושית.

אילן גילאון: בנושא של מוגבלות הנפש, שאני מתעקש וטוען שכולנו בספקטרום ברמה כזאת או אחרת, ההנגשה היחידה היא ההנגשה האנושית.

אילן גילאון: זאת הורדת סטיגמות, יכולת להשתחרר מדעות קדומות ואין הנגשה אחרת.

אילן גילאון: זאת הרמפה האמיתית בתחום הזה.

אילן גילאון: אגב, כמעט בכל התחומים אני חושב שהגורם העיקרי לנגישות הוא הבן אדם אבל בתחום הזה זה פשוט בלעדי.

אילן גילאון: את רובכם ראיתי בכנס ואני מודה לכם.

אילן גילאון: הנושא שלנו היום היא הנחה מאגרת רישיון להפעלת מונית נגישה.

אילן גילאון: אני מבין שלגבי זה לא הייתה מחלוקת.

<אייל לב ארי: בזמנו התקיימה פגישה, עוד במהלך כהונת הכנסת הקודמת, והנוסח הזה מגבש את מה שנסגר בזמנו.

<הרצל רבינאן: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני אציג את עיקרי התקנות.

<הרצל רבינאן: אנחנו מדברים על תקנות שלמעשה נותנות הנחה מאגרת הרישיון למי שינגיש מונית ספיישל כמונית נגישה.

<הרצל רבינאן: התקנות קובעות שני מדרגים של הנחות, הנחה לבעל מונית ספיישל יחידה שהוא אדם פרטי ויש לו מונית, הוא מקבל חמישים אחוזי הנחה מאגרת הרישיון.

אילן גילאון: מה גובה אגרת הרישיון?

<הרצל רבינאן: 220 אלף שקלים נומינלי.

<הרצל רבינאן: 240 אלף שקלים.

<הרצל רבינאן: המדרג השני הוא לתאגיד שיהיו בבעלותו לפחות חמישים מוניות מונגשות והוא ישלם על כל מינית 10,000 שקלים במקום 240 אלף שקלים.

<הרצל רבינאן: הרעיון מאחורי התאגיד הוא פשוט לתת פריסה ארצית.

אילן גילאון: ישראל, אנחנו פותחים חברה כזאת ואני פורש מהכנסת.

אילן גילאון: שווה.

<ישראל אבן זהב: אני הפסקתי לעבוד.

<ישראל אבן זהב: רק בהתנדבות.

אילן גילאון: תראה איזה פיתויים יש לך.

<ישראל אבן זהב: אז מה?

<ישראל אבן זהב: אני עומד בזה.

<הרצל רבינאן: הרצון של המשרד הוא לאפשר פריסה ארצית או נרחבת ככל שאפשר כדי לתת שירות יותר גדול.

<הרצל רבינאן: הראייה שלנו היא שאם מונית ספיישל מגבעתיים תידרש לקריאה ברחובות - אנחנו גם רוצים לקבוע בתנאי הרישיון תנאי שירות, היינו שיגיע תוך חצי שעה מרגע שקוראים לו – יהיה לו מאוד קשה ליישם את זה.

<הרצל רבינאן: לכן אנחנו רוצים ליצור מצב שיהיו תאגידים, לתמרץ אותם שיהיו תאגידים שייתנו פריסה ארצית ככל שניתן ואז לחייב.

<הרצל רבינאן: גם בדרום ובצפון, מי שקורא למונית נגישה, תוך חצי שעה המונית תוכל להגיע.

אילן גילאון: אין לנו קנה מידה.

אילן גילאון: סתם אמרתי בהתלהבות רבה שזה נראה מאוד מפתה, אבל השאלה אם אכן כן ולמה זה יגרום.

אילן גילאון: זאת אומרת, למה זה כל כך ישתלם לבעל מונית?

אילן גילאון: אני הייתי הולך למציאות אחרת.

אילן גילאון: הייתי אומר שאני מחייב את הדבר הזה, קודם כל מחייב אותם ונותן להם את ההנחה מראש.

<הרצל רבינאן: לא.

<הרצל רבינאן: צריך להבין שהשקעה בהנגשת מונית היא מאוד גדולה.

אילן גילאון: זה מה שאני שואל.

<הרצל רבינאן: למעשה היא יותר גדולה מהאגרה עצמה.

<הרצל רבינאן: היינו, גם אם היינו נותנים פטור מלא, עדיין העלות הייתה יותר גדולה וזאת נקודה שלא הצלחנו להתגבר עליה, להבין למה בכלל כדאי למישהו לעשות את זה.

<הרצל רבינאן: יש הרבה פניות למשרד.

אילן גילאון: אם זה עניין של אתגר ומה שאתה אומר נכון, שזה לא משתלם, למה לי לעשות את זה?

<הרצל רבינאן: זאת הנקודה.

<הרצל רבינאן: היו הרבה פניות למשרד שבכל זאת רוצים לעשות את זה ולכן אמרנו שנאפשר את זה, ניתן את ההנחה המרבית, נגביל את זה ל-500 רישיונות כדי שנראה בתקופת ניסיון מסוימת מה קורה, האם פספסנו ולא עלינו על משהו כי אין רצון שפתאום כל המדינה תוצף במוניות נגישות.

אילן גילאון: אתה קובע על בסיס גיאוגרפי?

אילן גילאון: איך זה עובד?

<הרצל רבינאן: לא הגבלנו לבסיס גיאוגרפי.

אילן גילאון: 500 מוניות בארץ שמנגישות את עצמן.

<הרצל רבינאן: כן.

אילן גילאון: וזה פותר את בעיית המוניות?

<שמואל חיימוביץ': אלה לא מוניות שמנגישות את עצמן.

<שמואל חיימוביץ': מוניות נגישות.

אילן גילאון: על זה אני מדבר.

אילן גילאון: זה קוסם מאוד אבל זה נראה לי די מנוגד לעיקרון שלנו, כי הרי מה העיקרון שלנו?

אילן גילאון: כמעט כל מה שאדם שאין לו מוגבלות יכול לעשות, אדם שיש לו מוגבלות גם יכול לעשות ובכלל זה מונית, אלא אם כן אנחנו אומרים שאנחנו מוותרים על כמה דברים, על שירות כזה.

אילן גילאון: כאן אני לא רואה איך אתם מגיעים למצב שנהג מונית שלא משתלם לו – כי אתה בעצמך אומר שההנגשה של המונית שלו היא גבוהה יותר מאשר ההנחה שהוא מקבל מכם – למה שהוא יעשה דבר כזה?

<הרצל רבינאן: יש לנו לקונה בתחום הזה, בידע.

<הרצל רבינאן: אנחנו לא יודעים מה האינסנטיב של בן אדם כזה כן לעשות אבל אנחנו רוצים לאפשר את זה, קודם כל כי החוק מחייב ואנחנו צריכים לקיים את החוק.

<הרצל רבינאן: אנחנו רוצים לאפשר את זה ולראות מה קורה.

אילן גילאון: אין כאן את העניין הזה שהוא רוצה קליינטורה.

אילן גילאון: מסעדה יכולה להביא בחשבון שהיא מנגישה את עצמה ובעקבות כך היא מגדילה את פלח הצרכנים שלה בעוד אחוז מסוים.

אילן גילאון: כאן, גם לפי האופי והדינמיקה של מוניות והאופן שהן עובדות, אני לא רוצה לומר חאפרים, זה הרעיון, ללכת ולא להתעכב יותר מדי.

אילן גילאון: מה זה נותן?

אילן גילאון: הוא מקבל גם תמרוץ על כך שהוא מסיע אדם מוגבל?

<אבי רמות: את השאלה הזאת ניסיתי לבדוק משני כיוונים וגם דיברתי עם נהגי מוניות.

<אייל לב ארי: אבי, תציג את עצמך לצורך הפרוטוקול.

<אבי רמות: ד"ר אבי רמות, יועץ נגישות, משרד התחבורה.

<אבי רמות: בדקתי את זה גם מצד חברים שלי שהם נהגי מוניות וגם דיברתי עם הלקוחות.

<אבי רמות: להבדיל ממה שאדוני אומר לגבי האווירה החאפרית, נקרא לזה כך, של המוניות, הרבה מאוד מוניות מסודרות עובדות עם לקוחות קבועים.

<אבי רמות: חלק מהפונים – והרצל הזכיר – למשרד והתעניינו בזה, אלה אנשים שהתנסו למשל בהסעות של תלמידים נכים לבתי ספר, שזאת תעשייה גדולה מאוד של הסעות.

<אבי רמות: לכן הרעיון הוא בכיוון הזה.

<אבי רמות: אני יכול להגיד שלמשל אחד הפונים שהוא מאוד דינמי הוא אחד שיש לו חברת הסעה מוכרת בארץ ומאוד מתקדמת והתברר שיש לו גם איזה קשר אישי אי שם לנושא הזה ויש לו מוטיבציה.

<שמואל חיימוביץ': אני חייב לומר שבזמנו, עת כתבו את הסעיף הזה בחוק השוויון, בפרק הנגישות, אנחנו היינו מאוד סקפטים לגבי ההליך הזה שמוצע כפתרון הנגשה.

<שמואל חיימוביץ': שר התחבורה בזמנו, מר מאיר שטרית, הופיע בפני הוועדה בכבודו ובעצמו והציע את השיטה הזאת של תמרוץ הרכישה בלי לחייב ממש אחוז מסוים מהמוניות בתחנה מסוימת.

<שמואל חיימוביץ': זה מה שיצא.

<שמואל חיימוביץ': זה החוק והתקנות האלה באות לענות על מה שכתוב בחוק.

<שמואל חיימוביץ': אם יש צורך בשינוי החקיקה, יכול להיות שאם זה לא יצליח, יהיה צורך בשינוי חקיקה.

אילן גילאון: יש צורך בשינוי חקיקה?

<שמואל חיימוביץ': אמרתי שאם זה לא יצליח, יכול להיות שיהיה צורך בשינוי חקיקה.

<שמואל חיימוביץ': אגב, הרבה מהחשיבה שלנו היא מסביב למה שאנחנו מכירים היום כאמצעי הובלה של אנשים עם מוגבלות וההתאמות האלה הן באמת יקרות.

<שמואל חיימוביץ': אני למשל נסעתי בספרד במיני ואן שפירקו לו בדלת האחורית את המקום של גלגל הרזרבי, הנמיכו שם את הרצפה לגובה הרבה יותר נמוך ויש לו רמפה נפתחת כמו שיש במתקן שעולים לרכבת.

<שמואל חיימוביץ': לכאורה נראה לי משהו שהוא לא בהשקעה אדירה להגיע לפתרון הזה.

<שמואל חיימוביץ': אני לא יודע אם זה יעמוד בתקנות כפי שהן כאן, לא בדקתי, אבל לכאורה צריך לחשוב על זה.

אילן גילאון: לטובת חבר הכנסת מרגי.

אילן גילאון: כאן מדובר על כך שתינתן הטבה באגרה שהיא גבוהה, 240 אלף שקלים, אם הנהג ינגיש את המונית שלו.

אילן גילאון: ההנגשה היא לא זולה אלא היא יקרה אבל כאן מנסים לייצר תמריץ.

אילן גילאון: מצד אחד אומר שמוליק להגדיל את מספר המוניות המונגשות ודוקטור אבי רמות אמר דבר שהוא בהחלט עושה שכל, שמדובר באיזושהי שיטה של לקוחות קבועים, של קבוצות שמסיעות אנשים קבועים ואתה באמת צודק, זה נכון.

<שמואל חיימוביץ': אם זה עובד על אנשים קבועים, לדעתי לא ענינו ליעד.

יעקב מרגי: אולי זה טוב בתל אביב ובערי המטרופולין.

<שמואל חיימוביץ': יש נתון אחד שלדעתי הוועדה צריכה להיות מודעת לו וזה המחיר של אגרה כזאת בשוק החופשי והיא הרבה יותר נמוכה ממחיר האגרה שנרכשת בפעם הראשונה.

<שמואל חיימוביץ': אני צודק?

<הרצל רבינאן: לא.

אילן גילאון: אבי, אתה מתכוון מספר, נכון.

<אבי רמות: כן.

אילן גילאון: מה שקוראים לו מספר ירוק.

<אבי רמות: כן.

<שמואל חיימוביץ': אבל בשוק, זה המחיר?

<שמואל חיימוביץ': אם אני עכשיו רוצה לקנות מספר ירוק ממישהו אחר.

<שמואל חיימוביץ': מה המחיר?

<אבי רמות: אני יכול לצאת החוצה ולברר.

<שמואל חיימוביץ': האם המחיר בשוק הוא הרבה יותר נמוך ממה שיש כאן למחיר חדש?

<שמואל חיימוביץ': אם זה כך, אף אחד לא ילך לזה.

אילן גילאון: אנחנו עוברים להקראה.

אילן גילאון: כמו שאמרת, אם לא יהיה טוב – נתקן.

<אייל לב ארי: אם אני זוכר נכון, גם הפתרון היה לתת מענה להתנגדות שאולי הייתה בזמנו בוועדה, עת חוקקו את תיקון 2 לגבי הנגשה של אוטובוסים בין-עירוניים לאנשים עם מוגבלות ושם כרגע הסמכה בבין-עירוני נראה רק לגבי הנגשות חושיות וזה בא לתת את הפתרון הזה דרך המוניות לאנשים מוגבלים בניידות.

אילן גילאון: שם הוא לא צריך להודיע באיזה תחנה היא נמצא.

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: התפיסה בהתחלה הייתה שגם אוטובוסים בין-עירוניים היו אמורים להיות נגישים לאנשים עם מוגבלות פיזית, בדומה למה שעשינו בתקנות של השכרת רכבים ואוטובוסים לסיורים.

<אייל לב ארי: עקב כנראה התנגדות שהייתה לעניין העלויות, נוצר הפתרון של הנגשה של מוניות, אם אני זוכר נכון.

אילן גילאון: ההנגשה החושית למוניות, מה המרכזיות שלה?

אילן גילאון: מה הפונקציונליות שלה?

<שמואל חיימוביץ': ללקויי ראייה?

<שמואל חיימוביץ': היא מאוד משמעותית.

<שמואל חיימוביץ': זה מודיע את מספר הקו כשהוא מודיע לתחנה.

אילן גילאון: מונית.

אילן גילאון: אני מדבר על מוניות.

<ערן טמיר: כתבנו כאן שלא תהיה מחיצה בין הנהג לנוסע, אתה מתייחס להערה של "בקול"?

<שמואל חיימוביץ': לא.

<שמואל חיימוביץ': הוא דיבר על היסטוריה.

אילן גילאון: בארץ אין מחיצה.

<אבי רמות: שמוליק, יש תשובה ואולי היא תפתיע אותך.

<אבי רמות: המחיר של מספרים יד שנייה – הוא עולה על המחיר הפורמלי של משרד התחבורה ויש מחסור - עולה כ-260 אלף שקלים.

<שמואל חיימוביץ': מצוין.

<שמואל חיימוביץ': בזמנו של איציק לביא, הוא טען שזה חצי.

<אייל לב ארי: תקנות שוויון לאנשים עם מוגבלות (הנחה מאגרת רישיון להפעלת מונית נגישה), התשע"ד-2013 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 19(ג1)(1) לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1009 (להלן – החוק), בהתייעצות עם נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ועם ארגונים העוסקים בקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, בהסכמת שר האוצר לפי סעיף 19סז לחוק, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

פרק ראשון: הגדרות בתקנות אלה – "מונית", "המפקח על התעבורה" ו-"רשות הרישוי" – כהגדרתם בפקודת התעבורה.

פרק ראשון: "מונית נגישה" – מונית שמתקיימות בה דרישות תקנה 4 ואשר רשות הרישוי רשמה ברישיון הרכב כי היא מונית נגישה.

פרק ראשון: "סמל הנגישות הבין לאומי" – כמשמעותו בת"י 1918 חלק 4 – נגישות הסביבה הבנויה, תקשורת, סעיף 2.2.5.2.

פרק ראשון: "פס אזהרה" – פס בצבע צהוב שרוחבו 2.5 סנטימטרים לפחות.

פרק ראשון: "ת"י" – תקן ישראלי כמשמעותו בסעיף 6 לחוק התקנים, התשי"ג-1951.

פרק ראשון: "תקנות הנגישות" – תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (הסדרת נגישות לשירותי תחבורה ציבורית, התשס"ג-2003.

פרק שני: הנחה להפעלת מונית נגישה (א) יחיד המבקש רישיון להפעלת מונית נגישה ישלם בעד הרישיון להפעלת המונית אגרה בסכום של מחצית אגרת הרישיון להפעלת מונית שנקבעה בסעיף 14ה לפקודת התעבורה (להלן – אגרה מופחתת ליחיד).

פרק שני: (ב) תאגיד המבקש רישיון להפעלת מונית נגישה ישלם בעד הרישיון להפעלת המונית אגרה בסכום 10,000 שקלים חדשים (להלן - אגרה מופחתת לתאגיד).

פרק שני: (ג) הסכם הנקוב בתקנת משנה (ב) יתעדכן ב-1 בינואר של כל שנה (להלן – יום השינוי) לפי שיעור השינוי במדד החדש לעומת המדד היסודי.

פרק שני: (ד) עדכון הסכום כאמור בתקנת משנה (ג), ייעשה על בסיס הסכום שנקבע ליום השינוי הקודם, לפני שעוגלו כאמור בתקנת משנה (ה).

פרק שני: (ה) סכום שעודכן כאמור, יעוגל לשקל החדש השלם.

פרק שני: (ו) המנהל הכללי של משרד התחבורה יפרסם בהודעה ברשומות את נוסח תקנת משנה (ב) כפי שהתעדכן לפי תקנה זו.

פרק שני: (ז) בתקנה זו – "המדד החדש" – המדד שפורסם לאחרונה לפני יום השינוי.

פרק שני: "המדד היסודי" – המדד שפורסם לאחרונה לפני יום השינוי הקודם, ולעניין יום השינוי הראשון שלאחר תחילתה של תקנה זו, המדד שפורסם לאחרונה לפני יום תחילתה.

פרק שני: "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

פרק שני: תנאים למתן הנחה מאגרה למונית נגישות (א) אגרה מופחתת ליחיד ישלם יחיד המבקש להפעיל מונית נגישה להסעות בנסיעה מיוחדת כהגדרתה בתקנה 485 לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961 (להלן – תקנות התעבורה).

פרק שני: (ב) אגרה מופחתת לתאגיד ישלם תאגיד המבקש להפעיל מונית נגישה להסעות בנסיעה מיוחדת כאמור בתקנת משנה (א) ובכפוף לקיום שני תנאים אלה: הוא תאגיד כמשמעותו בתקנות התעבורה, לעניין שירות הסעה בנסיעות מיוחדות במונית.

פרק שני: בבעלותו חמישים מוניות נגישות לפחות.

פרק שני: (ג) בעל רישיון להפעלת מונית ששילם אגרה מופחתת, לא יקבל רישיון לנסיעה מיוחדת לפי תקנה 490(א)(1) לתקנות התעבורה אלא אם כן הוכיח, להנחת דעתו של המפקח על התעבורה, כי הוא בעל מונית נגישה הרשומה על שמו.

פרק שני: (ד) בעל רישיון להפעלת מונית ששילם אגרה מופחתת והמבקש להעביר את הרישיון להפעלת מונית שברשותו לפני תום עשר שנים מיום קבלת הרישיון לראשונה, ישלם את ההפרש בין האגרה הקבועה בסעיף 14ה לפקודה במועד העברת הרישיון ובין האגרה המופחתת כשיעורה אותה שעה.

<שמואל חיימוביץ': יש לי שאלה.

<שמואל חיימוביץ': אם זה שרוכש את המונית ממשיך להפעיל אותה כמונית נגישה, למה צריך?

אילן גילאון: לדעתי זה צריך לעבור אליו ברציפות או לחילופין שהוא יסיר את כל עזרי הנגישות מהמונית שזה דבר לא הגיוני.

אילן גילאון: מה אתם אומרים?

אילן גילאון: בפועל נשארת מונית נגישה.

<הרצל רבינאן: המחשבה הייתה שמישהו ימכור את זה בשוק הפרטי והוא ימכור את זה במחיר הרגיל, ואז למעשה הוא השיג את ההנחה והוא מוכר את זה במחיר רגיל.

<הרצל רבינאן: זאת הייתה הכוונה.

אילן גילאון: זאת כמו מכונית בלי מסים.

<הרצל רבינאן: את זה רצינו למנוע.

<אליס גולדמן: שלא ימכור מיד.

אילן גילאון: עשר שנים.

<אייל לב ארי: איך אתם מבטיחים שהיא באמת תירשם כמונית נגישה?

<הרצל רבינאן: ברישיון הרכב נרשם מונית נגישה.

<הרצל רבינאן: כל פעם כשהוא בא לעשות טסט, הוא צריך להראות שכל הנגישות מתקיימת וכל האביזרים קיימים.

יעקב מרגי: הפרוצדורה הזאת קיימת ברכבים שיש להם פטורים אחרים.

<קריאה: אתה לא קובע כמה זמן זה יהיה אצלו?

<הרצל רבינאן: עשר שנים.

<הרצל רבינאן: כתוב.

<אליס גולדמן: לפני עשר שנים, לא אומרים מה המינימום שהוא חייב להיות עם המונית.

יעקב מרגי: איך באמת יחושב ההיוון הזה, אם הוא מוכר את המונית לפני תום התקופה?

<הרצל רבינאן: זה באופן יחסי.

<הרצל רבינאן: "ישלם את ההפרש בין האגרה הקבועה בסעיף 14ה לפקודה במועד העברת הרישיון ובין האגרה המופחתת כשיעורה באותה עת".

<הרצל רבינאן: הוא משלם את ההפרש.

<קריאה: אם הוא היה חצי תקופה, אז חצי.

יעקב מרגי: אני חושב שזה יותר מובן מאשר הניסוח הקיים.

אילן גילאון: איך יתקיימו עורכי הדין?

אילן גילאון: אתה חי במדינה ששמונים אחוזים מהמדינה לא מבינים מה מדברים אתם ועשרים אחוזים הם עורכי דין שמפרשים להם את זה.

אילן גילאון: זה הכלל.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לפשט את הניסוח.

אילן גילאון: יש למישהו רעיון איך זה יובן יותר טוב?

<אליס גולדמן: אתה רוצה לדעת על כל שנה שהוא מוכר לפני הזמן?

<אליס גולדמן: מחשבים את זה.

אילן גילאון: לא, לגבי ניסוח.

<אבי רמות: באופן יחסי לזמן.

<אבי רמות: משהו כזה.

יעקב מרגי: היחסי, הוא בדיוק לא הנוסח שכתוב כאן.

יעקב מרגי: הנוסח שכתוב כאן אומר אחרת וזאת אפילו לא כוונתך.

<ישראל אבן זהב: השאלה אם לא כדאי להגביל אותו גם במינימום זמן שהוא חייב להחזיק.

אילן גילאון: את זה יש לך.

יעקב מרגי: ברגע שאתה עושה את זה יחסי, הוא יחשוב עשרים פעם אם הוא מוכר כי הוא לא מוציא את הרווח.

יעקב מרגי: ברגע שאתה כותב הפרש, זאת פרצה.

<ישראל אבן זהב: אם אתה כותב לו למשל שלוש שנים או חמש שנים שהוא לא יכול למכור כי הוא ישלם את כל ההפרש.

<הרצל רבינאן: אני רוצה להסביר משהו.

<הרצל רבינאן: החשש היה שמישהו יקנה את המונית, ישלם אגרה של חמישים אחוזים ויום אחרי כן, חודש אחרי כן, ימכור אותה במחיר רגיל.

<הרצל רבינאן: אמרנו שאם הוא עושה את זה, הוא ישלם את ההפרש בין האגרה המופחתת לאגרה שקבועה בחוק.

אילן גילאון: זה מובן.

יעקב מרגי: אבל אתה לא צובר לו שום זכות על שנה, שנתיים או שלוש שנים שהוא החזיק את המונית?

<אליס גולדמן: אולי נגדיר פרוגרסיבי.

<ערן טמיר: כל הרעיון היה לדרוש ממנו להמשיך להפעיל את המונית ושלא יהיה לו כדאי למכור אותה.

יעקב מרגי: אם זה הרציונל, זה בסדר.

יעקב מרגי: הניסוח כאן הוא המחמיר.

<ערן טמיר: הוא מחמיר מהבחינה הזאת.

יעקב מרגי: אם זה הרציונל, בסדר.

יעקב מרגי: זה לא יחסי.

<אליס גולדמן: אבל אז אתם משאירים מקום לפרשנות.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אין מקום לפרשנות.

יעקב מרגי: אם זה הרציונל, אין מקום לפרשנות.

<אליס גולדמן: הרציונל צריך להיות רשום.

יעקב מרגי: הוא רשום.

יעקב מרגי: תקראי את הניסוח.

אילן גילאון: כעיקרון מי ירצה לקנות דבר כזה במחיר מלא כאשר יש לו כזאת הטבה?

אילן גילאון: אנחנו מנסים לייצר כאן מצב שיותר ויותר אנשים יהיה להם כדאי לנסוע במוניות.

אילן גילאון: בהגיון פשוט, הזכות צריכה לעבור לזה שמחזיק את המונית בסופו של דבר ולכן הקביעה של עשר שנים היא מחמירה.

אילן גילאון: אפשר לראות דוגמה של רכב של ביטוח לאומי שנקנה נניח עם הלוואה עומדת ואחרי ארבע שנים אתה יכול למכור את הרכב ואין לך השלמות, אבל לפני כן אתה משלים את ההפרשים.

אילן גילאון: כאן היחסיות הזאת לא קיימת.

<אליס גולדמן: אולי ניקח מחוק הביטוח הלאומי

יעקב מרגי: ההחמרה הזאת עלולה להפוך את זה לאות מתה.

יעקב מרגי: אם אני רוצה באמת לממש את ההטבה הזאת ולקחת מונית מונגשת, ואם אני יודע שאני כבול אתה בהסכם קתולי לעשר שנים ואין לי שום דבר על כך שאני החזקתי מונית מונגשת, יכול להיות שאני לא אעשה את המהלך.

יעקב מרגי: לכן צריך למצוא כאן את האיזון כי כאן זה מחמיר באופן טוטלי.

יעקב מרגי: אתה אומר לי שלא עמדת בעשר השנים, כמה אגרה היית צריך לשלם על מונית לא מונגשת?

יעקב מרגי: כמה שילמת.

יעקב מרגי: שלם את ההפרש.

יעקב מרגי: במקרה כזה לא עשיתי שום צעד כלכלי.

יעקב מרגי: הרצון כאן הוא לתמרץ ולי במקרה כזה אין תמריץ אלא אם כן אני כזה שהולך לעבוד על הליין הזה וזה יהיה כדאי אולי בתל אביב שם היחסיות היא גדולה או בערים גדולות.

אילן גילאון: בכל מקרה אין כאן סייג לגבי גיאוגרפיה.

אילן גילאון: ברור שזה מה שיקרה.

אילן גילאון: בשדרות לא יהיו מוניות כאלו.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: לא יהיו.

<שמואל חיימוביץ': אני הייתי מציע שזה יהיה חישוב יחסי פלוס עשרה אחוזים שהוא יהיה כאילו הקנס על דבר כזה.

יעקב מרגי: צריך להיות פחת שנתי.

<מורן מזור: זה לא יכול להיות פחת שנתי, כי אז פשוט כל המוניות החדשות שייכנסו לשוק יהיו נגישות.

<אליס גולדמן: מה רע בזה?

<מורן מזור: הם פשוט ירצו לקבל את ההנחה באגרה.

אילן גילאון: אז באמת פתרת את הבעיה.

אילן גילאון: מה המגבלות שיש להצעה הזאת?

אילן גילאון: דיברנו עליהן וזה גם ייבחן לאורך הזמן.

אילן גילאון: קודם כל, אתה מייצר מצב בו בפריפריה אין שום דבר

<מורן מזור: אני לא משוכנע.

<מורן מזור: כל הרעיון של משרד התחבורה לגבי התאגיד.

<שמואל חיימוביץ': כמה תאגידים קיימים היום?

<מורן מזור: אין.

<מורן מזור: צריך להקים אותם.

<שמואל חיימוביץ': בלי קשר לנגישות.

אילן גילאון: אבל אתה לא מתנה.

אילן גילאון: אני יכול לעשות לעצמי לבד.

אילן גילאון: אתה נותן לי הטבה אם יש לי חמישים רכבים.

<מורן מזור: ההטבה שנותנים לתאגיד היא גבוהה יותר והיא כמעט ללא הגבלה.

<מורן מזור: אז ברישיון שאתה נותן לתאגיד לפעול, אתה מחייב אותו לפעול בכל מיני מקומות.

יעקב מרגי: אלא אם כן הרציונל שלך אומר שרק תאגידים יפעילו מוניות מונגשות.

<מורן מזור: לא.

<מורן מזור: בכל מקרה היחיד משלם את החמישים אחוזים.

<מורן מזור: לכן זה נותן את המענה לפריפריה, להבנתי.

אילן גילאון: זה ייתן לך מענה לבודד ולא לתאגיד.

<הרצל רבינאן: גם לתאגיד כי בתנאי הרישיון נקבע שהוא יצטרך לתת שירות במקומות מסוימים.

אילן גילאון: אתה מדבר על תאגיד ארצי?

<הרצל רבינאן: כן.

<הרצל רבינאן: למשל אחד התנאים הוא שהמונית מגיעה תוך חצי שעה מרגע שקראו לה.

<ערן טמיר: אני לוקח רעיון שאייל זרק כאן.

<ערן טמיר: אם המונית נמכרת והקונה אותה ממשיך להפעיל אותה כמונית נגישה, אפשר להתחשב ביחסיות הזאת.

<הרצל רבינאן: השאלה באיזה מחיר הוא קונה.

<הרצל רבינאן: מאיפה אני יודע באיזה מחיר הוא קונה?

<ערן טמיר: זה לא משנה.

<ערן טמיר: היא ממשיכה להיות מופעלת כמונית.

<הרצל רבינאן: זה כן משנה.

<הרצל רבינאן: על הזכות הראשונית היה צריך לשלם למדינה עשרה שקלים, ובמקום זה הוא שילם שקל אחד או חמישה שקלים, ועכשיו הוא מוכר את המונית ב-13 שקלים.

<הרצל רבינאן: אני יכול לאכוף את זה?

אילן גילאון: זאת הדרך להשפיע על אנשים שיחזיקו את המוניות שלהם הרבה זמן.

אילן גילאון: זה גם ההיגיון של העניין.

אילן גילאון: תעשה לו גם סנקציה שלא ירצה להיפטר ממנה מהר.

אילן גילאון: אייל, אני רוצה לחזור למקור.

<שמואל חיימוביץ': כל כמה זמן מחליפים מוניות?

אילן גילאון: לא יודע.

<יואב קריים: למיטב ידיעתי, ואולי אני טועה, הרכב עצמו יכול לשמש כמונית רק עשר שנים.

<יואב קריים: זאת אומרת שמונית שעובדת עשר שנים היא מונית ישנה מאוד.

<יואב קריים: מונית יכולה לשמש כמונית עד עשר שנים, בלי קשר לנגישות.

<יואב קריים: זאת אומרת, מוניות שהן בנות עשר שנים, הן מוניות ישנות מאוד ויש כאלה מעט מאוד.

אילן גילאון: אתה נותן עמדת מומחה למכניקה?

אילן גילאון: אני שואל את השאלה מבחינת הרישיון.

<יואב קריים: אני אומר לך.

<יואב קריים: המצב הוא שנהגי מוניות – אני יודע את זה מזה שאני צרכן מוניות גדול – מחליפים את המונית כל שלוש-ארבע שנים.

<שמואל חיימוביץ': הוא לא יקנה מונית נגישה.

<ערן טמיר: גבי, הגורם המקצועי, יצא לברר מה אורך החיים של מונית רגילה ואז נוכל להשיב למה נקבעה תקופה של עשר שנים.

<ערן טמיר: עלתה כאן סוגיה חשובה של איך דואגים או מעודדים שימוש במוניות האלה גם בפריפריה.

<ערן טמיר: נאמר כאן על ידי משרד האוצר וגם על ידי משרד התחבורה שהרעיון הוא שהתניה ברישיון של התאגיד תהיה שהוא גם מתחייב להפעיל לפחות חלק מאותן חמישים מוניות או יותר גם בפריפריה.

<ערן טמיר: אני לא יודע אם צריך לכתוב את זה ואולי לא צריך, אבל לפחות תסבירו בגדול מה הכוונה שלכם כי זאת שאלה שהיא מאוד מפריעה להרבה אנשים.

<הרצל רבינאן: הכוונה היא שהוא ייתן שירות בפריסה ארצית.

יעקב מרגי: תמורת הזיכיון הוא ייתן שירות.

<הרצל רבינאן: הוא חייב שהמונית תתייצב במקום הקריאה תוך חצי שעה.

<הרצל רבינאן: זה חלק מתנאי הרישיון.

<ערן טמיר: זה יהיה חלק מתנאי הרישיון.

אילן גילאון: איך אפשר?

אילן גילאון: אם הוא יבוא אחרי ארבעים דקות, מה עושים לו?

<הרצל רבינאן: יש את הסנקציות הרגילות.

<הרצל רבינאן: אין לנו סמכויות מעבר לאלה שיש לנו בחוק.

<שמואל חיימוביץ': אני רוצה להפנות את תשומת לבך שבמציאות אין היום שום תאגיד.

<שמואל חיימוביץ': אין דבר כזה.

<שמואל חיימוביץ': אין חיה כזאת.

<שמואל חיימוביץ': פעם ראשונה יבנו אותה בשביל הנגישות?

אילן גילאון: זה מה שהוא אומר לך.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה בהקמה.

אילן גילאון: שמוליק, תתחיל להתרגל שהנושא של נגישות זה סטרט-אפ לא נורמלי.

אילן גילאון: תאר לך שזאת תהיה מונית כזאת נוחה שגם אנשים שאין להם שום בעיה, יהיה להם יותר נוח לנסוע בה.

אילן גילאון: אני תמיד מסתכל ורואה זוג קשישים יד ביד יורדים ברמפה של העגלה כי המדרגות מאוד גבוהות להם, אבל הרמפה של העגלה יותר נוחה להם.

אילן גילאון: לכן זה כל כך אוניברסלי.

<אייל לב ארי: (א) המפקח על התעבורה רשאי לקבוע ברישיון שניתן לתאגיד לפי תקנות אלה, המפעיל מוניות נגישות, תנאים להבטחת רמת שירות לנוסע ובכלל זה, פריסה גיאוגרפית של סניפים, פרק זמן מרבי למתן שירות, ניהול יומן ודיווח למפקח על התעבורה.

<אייל לב ארי: (ב) בעל רישיון להפעלת מונית ששילם אגרה מופחתת, לא יקבל רישיון לנסיעת שירות לפי תקנות 490 ו-493 לתקנות התעבורה.

<אייל לב ארי: יש עניין אחד שעלה בעל פה בפגישה הקודמת שלנו והוא הנושא של למשל נסיעות מנמל התעופה, איך תובטח שם מונית נגישה שתוכל לתת שירות.

<הרצל רבינאן: כל עוד אלה מוניות ספיישל, התקנות האלה יחולו עליהן אבל יכול להיות שנצטרך לעשות הסדר מחוץ לתקנות ולקבוע להן הוראות בנפרד.

<אייל לב ארי: כי למוניות אסור לצאת אלא אם כן הן מוניות מורשות בתוך שדה התעופה מבחינת היציאה.

<אייל לב ארי: רק כניסה מתאפשרת לכל מונית שהיא.

<הרצל רבינאן: צריך לבדוק את זה מחוץ לתקנות, איך מסדירים את זה.

<שמואל חיימוביץ': לכאורה התקנות כאן אומרות שאותו גורם שמספק שם שירות, אם הוא רוצה, הוא יפעיל מוניות נגישות.

<אייל לב ארי: אין חובה.

<שמואל חיימוביץ': העניין הוא שזה must עבור אנשים מסוימים שמגיעים, ואולי אפילו יותר מאשר לאחרים, שתהיה להם מונית מותאמת שם.

<שמואל חיימוביץ': צריך למצוא דרך לחייב את אותן חברות, אולי דרך המכרז בו הן זוכות כך שהן חייבות להפעיל אחוז מסוים של מוניות נגישות.

<גבריאל נבון: נחריג אותן ונאמר להם שיעשו את זה במכרז שלהם.

אילן גילאון: בנתב"ג?

<גבריאל נבון: כן.

<שמואל חיימוביץ': כל כמה זמן מתקיים מכרז?

<גבריאל נבון: נדמה לי שהמכרזים אתן, פעם אחת.

<גבריאל נבון: מדובר על הספיישלים ולא על השירות.

<יואב קריים: למה לה לקבוע את זה גם לגבי מוניות שירות?

אילן גילאון: אתם מטילים את החובה הזאת על נתב"ג?

<הרצל רבינאן: על רשות שדות התעופה.

<אייל לב ארי: מונית במונית נגישה יתקיימו כל אלה: היא מיועדת לשמש לנסיעות מיוחדות בלבד.

<אייל לב ארי: היא מיועדת להסעת לפחות אדם עם מוגבלות המתנייע בכיסא גלגלים.

<אייל לב ארי: גיל הרכב בעת רישומו לראשונה כמונית נגישה לא יעלה על שלוש שנים.

<אייל לב ארי: משקלה הכללי המותר אינו עולה על 3.200 קילוגרם.

<שמואל חיימוביץ': בואו נקבע 3.500 קילוגרם.

<ישראל אבן זהב: זאת אומרת, מיני ואן לא יכול לשמש כמונית נגישה?

יעקב מרגי: אני הייתי מציע לא לדקדק במשקל ולתת אפילו מקדם ואני אסביר לכם למה.

יעקב מרגי: אני התקנתי התקנים מסוימים חורגים בכמה קילוגרמים בודדים ואז מדובר בטרטור לבעל הרכב.

יעקב מרגי: לכן, אם אתם דנים בנקודה הזאת של המשקל, תנו.

<הרצל רבינאן: היה 3,200 ומעלים את זה ל-3,500.

<גבריאל נבון: לפי התקנות של אגף הרכב, לפי התקינות, ביררתי את זה עם מנהל אגף הרכב, מונית היא בקטגוריה של M-1, מונית ספיישל, והמשקל הכול שלה הוא 3.5.

<גבריאל נבון: אני לא יודע אם אני יכול עכשיו לחרוג מ-M-1.

יעקב מרגי: למה לא?

יעקב מרגי: האם אתה קובע עכשיו בתקנות האלה שרק מוניות מסוג מסוים יוכלו להיות מונגשות?

אילן גילאון: הוא אומר לך שלמונית ספיישל, כן.

אילן גילאון: הוא בעצם לא נותן למיני ואן להיות מונית ספיישל.

<הרצל רבינאן: לא, מיני ואן, זה עדיין סיפור אחר.

יעקב אשר: יש לך את המכוניות של חברה קדישא.

יעקב מרגי: שם ההנגשה היא בשכיבה ולא בישיבה.

<שמואל חיימוביץ': למיטב ידיעתי רכבי ה-ואן הרגילים שמשמשים את מרבית הנכים, זה ה-ויטו והטרנספורטר, המשקל הוא פחות מ-3.5, אבל אם רוצים לאפשר גם GNC וספרינטר שלפעמים זה חשוב מאוד כי גובה בן אדם יושב הוא כזה שאחרת הוא לא נכנס, אז אנחנו בבעיה ויש בעיה חדשה שמתעוררת והיא רישיון ג' של הנהג.

<גבריאל נבון: גם אם זה לא רישיון ג', אני רוצה לומר משהו.

<גבריאל נבון: ברגע שאני עכשיו מתיר לגבי הספרינטרים כמו שאתם אומרים, יש כאן בעיה אחרת.

<גבריאל נבון: בזמנו, כשעשינו את חוק מוניות השירות, הגבלנו את מספר המוניות האלה בשוק וכל הזכויות הציבוריות שלהן כי במידה ואני אאפשר עכשיו למונית כזאת להפוך למונית נגישה, יתחילו להיות לי חאפרים בקווים אחרים של קווי תחבורה ציבורית וכל מה שעשיתי ב-2006, הכול חוזר בחזרה ואת זה אני לא רוצה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על ההנגשה.

<גבריאל נבון: לגבי הנגשה, מי שרוצה לעשות את זה וזה בא בטרנזיט אבל לא במונית שירות, זה משהו אחר.

אילן גילאון: לא, לא מונית שירות.

<גבריאל נבון: לא בכובע של מונית, זה משהו אחר.

יעקב מרגי: אני רוצה לצאת מהקופסה שהטרנזיט, ה-וואנים האלה הם רק מוניות שירות.

יעקב מרגי: במציאות יש אנשים עם מוגבלות שלא עזרת להם בתקנות האלה אם אתה מגביל את זה רק למוניות הספיישל הקטנות.

<הרצל רבינאן: אבל זה החוק.

<הרצל רבינאן: חוק השוויון אומר שההנחה תינתן רק למונית ספיישל.

<הרצל רבינאן: לכן גם ההגדרה של המשקל.

אילן גילאון: תחשבו מבחינת הפרקטיקה.

<ישראל אבן זהב: בישראל מותר לנהוג עם הרישיון של ב' עד 4,000 קילוגרם.

<ישראל אבן זהב: אני לא מבין למה כאן להגביל ל-3,500.

<שמואל חיימוביץ': עד 3,500.

<שמואל חיימוביץ': אתה בטוח לגבי ה-4,000?

<שמואל חיימוביץ': החריגו את הנכים.

<ישראל אבן זהב: תסתכל על הרישיון.

<גבריאל נבון: מונית היא בקטגוריה של M-1 וזה 3,500.

יעקב מרגי: מה זה M-1?

<הרצל רבינאן: התקן האירופאי.

<ישראל אבן זהב: אבל בישראל מותר עד 4,000 קילו.

<ישראל אבן זהב: אני בוועדה אמרתי שלא יתכן להעביר את כולם.

<שמואל חיימוביץ': רק לנכים מותר עד 4,000.

<ישראל אבן זהב: מי שהיה קודם, אלה לא רק נכים אלא לכולם.

<ישראל אבן זהב: מי שחדש עובר ל-ג' ומקבל רישיון ג'.

<ישראל אבן זהב: אם מותר בישראל עד 4,000 קילו, למה לא לרשום את זה כאן?

<ישראל אבן זהב: אז אין לך את הבעיה של המיני-ואנים.

אילן גילאון: הוא חושש מאלה שמתחילים להילחם מול אגד.

<גבריאל נבון: לא רק מול אגד.

<גבריאל נבון: את כל מוניות השירות הכנסנו לחוק והחוק הזה כבר הגביל את המספרים שלהן.

<גבריאל נבון: בזמנו היו מוניות כאלה שהיו קיימות ובאמת היו עובדות כחאפרים על קווי השירות באוטובוסים והפריעו לאוטובוסים.

<גבריאל נבון: אותן מנענו.

<גבריאל נבון: עכשיו אני שוב מחזיר אותן בחזרה לשוק ועוד פעם הן יתחילו.

יעקב מרגי: תגביל.

יעקב מרגי: ברגע שהוא רוצה רישוי למונית מונגשת, תגביל.

יעקב מרגי: התנאי במקרה כזה לא יהיה עשר מקומות.

יעקב מרגי: אני חושש מדבר אחד, שאנחנו נעשה צעד אחד קדימה ושני צעדים אחורה.

<גבריאל נבון: אמר לי מנהל אגף הרכב – ביררתי אתו – שאב טיפוס למונית כזאת כבר נמצא בארץ וכעבר עשו את זה עם פולקסוואגן ואפשר לראות את זה.

יעקב מרגי: לא סתם אמרתי רכב חברה קדישא.

יעקב מרגי: בתפקידי הקודם כראש מועצה דתית, באו אלינו ואמרו לנו שאם אנחנו רוצים את הפטור הזה של המכס על רכב חברה קדישא, אתה מפנה את המוסכים, עלויות דלק ועוד.

יעקב מרגי: שאלתי למה?

יעקב מרגי: מהנדס הרכב שלי אומר לי שגם בטויוטה של אז אתה יכול לתת שירות לפי כל המידות, עם האלונקה ועם הכול.

יעקב מרגי: ניהלתי דו שיח ואני הראשון שקיבל אישור ממשרד התחבורה ומאגף המכס על טויוטה.

יעקב מרגי: לכן, לפעמים להיות מקובע על איזה מודל, לא.

יעקב מרגי: אם אתה אומר לי שיש מודל שאכן יכול לקבל והוא בקטגוריה הזאת, בסדר.

<גבריאל נבון: יש מודל.

<גבריאל נבון: יש אב טיפוס.

<אליס גולדמן: הצעת ייעול.

<אליס גולדמן: אפשר להביא לראות את זה בפעם הבאה?

אילן גילאון: ודאי.

אילן גילאון: משאירים את זה כפי שזה.

<אייל לב ארי: נשאר 3,500 קילו.

<אייל לב ארי: (5) רוחב הדלת המיועדת לכניסה של אדם הנע בכיסא גלגלים יאפשר מעבר חופשי של הכיסא פנימה והחוצה ולא יפחת מ-110 סנטימטרים במקום הצר ביותר.

<שמואל חיימוביץ': ה-110, זה בדוק?

<שמואל חיימוביץ': מול המצאי, מול מה שיש.

<קריאה: כן.

<שמואל חיימוביץ': לי ברכב יש מעלון והמעלון מקטין את הפתח.

<שמואל חיימוביץ': ימדדו את המעלון או את הדלת?

<הרצל רבינאן: את הדלת.

אילן גילאון: הוא צריך פתח לכיסא.

<שמואל חיימוביץ': אני מקווה שבדקתם.

<אייל לב ארי: (5) הגובה הפנימי בין סף הכניסה למונית ובין המשקוף העליון במונית לא יפחת מ-125 סנטימטרים, והגובה הפנימי בין רצפת המונית והתקרה, לא יפחת מ-132 סנטימטרים.

<אייל לב ארי: (6) יותקן בה מתקן הרמה מסוג כבש נייד או קבוע או מעלון אנכי קבוע, שמתקיימות בו דרישות פרטים 1 עד 3 בתוספת הראשונה לתקנות הנגישות, ובלבד שרוחב משטח ההרמה לא יפחת מ-75 סנטימטרים והשיפוע המרבי של כבש במצב הפעלה ממדרכה שגובהה 15 סנטימטרים לא יעלה על 12 אחוזים.

<אייל לב ארי: (7) הותקן בה כבש או מתקן הרמה, הוא יוצב בצד ימין של הרכב או מאחוריו.

<אייל לב ארי: היה הכבש נייד – יהיה סידור לעיגונו אל גוף הרכב בעת השימוש בו.

<אייל לב ארי: (8) במונית שגובה הרצפה בה, בפתח הדלת המשמשת לכניסת אדם הנע בכיסא גלגלים, עולה על 34 סנטימטרים מפני הדרך, יותקן מתקן הרמה קבוע מסוג מעלון אנכי.

<אייל לב ארי: מעלון אנכי מתקפל המאוחסן בתוך תא הנוסעים יהיה מכוסה בכיסוי בטיחותי מתאים להגנת הנוסעים.

<אייל לב ארי: (9) יותקן בה מנגנון למניעת תנועה של הרכב בעת הפעלת מתקן ההרמה.

<אייל לב ארי: (11) יהיה בה אמצעי המיועד לעלייה ולירידה של אנשים עם מוגבלות בניידות שאינם נעים בכיסא גלגלים, המותאם למבנה הדלת ולהפרשי הגובה שבין סף הדלת ובין פני הדרך, כך שהבדלי הגובה מפני הדרך למדרך הראשון ובין המדרכים, לא יעלה על 18 סנטימטרים.

<אייל לב ארי: האמצעי יהיה מעוגן בגוף המונית או ניתן לעיגון בה.

<שמואל חיימוביץ': שתי הערות.

<שמואל חיימוביץ': כתוב כאן למבנה הדלת.

<שמואל חיימוביץ': לאיזו דלת הכוונה?

<שמואל חיימוביץ': בדרך כלל מי שעולה לרכב לא עם כיסא גלגלים, הוא לא משתמש בדלת הגדולה.

<שמואל חיימוביץ': הוא יכול גם לשבת קדימה.

<שמואל חיימוביץ': אני מציע למחוק את ה-הא.

<אבי רמות: לא משנה איזו דלת.

<שמואל חיימוביץ': אם אין בעיה, נשאיר את זה.

<שמואל חיימוביץ': הדבר השני.

<שמואל חיימוביץ': כתוב כאן 34 סנטימטרים מפני הדרך, וזה מיועד לבן אדם שקשה לו להיכנס.

<שמואל חיימוביץ': אם המונית מתקרבת למדרכה, זה בסדר.

יעקב מרגי: יהיה מעלון.

<שמואל חיימוביץ': לא.

<שמואל חיימוביץ': מעל-34.

<שמואל חיימוביץ': עד-34, לכאורה זה בסדר.

<שמואל חיימוביץ': אני טוען שבן אדם שקשה להיכנס למקום גבוה, 34 סנטימטרים זה הרבה.

אילן גילאון: זה לא מעט.

<שמואל חיימוביץ': לכאורה קל מאוד לפתור את זה עם איזה שרפרף שפשוט מניחים אותו.

<שמואל חיימוביץ': יכול להיות שבפחות מ-34 יהיה צריך את השרפרף הזה לאו דווקא קבוע כחלק מהרכב.

<אבי רמות: מה בקשר למדרכה?

<אבי רמות: לא הבנתי.

<אבי רמות: כתוב מפני הדרך.

<שמואל חיימוביץ': בדיוק, זאת הבעיה.

<שמואל חיימוביץ': אם אתה מתקרב למדרכה.

אילן גילאון: זאת לא המדרכה אלא זה הכביש.

<שמואל חיימוביץ': אם זה צמוד למדרכה, זה בסדר.

<אבי רמות: אין בעיה להיצמד.

<שמואל חיימוביץ': אתה נאיבי.

אילן גילאון: אני ראיתי בירושלים בחורף האחרון שאין מדרכות בהרבה מקומות.

<אבי רמות: אדוני היושב ראש, טוב שלא באת אלי בזמן הסערה.

<אבי רמות: 61 שעות בלי חשמל.

<אייל לב ארי: (11) בתוך המונית, בסמוך לדלת הכניסה המיועדת לאדם הנע בכיסא גלגלים יוקצה מקום חופשי לגישה של כיסא גלגלים אחד שמידותיו לא יפחתו מ-80 X 120 סנטימטרים.

<אייל לב ארי: המעבר למקום חופשי זה יהיה ישר ופנוי ממכשולים.

<אייל לב ארי: (12) יותקנו בה אמצעים לעיגון כיסא הגלגלים והיושב בו להבטחת יציבותו בעת נסיעה מפני טלטולים, בלימת פתאום והאצת מהירות, לפי ת"י 543 חלק 1 מערכות לרתימת כיסא גלגלים ולריסון היושב.

<עדי מרלה: יש כאן רק רתימה של הכיסא גלגלים לרכב ולא של הבן אדם לכיסא.

<ישראל אבן זהב: כתוב.

<ישראל אבן זהב: לריסון היושב בו.

<ישראל אבן זהב: זה כולל את הבן אדם.

<עדי מרלה: מבחינת בטיחות, צריכה להיות כאן חגורת בטיחות ניידת.

<ישראל אבן זהב: יש כאן שני ריתומים.

<ישראל אבן זהב: ישבתי בוועדת תקן.

<ישראל אבן זהב: ריתום של הכיסא עצמו וריתום של הבן אדם לכיסא.

<אייל לב ארי: אלה בעצם שתי חגורות.

<ישראל אבן זהב: יש יותר משתיים.

<עדי מרלה: נרשום את זה כדי שגם זה יהיה כאן.

אילן גילאון: תרשמו את זה.

<עדי מרלה: 543 זה בסדר, אבל שזה יופיע גם כאן.

<ישראל אבן זהב: זה מופיע כאן.

אילן גילאון: תוסיפו את זה.

<עדי מרלה: אני אומרת להוסיף חגורות בטיחות ניידות.

<הרצל רבינאן: השר לא קובע תקני בטיחות.

אילן גילאון: את מדברת על לרתום את האדם.

<עדי מרלה: את האדם לכיסא.

<עדי מרלה: שיהיה כתוב שתהיה איזושהי חגורה שתרתום גם את האדם.

אילן גילאון: הנה, יש לך.

אילן גילאון: כתוב כאן "כיסא גלגלים וריסון היושב".

<אייל לב ארי: התנאים לעיגון הכיסא ולריסון היושב.

<עדי מרלה: לריסון היושב בכיסא.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: לכיסא.

אילן גילאון: שלא ישב במקום אחר.

<הרצל רבינאן: אדוני היושב ראש, התקנות תמיד מפנות לתקן ומה שהתקן קובע, לפיו הולכים.

<הרצל רבינאן: אם התקן קובע שהריסון הוא לכיסא, זה מה שעושים.

אילן גילאון: זה ויכוח על קוצו של יוד.

אילן גילאון: הרי ברור שהריסון הוא לא לגגון.

אילן גילאון: היא רוצה ככה, תנו לה את הכיסא.

אילן גילאון: תרשום שם כיסא.

<אייל לב ארי: זה יהיה: אמצעים לעיגון כיסא הגלגלים וליושב בכיסא.

<אייל לב ארי: (11) בתוך הרכב יותקנו בטווח יד מהמקום שהוקצה לכיסא גלגלים, לפחות שני מאחזי יד שיאפשרו ייצוב האדם המתנייע בכיסא גלגלים בזמן הנסיעה, מחומר לא קשיח.

<ישראל אבן זהב: מצופים בחומר לא קשיח.

<ישראל אבן זהב: אתה רוצה מאחז חבל לא קשיח?

אילן גילאון: אם אפשר, בלי בעיות של שפה.

אילן גילאון: יש לכם בעיה מהותית, תאמרו.

<אייל לב ארי: לכל רוחב הסף של הדלתות יותקן פס אזהרה.

<אייל לב ארי: לא תותקן בה מחיצה המפרידה בין הנוסעים והנהג.

<אייל לב ארי: סמל הנגישות הבין לאומי הותקן בה במקומות אלה: (1) על דלת הכניסה המיועדת לאדם הנע בכיסא גלגלים, בצד הפונה למדרכה, ומידותיו יהיו 30X30 סנטימטרים לפחות.

<אייל לב ארי: (1) בצדו האחורי הימני של הרכב בגובה שלא יפחת מ-50 סנטימטרים מעל פני הדרך ובמידות של 20X20 סנטימטרים לפחות.

<אייל לב ארי: אי חידוש רישיון הרכב למונית לא נגישה חדלו להתקיים במונית הוראות תקנה 4 כולן או חלקן, לא יחודש רישיון הרכב למונית נגישה.

פרק שלישי: שמירת דינים תקנות אלה באות להוסיף על כל דין ולא לגרוע ממנו.

פרק שלישי: תחילה תחילתן של תקנות אלה, שלושים ימים מיום פרסומן.

פרק שלישי: תחולה תקנה 2 תחול על מתן של 500 רישיונות להפעלת מונית נגישה.

פרק שלישי: סבר המפקח על התעבורה כי תנאי השוק מאפשרים מתן רישיונות נוספים, רשאי הוא להעניק עוד 500 רישיונות.

פרק שלישי: הערה אחת לסיום.

פרק שלישי: בישיבה הקודמת נאמר שהתקנות האלה הן ארץ לא נודעת למשרד התחבורה ואיך זה יתנהג, נרצה שהוועדה תקיים דיוני מעקב אחרי יישום התקנות.

אילן גילאון: הוראת שעה?

<אייל לב ארי: לא הוראת שעה.

<אייל לב ארי: הוועדה תקיים ישיבת מעקב.

<אייל לב ארי: משרד התחבורה ומשרד האוצר ידווחו.

<הרצל רבינאן: אני מציע אחרי שנתיים, אחרי שיתחילו להריץ.

<ערן טמיר: אני מניח שלא תהיה בעיה, אבל אם יש תאגיד ויש לו איזשהו אמצעי פרסום, שיפרסם שיש לו מוניות נגישות.

<הרצל רבינאן: זה ברישיון.

<ישראל אבן זהב: שהקהל ידע.

<הרצל רבינאן: הוא לא יעשה תאגיד בלי שהוא ירצה לפרסם אותו.

<שמואל חיימוביץ': לפחות לפרוטוקול, שיהיה ברור מה חובתו של בעל מונית נגישה להפעיל אותה ולתת שירות.

<שמואל חיימוביץ': אם מישהו אומר שהוא עם מוגבלות והוא רוצה מונית נגישה, האם חלה חובה כלשהי על מי שמפעיל את המונית לבוא ולתת שירות.

אילן גילאון: הוא אמר לך שזה בתנאי הרישיון.

<הרצל רבינאן: בתנאי הרישיון, הוא צריך לבוא תוך שלושים דקות.

<שמואל חיימוביץ': בתאגיד, אבל אם זה לא תאגיד?

<הרצל רבינאן: סוגיית הפרסום היא לפי תקנות השרות.

<הרצל רבינאן: לא צריך לכתוב את זה כאן.

אילן גילאון: תודה רבה לכולכם.