ועדת המשנה ללקחי הסופה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2014-01-19 00:00

יפעת קריב: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של ועדת המשנה של ועדת הפנים בנושא לקחי הסופה.

יפעת קריב: נבדוק הבוקר את הנושא של היערכות מד"א, זק"א ואיחוד והצלה, והשלטון המקומי, שעדיין לא נמצאים פה.

יפעת קריב: יש פה נציגים מכל שאר הארגונים, כך שנערוך בדיקה.

יפעת קריב: חבר הכנסת אייכלר אמור להיות כאן.

יפעת קריב: הוא מתעכב, והוא יגיע.

יפעת קריב: למעשה, הסופה הכתה בישראל בין 10 ל-14 בדצמבר 2013, כשהשלג החל לרדת ביום חמישי, 12 בדצמבר, והפסיק לרדת במוצ"ש, 14 בחודש.

יפעת קריב: הסופה גרמה להצפות, לקריסה של מערכת החשמל במקומות רבים, לחסימה של צירי תנועה חשובים, לסגירת בתי עסק, חוסר אספקה של מזון וצרכים חיוניים לבתי אב רבים.

יפעת קריב: בלילה שבין חמישי לששי נתקעו מאות מכוניות ואוטובוסים על צירי ההגעה לירושלים, ונזקקו לחילוץ של יושביהם, ובין השאר, היה צריך להגיע לכינוס לאנשים שנתקעו שם, ולא היו תושבי ירושלים.

יפעת קריב: בימים ראשון-שני הצטברה קרה על הכבישים, שגרמה לתאונות רבות ולחסימת צירים.

יפעת קריב: נוצרו הרבה מאוד בעיות – אתייחס לחלקן.

יפעת קריב: קודם כל, אני מבינה שהקריאות שנוצרו היו שונות מהקריאות הרגילות.

יפעת קריב: חלק מהקריאות, קריאות רגילות, ובנוסף, קריאות שקשורות ללחץ, לחרדה, טיפול לאנשים שהיו צריכים, שהיו תקועים ללא חשמל, תרופות שהיו צריכות להגיע לאנשים.

יפעת קריב: זה שהרבה מאוד אנשים נתקעו על הצירים.

יפעת קריב: חולים כרוניים שהיו אמורים להגיע לטיפולים שגרתיים ולא יכלו להגיע, פגיעות מיוחדות כמו היפותרמיה, כוויות קור.

יפעת קריב: בנוסף, היו בעיות שקשורות להתניידות, רכבי 4 על 4, אם היו מספיק או לא היו מספיק.

יפעת קריב: שימוש ברכבים פרטיים.

יפעת קריב: נקודה נוספת שארצה שנתייחס אליה: ניהול כוח אדם – גם, מצד אחד, דיברו על כך שהיו הרבה מאוד מתנדבים שרצו להגיע להתנדב, אבל השאלה, אם היו יכולים להגיע להתנדב; אם אנשי צוות יכלו להגיע לעבודה או לא יכלו להגיע.

יפעת קריב: התייחסות נוספת לנושא של זמני פינוי של אנשים, הנסיעות האיטיות, עומס הקריאות העצום.

יפעת קריב: מה שחשוב לי לבדוק בשיחה הזאת, זה קודם כל פערים עיקריים שהיו לכל אחד ואחד מהארגונים; האם היה צורך להכריז על מצב חירום בין הארגונים; האם יש צורך בהכנת מערך שלג לאומי, שכולל ציוד מיוחד, כולל רכבים צבאיים, להצמיד אותם או לא, גיוס רכבי 4 על 4 מאזרחים, או אין צורך בזה; הנושא של ההיערכות – האם היא היתה מותאמת, מבחינת לוגיסטיקה, המינהלות, תיאומים; חשוב לי שתדגישו את הפערים, עד כמה היו פערים; התיאומים בין כל הגופים – בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי; האם עיריית ירושלים היתה זו שהיה צריך לתאם רק אתה, או היה צריך לתאם גם עם הארגונים הארציים; ותוך כדי הסופה עצמה, הבנת היקף הבעיה, היערכות למצב תוך כדי, בזמן אמת, היערכות מחדש; האם היה תיאום מתמיד עם המשטרה, עם העירייה; נשמח אם תתייחסו להיקף הבלגאן שנוצר כתוצאה מזמן הגעה לחולה – האם ניתן היה לצמצם את זה, האם אנחנו יכולים להיערך לזה אחרת, לידות שהיו בצירי תנועה; והאם נעשה הליך של הסקת מסקנות בכל אחד ואחד מהארגונים; שיתוף פעולה בין הארגונים עצמם – ביניכם, בין זק"א לאיחוד ההצלה לבין מד"א; האם שיתוף הפעולה שלכם הוגדר מראש ודיברתם על כך כהיערכות למצב מהסוג הזה, או תוך כדי שהיו צוותים שעבדו בתיאום פעולה, והיתה היערכות בזמן אמת; בנוסף, מרכז השלטון המקומי לא נמצא כאן, אבל נתייחס להתנהלות השלטון המקומי - האם השלטון המקומי התנהל מבחינת מפלסות רכבי מלח; האם התכונן לנושא של השלג; האם היו מקלטים לחסרי בית ולאנשים שנתקעו; אני יודעת שכל המרכז שהוקם בבניני האומה הוקם בחיפזון וללא תכנון מראש.

יפעת קריב: האם כן היה תכנון מראש?

יפעת קריב: האם היתה שם אספקה של שמיכות, מזון, חימום, אספקה נאותה לאנשים מבוגרים ולתינוקות ולילדים קטנים, מזרנים וכל מה שדרש מרכז הסיוע שנוצר.

יפעת קריב: מבחינת השלטון המקומי, אספקת מזון, בתי מרקחת לאוכלוסיות.

יפעת קריב: איך פעלו מוקדי העיריות, ושוב, שיתוף פעולה בין כל הארגונים – האם מרכז השלטון המקומי תכלל את שיתוף הפעולה בין כל ארגונים?

יפעת קריב: האם סייע למי שנתקע; ונושא הפסקת החשמל, כי הרבה מאוד משפחות ובתי אב היו מנותקים מחשמל.

יפעת קריב: איך מרכז השלטון המקומי התמודד עם זה?

יפעת קריב: לסיכום, מאוד חשוב שנוציא מסקנות עיקריות של כל אחד ואחד מהארגונים, ומסקנות משותפות, והיערכות למקרה כזה.

יפעת קריב: הלא אחד הדברים שאנחנו אומרים – חבר הכנסת אייכלר מצטרף אלינו.

ישראל אייכלר: אני מתנצל על הפקקים פה באזור.

יפעת קריב: אמרתי שלסיכום, מסקנות עיקריות של כל אחד ואחד מהארגונים ומסקנות משותפות.

יפעת קריב: נשמח אם כל ארגון יעבור על הנקודות.

ישראל אייכלר: אוסיף משהו לתיאור המצב הכללי באותו ערב.

ישראל אייכלר: ביום חמישי בצהריים, כשכבר היה מדובר שבערב תפרוץ מלחמת שלג, קודם כל אמרו שזה יהיה ב-18:00 בערב וזה היה ב-11:00 בבוקר, אבל למעשה הכשל הכי נורא שאני חושב שהיה שם – ב-20:00 בערב, כשהחל כבר השלג, ומשום מה משטרת ישראל סגרה את כביש מספר 1, והשאירה פתוח את כביש 443, כולם ברחו שעדיין פתוח ל-443, ונכנסו למלכודת.

ישראל אייכלר: מניסיוני, פניתי ללשכת שר המשטרה.

ישראל אייכלר: אמרתי: הולכת להיות פה קטסטרופה.

ישראל אייכלר: לא צריכים להיות פה מומחה גדול, כי הכבישים.

ישראל אייכלר: חסומים.

ישראל אייכלר: צריך להתחיל לפנות את האנשים, ואולי אפילו לפרוץ בכביש, ולפנות אחורה בחצי התחתון, שילת מודיעין ובירושלים – כביש מספר 1 היה סגור כבר קודם, ולהתחיל לפנות ציר אחד, חירום, כאילו יש פיגוע, ולאפשר על-ידי זה – חייב להיות ציר פתוח.

ישראל אייכלר: אמרו לי: איך עושים את זה?

ישראל אייכלר: אמרתי: פשוט מאוד: טרקטור קטן של 2.5 מטר מזיז קצת את המכוניות שחסמו את הכביש ימינה, שכולם ילכו ימינה.

ישראל אייכלר: מי שלא יכול – נעזור לו להזיז.

ישראל אייכלר: מה, אנחנו נעמוד בפני תביעות אדירות של פגיעה במכוניות ללא צורך?

ישראל אייכלר: תוך שעה-שעה וחצי אמרו ראשי מתנ"א – כלומר לי אמרו בלשכת השר בשם ראש מתנ"א, שתוך שעה-שעה וחצי יוציאו את כולם מכביש מס'1 ל-338, ואין צורך לפגוע במכוניות.

ישראל אייכלר: אמרתי: אני אומר לכם כמי שלא נמצא שם, שאם אתם לא תוציאו את המכוניות, יהיו לכם מצבים שלא תוכלו להביא גם את המפלסות, גם אם תרצו.

ישראל אייכלר: לא, זה סתם היסטריה.

ישראל אייכלר: השעה 10:00.

ישראל אייכלר: שוב פניתי.

ישראל אייכלר: ישראלים לא ממושמעים - אומרים להם לעמוד בצד ימין, והם כולם - אם אני לא יכול לנסוע, שאף אחד לא ייסע.

ישראל אייכלר: עוד מעט זה יהיה בסדר.

ישראל אייכלר: קודם גומרים את כביש מספר 1, עוברים לכביש 443.

ישראל אייכלר: בינתיים כביש בגין נתקע, ושוב אותה שיטה.

ישראל אייכלר: עיריית ירושלים רצתה לשלוח מפלסות – לא יכולים, כי המכוניות חוסמות.

ישראל אייכלר: תזיזו מכוניות – לא בא בחשבון, כי חברות הביטוח, יעלה להם קצת פח?

ישראל אייכלר: פה מדובר בהצלת נפשות.

ישראל אייכלר: עד שקלטו שזה הצלת נפשות – 02:00 בלילה.

ישראל אייכלר: ואז זה מגיע למחלקה שלנו – איפה היו הארגונים הממשלתיים.

ישראל אייכלר: אני מבין מכל הדוחות שקיבלנו, שהארגונים הממשלתיים לא היו – לא בעלי ג'יפים ממשלתיים, חוץ ממד"א, איחוד הצלה, מתנדבים פרטיים, בעלי ג'יפים פרטיים.

ישראל אייכלר: הממשל, השלטון לא היה.

ישראל אייכלר: בשבת ראיתי שהיה צבא במקומות שונים, פיקוד העורף.

ישראל אייכלר: עד כאן ההקדמה שלי.

ישראל אייכלר: אם ברגע הראשון, שעה-שעתיים ראשונות היו מזיזים את המכוניות כאילו יש פיגוע - חס וחלילה יש פיגוע – מד"א יעמוד עם האמבולנסים ויגיד שהוא לא יכול להיכנס?

ישראל אייכלר: מייד ישלח מישהו שיפנה להם את הציר בכל מחיר כדי להציל פצועים.

ישראל אייכלר: עכשיו לאלה שכן היו בשטח, וזה האנשים שהוזמנו לכאן.

יפעת קריב: אני כן רוצה בפתיחת הדברים, לפני שאנחנו נכנסים למסקנות ונתעמק בדברים הקשים ובמסקנות העתידיות, לומר שבסך הכול הכוחות והארגונים עבדו בצורה יוצאת מן הכלל.

יפעת קריב: האנשים קמו ויצאו לעבודה, עזבו את הבתים, את המשפחות, את הילדים, והיתה התייצבות גדולה מאוד של אנשים שבאו לעבוד ממקום מאוד ערכי של אמונה, של עזרה לאדם ועזרה לזולת.

יפעת קריב: בסך הכול הסופה הזאת הפתיעה את כולנו, היא התנהלה ברמת המקרו בצורה טובה.

יפעת קריב: מכוניות היו תקועות, לאנשים היה קצת קר, אבל לא שמענו על מקרים מאוד קשים של אנשים רעבים או קופאים מקור למרות הפסקות החשמל ולמרות כל מה שקרה.

יפעת קריב: אני רוצה לומר להחמיא ולחזק את כל הארגונים שעבדו בצורה יוצאת מן הכלל.

יפעת קריב: אבל כאן היום חשוב לנו להתעמק, להסיק מסקנות, ולראות איך אנחנו נערכים, גם בשיתופי הפעולה בין כולם, לפעם הבאה טוב יותר, כי הפעם הבאה תגיע.

יפעת קריב: האקלים בעולם משתולל.

יפעת קריב: כולנו ערים לזה.

יפעת קריב: זה יכול להיות רעידת אדמה, סופה נוספת או מכת חום בקיץ הקרוב.

יפעת קריב: אנחנו לא יודעים מה הטבע מכין לנו ומה עומד לקרות.

יפעת קריב: נכון, אנחנו רוצים שיהיו שיתופי הפעולה, המסקנות וההיערכות.

ישראל אייכלר: עוד גוף שחייבים לציין בשבחים לפני שנתחיל בביקורות – השוטרים של משטרת התנועה בשטח, שעמדו בשלג שעות ארוכות.

ישראל אייכלר: אני טענתי שאפשר היה למנוע את זה, אבל השוטר עצמו שעמד בשטח כל הלילה בקור, גם אותו צריך לשבח.

ישראל אייכלר: זה הרבה שוטרים.

אורי מקלב: אני לא רוצה לקלקל את החגיגה, אבל מה זה נקרא, שלא שמענו על לקפוא מקור?

אורי מקלב: כשאמא מתקשרת אליי ב-03:30 לפנות בוקר, אמא באשדוד ששתי בנותיה נמצאות בתוך אוטובוס בגשר מבשרת ציון מ-19:00 עד 03:00 לפנות בוקר.

אורי מקלב: הילדה הגדולה בת 14 אומרת שהילדה בת 8, שהיא כבר אפתית.

אורי מקלב: דלתות האוטובוס פתוחות, אין חימום, והמנוע כבוי ב-03:00 לפנות בוקר מ-19:00 בערב.

אורי מקלב: מה זה נקרא, שלא שמענו שקופאים מקור?

אורי מקלב: אם מכונית בכביש 443 בירידה מול גבעת זאב, משפחה עם ארבעה ילדים ברכב קטן, כל השלג מכסה אותם, אין מנוע, אין שום דבר, הילדים רטובים, אין שתייה.

אורי מקלב: הם מחכים שש שעות, מה זה נקרא?

יפעת קריב: התחלתי בדברים מאוד קשים.

יפעת קריב: אמרתי שאני רוצה לומר גם מילה אחת טובה, כדי שלא יישמע שאני אומרת רק דברים קשים.

יפעת קריב: אתה פספסת את כל הפתיחה שלי.

אורי מקלב: התייחסתי לזה שאת אומרת שאנשים לא סבלו.

יפעת קריב: סבלו מאוד.

יפעת קריב: התכוונתי שלא מתו מקור.

יפעת קריב: אני מכירה את הסיפורים.

אורי מקלב: מ-20:00 בערב עד 09:00 בבוקר, למעלה מ-12 שעות – נשים בהיריון בסיכון, אנשים בסיבוב מוצא, גברים ונשים בטנדר אחד 13 שעות עד שחילצו אותם.

אורי מקלב: איזה דברים אלמנטריים אנשים צריכים, איך עושים את זה כשבחוץ סערה, ונמצאים במקום אחד 12 שעות.

אורי מקלב: זה נקרא שלא סבלו?

אורי מקלב: זקנים בני 90 ארבע יממות ללא חשמל.

אורי מקלב: נשים בודדות, מבוגרות, הכול חשוך, השכנים - חשוך, בלי חשמל, אין טלפונים.

אורי מקלב: זה נקרא שלא סבלו?

אורי מקלב: הנכדים שלי ארבעה במספר היו מיום ששי עד יום ראשון בבוקר – לא אמרתי שאלה הנכדים שלי - היו בדירה, ישנו כולם יחד ללא חשמל, ללא תאורה, שום חימום, כולל שבת בפנים, זה נקרא שלא סבלו?

אורי מקלב: מניסיון שלי, סבלו מאוד.

יפעת קריב: נתפסת למשפט אחד מתוך רבע שעה של דיבור.

ישראל אייכלר: נציין רק שאף אחד לא מת.

אורי מקלב: נשים ילדו בדרך.

יפעת קריב: רציתי להגיד לארגונים מילה טובה על איך שעבדו.

יפעת קריב: אני מצדיעה לכל האנשים שיצאו לעבוד ולא נשארו בבתים שלהם בדאגה למשפחה האישית שלהם, ויצאו לדאוג לזולת ולהגיש עזרה לאחר.

ישראל אייכלר: רובם היו מתנדבים, ללא שכר.

יפעת קריב: זה עוד יותר.

יפעת קריב: כבני אדם וכאנשים שיצאו לקור העז, לעזור אחד לשני, הם עשו עבודה נהדרת.

יפעת קריב: עכשיו נשאלת השאלה של התיאום בין הארגונים.

יפעת קריב: בוא נצלול עכשיו לפערים.

יפעת קריב: מד"א, בבקשה.

<גיל מושקוביץ: בוקר טוב.

<גיל מושקוביץ: גיל מושקוביץ, מנהל אגף מבצעים במד"א.

<גיל מושקוביץ: מבחינת ההיערכות שלנו, נערכנו בצורה מחמירה יחסית, למרות שתחזית מזג האוויר היתה פרווה.

<גיל מושקוביץ: אף אחד לא צפה את כמויות השלג.

<גיל מושקוביץ: ההיערכות המוקדמת, תפקוד מד"א הוא תוצר של פעולות למידה והפקת לקחים ממערכות מזג אוויר קודמות – גם מזג האוויר הסוער שהיה בינואר שנה שעברה וגם מערכות שלגים בעבר.

<גיל מושקוביץ: כבר בנובמבר היתה פקודת היערכות מסודרת בארגון, עם תחילת הגשמים הראשונים, כולל בדיקה של כל התחנות, רכבי הצלה, גנרטורים.

<גיל מושקוביץ: כל ציוד החורף נבדק, רוענן, כולל הנחיות רפואיות רלוונטיות.

<גיל מושקוביץ: ב-8 בדצמבר, עם קבלת ההתרעה הראשונית על אפשרות למזג אוויר סוער, היתה הנחיה ראשונית מסודרת.

<גיל מושקוביץ: יצרנו קשר עם השירות המטאורולוגי והתחלנו לעבוד מולם באופן שוטף כדי לקבל תחזיות מעודכנות.

<גיל מושקוביץ: ההתרעה לא דיברה על כמויות כאלה של שלג.

<גיל מושקוביץ: היו פערים בין ההתרעות, אבל אנחנו מתייחסים לשירות המטאורולוגי.

<גיל מושקוביץ: ברגע שדיברו על שלג, מבחינתנו זה היערכות לשלב.

<גיל מושקוביץ: בשלבים הראשונים אנחנו לא מתייחסים לגובה השלג אלא להיערכות הכללית.

ישראל אייכלר: מה זה היערכות לשלג?

ישראל אייכלר: כמה מכוניות יש לכם עם שרשראות?

<גיל מושקוביץ: שרשראות יש לנו לכל רכבי ההצלה בגזרת ירושלים, בגזרת צפת, בגזרת רמת הגולן, כל גזרה שצפוי להיות בה שלג, כולל באיו"ש, כולל בנצרת עלית.

<גיל מושקוביץ: כל מקום שיש בהר בגובה מעל 500 מטר, בעיקרון אנחנו מחזיקים שרשראות שלג בשביל הרכבים ועוד מאגר של שרשראות שלג מעבר לזה.

אורי מקלב: אם השירות המטאורולוגי היו מדברים על שלג כבד יותר, הייתם נערכים אחרת?

<גיל מושקוביץ: יכול להיות שבשלבים מוקדמים יותר היינו מעלים יותר רכבי 4 על 4 לירושלים, אבל העלינו 20 רכבי 4 על 4 לירושלים ממערכות קודמות.

יפעת קריב: מאיפה מגיעים רכבים 4 על 4?

<גיל מושקוביץ: אנחנו מחזיקים 64 רכבי 4 על 4 ברחבי הארץ, שבעיקרון משמשים בשגרה לחילוצים באזורים – למשל, תאונות רכבת שנדרש לעבור בשטח הוא לא שטח, חופי ים, מדבר וכו'.

<גיל מושקוביץ: אנחנו מנווטים את הרכבים האלה בהתאם לצרכים הארגוניים.

<גיל מושקוביץ: מסתכלים על הכול בראייה לאומית.

<גיל מושקוביץ: כשמדברים על שלג בהרי הצפון, אנחנו מתגברים את צפת ורמת הגולן.

<גיל מושקוביץ: גם בירושלים - אנחנו מעלים ממרכז הארץ לירושלים.

<גיל מושקוביץ: תגברנו גם את מצפה רמון במקרה הזה – דיברו על שלג גם שם, למשל.

<גיל מושקוביץ: איו"ש, באריאל שמנו רכבי 4 על 4.

<גיל מושקוביץ: בכל מקום שבו צפוי שלג, אנחנו מתגברים.

<גיל מושקוביץ: ירושלים וצפת הן הערים המרכזיות שיש בהן כמות, אותן אנחנו מתגברים ובהן אנחנו מרכזים יותר מאמץ, כי מהן אנו גם משגרים סיוע לגזרות של איו"ש, שעוטפות אותן.

ישראל אייכלר: קרה לכם שבאתם למקום, והדרך היתה חסומה לשני כלי רכב בשני הצדדים?

<גיל מושקוביץ: אנחנו לא אמורים לפלס את הדרך אלא להגיע לאן שאנחנו יכולים להגיע.

<גיל מושקוביץ: מקסימום יורדים ופועלים רגלית, אם צריך.

<גיל מושקוביץ: פונים לרשות המקומית, שיסייעו לנו.

<גיל מושקוביץ: אני לא מדבר על רחוב סצתיפי או על נקודה ספציפית אלא על המענה בכלליות.

<גיל מושקוביץ: בירושלים פעלו 20 רכבי 4 על 4 של מד"א בשלב הראשוני.

<גיל מושקוביץ: עם התגברות הסופה, וכשהבנו שזה מתגבר, תגברנו את ירושלים והגענו שם ל-40 רכבי 4 על 4 כבר ביום ששי בערב.

ישראל אייכלר: באיזו שעה התחלתם לפעול עם הרכבים האלה, שהיתה לכם דרך פנויה להגיע?

<גיל מושקוביץ: בלילה שבין רביעי לחמישי כבר עברנו ל- - -שלג.

<גיל מושקוביץ: ביום רביעי בלילה העלינו את הרכבים.

<גיל מושקוביץ: ירושלים וצפת היו מתוגברות.

<גיל מושקוביץ: הסד"כ כבר היה בתוך העיר.

<גיל מושקוביץ: בין חמישי לששי, בכל מקום שהיו בו נפגעים או יולדות, הגענו לכל מקום שהיינו צריכים להגיע אליו עם הרכבים האלה, אם זה רכבים שהעלינו מכיוון מודיעין דרך 443 והורדנו חולים לכיוון אסף הרופא ותל השומר, או מירושלים, שירדנו למטה והעלינו.

<גיל מושקוביץ: כשהדרך היתה חסומה, בשלבים האלה רכבי 4 על 4 עברו, יכלו לעבור.

<גיל מושקוביץ: אם היו רכבים שחסמו את הציר, אני לא יכול לטפס מעליהם; אף אחד לא יכול לטפס מעליהם.

ישראל אייכלר: אני שואל עובדתית, האם הצלחתם לעבור?

<גיל מושקוביץ: הצלחנו לעבור לחולים שהיינו צריכים להגיע אליהם ויולדות - הגענו אליהם.

<גיל מושקוביץ: דיבר פה חבר הכנסת מקלב על אירועים של אנשים שהתקשרו והתלוננו שהם תקועים ברכבים בשלג.

<גיל מושקוביץ: שוב, כל עוד לא היה חולה בתוך הרכב, שנדרש פינוי ופנה למד"א, לא חתרנו למגע אתו.

<גיל מושקוביץ: אין לנו מה לעשות אתו; זו משימה של משטרת ישראל או על 443.

ישראל אייכלר: היו חולים כאלה שפיניתם?

<גיל מושקוביץ: היו יולדות שפינינו, היו ילדים עם חום גבוה שפינינו, מקרי היפותרמיה, מקרים בודדים סך הכול שנדרשו לטיפול רפואי.

<גיל מושקוביץ: הגענו אליהם, פינינו אותם.

<גיל מושקוביץ: במקביל תגברנו את הנקודות שאליהן תיאמנו בלילה עם משטרת ישראל – היה לנו קשר רציף בחפ"ק עם משטרת ישראל.

<גיל מושקוביץ: הגענו לבנייני האומה, הגענו למבשרת, הגענו למחנה עופר.

<גיל מושקוביץ: תגברנו שם בחובשים, והמתנו לאותם מחולצים שהם הביאו.

<גיל מושקוביץ: ביצענו כל הזמן הערכות מצב פנים ארגוניות.

אורי מקלב: היו לידות באמצע הדרך?

<גיל מושקוביץ: היו מקרים של יולדות.

אורי מקלב: אז מה זה אומר?

אורי מקלב: לא קראו למד"א?

<גיל מושקוביץ: גם בלי מזג אוויר סוער יכול להיות מצב שיולדת, יולדת באמצע הכביש.

אורי מקלב: ב-443 יכולתם לעבור?

יפעת קריב: בשבוע שעבר היתה לידה על הכביש.

<גיל מושקוביץ: כן, זה קורה.

אורי מקלב: שם הם היו הרבה זמן בפקק.

ישראל אייכלר: היה דבר כזה בשלג?

<גיל מושקוביץ: היו שני מקרים של יולדות שפינינו; אחת בוצעה בתוך הרכב שלה, והשנייה בוצעה בתוך האמבולנס.

<גיל מושקוביץ: העדיפות היא לבצע את הלידה בתוך רכב חם, כי העובר יוצא ממקום חם מאוד.

<גיל מושקוביץ: הוא חייב לצאת לסביבה חמה ולמקום חם מאוד.

<גיל מושקוביץ: אגב, זה לא קשור למזג אוויר זה או אחר.

<גיל מושקוביץ: לידות ברכבים פרטיים ובצירים קורות.

<גיל מושקוביץ: יולדות לפעמים ממתינות ממש לרגע האחרון, ואז הן נוסעות עם רכב פרטי.

<גיל מושקוביץ: יולדות לא יודעות הרבה פעמים, אבל ביטוח לאומי מממן פינוי באמבולנס מהבית לבית חולים במקרה שבאותו יום יש הלידה, כך שזה אפילו לא עולה להן כסף.

<גיל מושקוביץ: העלינו את רמת הכוננות כבר ביום רביעי.

<גיל מושקוביץ: תגברנו בכל הארץ.

<גיל מושקוביץ: אנחנו מדברים על השלג שהיה בירושלים ובצפת, אבל בכל הארץ דובר על מזג אוויר סוער, על גשם, על חשש להצפות, שרובו לא התממש, אבל ההיערכות שלנו היתה כלל ארצית, מערכתית, ולאו דווקא נקודתית.

יפעת קריב: הצפות זה המזל, שזה לא התממש.

<גיל מושקוביץ: נכון.

<גיל מושקוביץ: אילון – היו קטעים מסוימים שנסגר, למרות שאנשים כמעט לא יצאו מהבית בגלל האזהרות האלה.

<גיל מושקוביץ: ריכוז המאמץ שלנו היה כאמור בירושלים ובצפת, שאלה הערים הבעייתיות מבחינת התנועה.

<גיל מושקוביץ: יש לנו תוכנית מגירה ארצית מובנית מראש לתגבור מרחב ירושלים.

<גיל מושקוביץ: כל הזמן עקבנו ותגברנו בהתאם לצרכים.

<גיל מושקוביץ: יש לנו בראייה הלאומית, למשל, תכנון מחדש של כל המענה שלנו למצבי חירום בנתב"ג.

<גיל מושקוביץ: במצב חירום בנתב"ג יש תוכנית שמופעלת, אם יש חשש לנחיתת חירום - חלק מהמענה זה, למשל, אמבולנסים שאמורים לבוא מירושלים ולתת מענה לנתב"ג.

<גיל מושקוביץ: מראש הורדנו, למשל, את ירושלים מהסד"כ הזה, ותכננו אחרת את המענה לנתב"ג.

<גיל מושקוביץ: אנחנו כל הזמן מסתכלים על האירועים העתידיים ועל אפשרות למצבי חירום נוספים גם במהלך מזג האוויר הסוער.

<גיל מושקוביץ: מבחינת מרכזי השליטה שלנו, המוקד הארצי שלנו מאויש 24/7, כולל בשבתות ובחגים.

<גיל מושקוביץ: הוא תוגבר גם בקציני משמרת נוספים וגם במנהלים מהמטה.

<גיל מושקוביץ: אני עצמי הייתי יום ששי כל הלילה במשל"ט הארצי שלנו.

<גיל מושקוביץ: המנכ"ל היה כל הלילה בירושלים.

<גיל מושקוביץ: היתה חלוקה של הנהלת המטה, שתגברנו גם את התחנות.

ישראל אייכלר: באיזו שעה היה הפינוי הראשון מ-443 או מכביש 1?

<גיל מושקוביץ: אני לא יודע לומר לך.

<גיל מושקוביץ: היו פינויים בשוטף.

ישראל אייכלר: אין לכם רישומים?

<גיל מושקוביץ: יש רישומים – אני לא מחזיק אותם פה.

<גיל מושקוביץ: אם תרצה, אוציא לך.

<גיל מושקוביץ: היו פינויים כל הזמן, גם בציר 443 וגם בציר 1, אם זה אמבולנסים שעלו מכיוון מודיעין, רכבי 4 על 4 שהוצבו מראש במודיעין ועלו דרך 443 להגיע מצד אחד, ואם זה רכבים שירדו מירושלים מהצד השני.

<גיל מושקוביץ: כנ"ל ציר אחד.

ישראל אייכלר: החידוש, אתה אומר, שכן אפשר היה לעבור.

<גיל מושקוביץ: אני לא אומר שאפשר היה לעבור לגמרי מצד לצד; יכולנו להגיע עד נקודה מסוימת בחלק מהמקומות, ולהמשיך רגלית.

<גיל מושקוביץ: אני לא מכיר אירוע של חולה שלא הצלחנו להגיע אליו בכלל.

<גיל מושקוביץ: לא היה כזה דבר מבחינתנו.

<גיל מושקוביץ: יש מקומות שהציר עצמו חסום ברכבים - חתרנו למגע.

<גיל מושקוביץ: לחולים הגענו.

<גיל מושקוביץ: אני לא מכיר אירוע שלא הגענו לחולה ולא פינינו מי שצריך לפנות לבית חולים.

יפעת קריב: מכל בית?

יפעת קריב: מכל מקום?

ישראל אייכלר: גם כביש בגין?

<גיל מושקוביץ: מכל מקום הגענו בסופו של דבר לחולים, אם אתה מדבר על כלל הסופה, כולל בשבת בלילה, שזה היה השיא.

ישראל אייכלר: אז היה הרבה יותר קל.

<גיל מושקוביץ: זה לא היה הרבה יותר קל.

אורי מקלב: אבל היו כבישים חסומים לגמרי.

<אבי חובב: אני יכול לספר לכם על מקרים שבהם אמבולנסים הגיעו לנקודה מסוימת, דיווחו שהם לא יכולים להמשיך, ושלחנו כלים יותר קטנים.

<אבי חובב: אני יכול לספר לכם על משפחה חרדית שנתקעה, הרכב שלה פשוט הפסיק להניע בשלב מסוים.

<אבי חובב: חילצנו אותם – אמבולנס דיווח שהוא לא יכול להמשיך הלאה.

<אבי חובב: המיול כן הצליח להשתחל שם.

<אבי חובב: זה היה באותו לילה.

<אבי חובב: מיול שחרר אותם.

<אבי חובב: מיול זה רכב קטן, טרקטורון.

<אבי חובב: בגלל שהוא לא סגור ולא מחומם, המיול הזה נכנס לתחנה, הכניס את האנשים האלה לתחנה, נתנו להם שם שמיכות, חיממנו אותם וכו'.

אורי מקלב: אחרי כמה שעות שהם היו?

אורי מקלב: זו לא אשמה שלכם, אבל אחרי כמה שעות?

ישראל אייכלר: בלילה שבין חמישי לששי?

אורי מקלב: מה זה 443?

אורי מקלב: 443 זה עד מחנה עופר.

אורי מקלב: ממחנה עופר יש ישר, שזה כביש 45, נדמה לי, ואם זה ימינה לכיוון גבעת זאב- - -

ישראל אייכלר: לא משנה.

ישראל אייכלר: איפה שהיה שלג.

יפעת קריב: התחלתם בלוגיסטיקה.

יפעת קריב: תתייחסו למינהלות, לתיאומים, לציודים.

יפעת קריב: תתייחסו לכול, ואז נשאל שאלות.

יפעת קריב: נעשה את זה מסודר.

ישראל אייכלר: בלוגיסטיקה אפשר לגמור את השעתיים, מניסיוני.

אורי מקלב: אתם יודעים כמה זמן לקח?

אורי מקלב: אם יש מקרים שלא הצלחתם להגיע או שלקח הרבה זמן, עשיתם סיכום, כמה זמן לקח?

אורי מקלב: אותנו גם מעניינות המסקנות – מה אתם חושבים שצריך להיות בפעם הבאה מבחינת משטרה, תיאום, איך אתם עובדים?

אורי מקלב: ובנוסף, האם תמיד היה מענה במוקד?

אורי מקלב: היתה קריסה של המוקד.

<גיל מושקוביץ: אסיים לדווח על מרכזי השליטה.

<גיל מושקוביץ: מוקד הטלפון 101 שלנו.

<גיל מושקוביץ: המוקד אויש מלא גם במרחב ירושלים וגם במוקד הארצי שלנו בקריאון.

<גיל מושקוביץ: יש לנו מוקד שיודע לקבל כל שיחה.

<גיל מושקוביץ: אם מוקד ירושלים לא מצליח לענות תוך 7 שניות, המוקד הארצי שלנו בקריאון מושך את השיחה אוטומטית, וכל השיחות שלנו נענו כמו בשוטף.

<גיל מושקוביץ: היו 57 אלף פניות בימי הסופה לעומת 5,000 ביום רגיל.

<גיל מושקוביץ: היו פי שניים תורני מוקד גם בירושלים וגם במוקד הארצי בקריאון.

<גיל מושקוביץ: גם מוקד ירדן תוגבר.

<גיל מושקוביץ: קריאון – שיחות טלפון.

<גיל מושקוביץ: 17 אלף מתוכם זה רק קריאות שהגיעו ממרחב ירושלים.

<גיל מושקוביץ: כל השיחות קיבלו מענה מצוין.

<גיל מושקוביץ: המוקד הארצי בקריאון היה מאויש בפי שלושה אנשים מאשר השגרה.

<גיל מושקוביץ: קיבל מענה בזמן אמת לכל הפניות.

<גיל מושקוביץ: במוקד ירושלים בשגרה יש שלושה אנשים.

<גיל מושקוביץ: הפעם היו כמעט שמונה אנשים במוקד ירושלים.

<גיל מושקוביץ: המוקד הארצי בקריאון, המוקד מגבה – במשמרת לילה יש שמונה אנשים.

<גיל מושקוביץ: היו 24 אנשים במוקד.

<גיל מושקוביץ: המוקד בקריאון, מבחינת הטכנולוגיה, כל שיחת 101 – לא משנה אם סופה או שגרה - שלא מקבלת מענה תוך 7 שניות, מכל סיבה שהיא, באחד המוקדים שלנו בארץ, השיחה זולגת אוטומטית לשם.

<גיל מושקוביץ: שם יש מוקדנים שמקבלים את השיחה.

<גיל מושקוביץ: מבחינת האזרח – אין הבדל; הוא לא מרגיש אם השיחה הזאת נענתה בירושלים, בצפת או באילת.

<גיל מושקוביץ: השיחה מועברת בצורה ממוחשבת לקצין המשמרת, שמנהל את האירוע - בירושלים במקרה הזה.

<גיל מושקוביץ: כל 11 המוקדים המרחביים שלנו תוגברו במוקדנים נוספים.

<גיל מושקוביץ: זה יישום לקחי עבר שלנו.

<גיל מושקוביץ: בשעות הערב פתחנו מוקד נוסף, ביום ששי.

<גיל מושקוביץ: שרת הבריאות פנתה למנכ"ל מד"א.

<גיל מושקוביץ: היו מקרים של קשישים ומשפחות עם ילדים שהיו בבתים ללא חשמל.

<גיל מושקוביץ: חששו שהם ייכנסו למצב של היפותרמיה.

<גיל מושקוביץ: בני משפחה שלהם פנו וביקשו שהקשישים האלה יגיעו אליהם, משכונה לשכונה בירושלים.

<גיל מושקוביץ: העברנו גם את הקשישים והילדים האלה משכונה אחת בירושלים לשכונה אחרת.

<גיל מושקוביץ: חלקם זה חולים – הם לא חולים אגב; הם קשישים.

<גיל מושקוביץ: זו פעילות הומניטרית נטו.

אורי מקלב: בשלב הזה, נניח, עוד לא היה אדם שצריך פינוי או פצוע או הוא נמצא באירוע.

ישראל אייכלר: אתה מדבר בשבת?

ישראל אייכלר: כי אם בשבת, למשל, זוג זקנים בני 85 חולי סוכרת שנמצאים בבית, וזה היה, בלי חשמל, היפותרמיה זו שאלה של זמן.

אורי מקלב: אבל מי היה צריך לטפל בזה?

אורי מקלב: מי שמחלץ אותם.

אורי מקלב: אתה אומר נכון, שאותו זוג עוד שעה, עוד שעתיים, עוד שלוש יכולים להגיע למצב סכנה.

אורי מקלב: אם מדברים על היערכות של כוחות חירום – מגן דוד לא צריך לטפל.

אורי מקלב: כוחות חילוץ - משטרה אפילו יכול להיות.

אורי מקלב: שלטון מקומי, משטרה – לחלץ אנשים שלא נמצאים במצוקה לפני משהו רפואי כדי לחלץ אותם.

יפעת קריב: חבר הכנסת מקלב, אני חושבת שאתה נוגע בנקודה הכי חשובה שאליה אנחנו רוצים להגיע - זה התיאום בין כל הארגונים, ומי עושה מה, ואם כל ארגון תפס בעלות וניהל את הסופה הזאת כאילו הוא בעל הבית.

יפעת קריב: מי בעצם לקח אחריות על הסופה הזאת, מי היה צריך לקחת.

יפעת קריב: הלא גם לא הוגדר מצב חירום, וזה נשאר תחת השלטון המקומי.

יפעת קריב: זה לא היה תחת השלטון המרכזי.

יפעת קריב: מי היה בעל הבית של הסופה הזאת?

אורי מקלב: ניקח קשישים, ילדים שנמצאים ברכב, ב-443, המנוע לא דולק, ילדים קטנים, רטובים, אבל עדיין לא היה צריך פינוי לבית חולים אלא לבית, למקום חם.

אורי מקלב: זה לא תפקיד של מד"א, בעיניי.

ישראל אייכלר: של מי התפקיד?

אורי מקלב: של כוחות חילוץ, אם זה פיקוד העורף במקרה הזה, אם זה משטרה.

אורי מקלב: מי מחלץ?

ישראל אייכלר: המשטרה הפעילה רק את כוחות התנועה.

<שי קוניץ: יש שתי לבנות בסיס מבחינת המוכנות, בטח כל עוד לא הופעל מל"ח: אחת זה הרשות המקומית והרשות שאחראית על כל התושבים והמענה לתושבים; שתיים, משטרת ישראל כגורם הפוקד.

<שי קוניץ: לגבי צירים, למשל, ציר מספר 1 הוא באחריות משטרת ירושלים, וציר 443 הוא באחריות משטרת יו"ש.

<שי קוניץ: הם לא ידעו לדבר בעצמם לגבי פתיחת צירים באזור ההוא.

ישראל אייכלר: משטרת התנועה הארצית לא שולטת ב-443?

<שי קוניץ: כן, אבל ש"י זה הגורם הפוקד על הציר הזה, בגלל שזה כבר בתחום אחר.

<שי קוניץ: מעבר למסקנות שצריך להגיע, מבחינת ההפעלה- - -

ישראל אייכלר: מי אמור להוציא זוג קשישים חולי סוכרת בליל שבת, שנפסק להם החשמל?

ישראל אייכלר: הרשות המקומית?

<שי קוניץ: לא מדבר בכביש.

<שי קוניץ: הרשות המקומית, כל עוד לא הופעל מל"ח.

<שי קוניץ: בשגרה זה רשות מקומית.

יפעת קריב: יכול להיות שניר ברקת היה שם עם צוות והם עבדו.

יפעת קריב: ניר בעצמו היה.

<שי קוניץ: עיריית ירושלים הפעילה את החמ"ל שלהם, שכולל בתוכו מכלול אוכלוסייה, שזה מכלול שמתופעל על-ידי מחלקת הרווחה.

ישראל אייכלר: היה לה רכב אחד להוציא קשישה אחת, לעיריית ירושלים?

יפעת קריב: כן, היה להם.

יפעת קריב: הייתי בדיון של השלטון המקומי שם.

<שי קוניץ: הם יודעים לזהות את אותה קשישה.

ישראל אייכלר: עד כמה שידוע לי, לא.

ישראל אייכלר: חוץ מהג'יפ של ראש העיר, לא שמעתי.

יפעת קריב: נציין לפרוטוקול שנציגי עיריית ירושלים לא הגיעו לדיון.

יפעת קריב: שלטון מקומי הוזמן, אז היה צריך לדאוג שלטון מקומי.

ישראל אייכלר: אולי היו צריכים להזמין את עיריית ירושלים ולא את השלטון.

אורי מקלב: הייתי בישיבה של דוד אזולאי ביום רביעי או שלישי.

אורי מקלב: עיריית ירושלים שלחה נציגות בדרג מאוד נמוך.

אורי מקלב: התרענו על כך, ואמרנו שלא ייתכן ששולחים נציגות שיודעת לענות תשובות מאוד מצומצמות על חלק ממזרח ירושלים, בקושי יודעת להגיד משהו.

אורי מקלב: היתה זילות.

אורי מקלב: הערנו על זה.

אורי מקלב: הייתי גם בוועדת המשנה המקבילה אליך, בראשות דוד אזולאי, שגם לא הגיעו.

אורי מקלב: אם זה חוזר על עצמו, אני חושב שזה צריך לקבל ביטוי.

ישראל אייכלר: יש פה חלל גדול מאוד.

ישראל אייכלר: נניח שעיריית ירושלים מכירה מקרה סוציאלי, אבל אני מדבר על אנשים שאינם מוכרים בכלל לעובדות הסוציאליות, כי הם אנשים שחיים בזכות עצמם.

ישראל אייכלר: אני יודע את זה ממקרים, ההורים שלי, שני אנשים בני 85, אף פעם לא נרשמו ברווחה, אף אחד לא מכיר אותם בעיריית ירושלים, אבל כשהפסיקו החשמל וההסקה, אמי חולת סוכרת, במוצ"ש היה מצב שהוריי כבר לא רצו לצאת מהבית, אז אמרתי לאחותי: זה כבר מסוכן.

ישראל אייכלר: שכבו כל השבת בקור אימים, יצאו לשירותים בתוך שמיכה, אבל אם לא רוצים להתפנות, סימן שהם במצב של קצת אפתיה.

ישראל אייכלר: בכוח הבאנו מתנדבים, מתנדב פרטי עם 4 על 4, לשכונה אחרת שבה היה חשמל.

ישראל אייכלר: כמה אלפים כאלה היו?

ישראל אייכלר: ולא עיריית ירושלים ולא אף אחד, לא פינה אותם.

יפעת קריב: תתייחסו לציודים – תרמי, שמיכות, אוכל, והתיאומים.

<גיל מושקוביץ: הכול בסקירה – אסיים אותה.

<גיל מושקוביץ: כאמור בששי בערב שרת הבריאות זיהתה את הפער הזה.

<גיל מושקוביץ: פנתה למנכ"ל מד"א, ופתחנו מוקד מיוחד שטיפל רק בנושא של קשישים ומשפחות עם פעוטות שנותרו ללא חשמל, מזון, שתייה וכו'.

<גיל מושקוביץ: היו מקרים של חולים סיעודיים שנמצאים בבית, וכל הפער שלהם, בגלל הצורך בחשמל, הם צריכים להתאים את הסוללות של המנשם, ואז יש שני פתרונות: אחד, את חלקם העברנו לבתי חולים כי לא היתה ברירה, ובמקרים אחרים לקחנו את הסוללה הרזרבית, למי שהיה, הבאנו אותה לתחנת מד"א, הטענו את הסוללה, ועשינו סיבובים כאלה של החלפת סוללות.

יפה שפירא: אבל איך ידעתם למי להגיע?

<גיל מושקוביץ: פתחנו מוקד מיוחד.

<גיל מושקוביץ: פרסמנו אותו בתקשורת.

יפה שפירא: אבל אם אין חשמל, גם אין פלאפונים.

<גיל מושקוביץ: יש רדיו.

<גיל מושקוביץ: יש אנשים שיש להם טרנזיסטור בבית.

<גיל מושקוביץ: הם חייגו למוקד שפתחנו, בני משפחה שלהם פנו.

<גיל מושקוביץ: חלק מבזק פעל, ובני המשפחה שלהם – היו לנו מקרים של בני משפחה שביקשו שניצור קשר עם בן המשפחה המבוגר, קשיש שנמצא בביתו.

<גיל מושקוביץ: הגענו, והעברנו על בסיס של הבן, שנמצא בשכונה אחת בירושלים, שסיפר על אבא שנמצא בשכונה אחרת.

<גיל מושקוביץ: הגענו אליהם, והבאנו את האבא לביתו של הבן, לצורך העניין.

<גיל מושקוביץ: אגב, הוא לא חייב להיות חולה.

<גיל מושקוביץ: זה מקרה ספציפי כדי למנוע מצב של היפותרמיה, שיוכל להיות בשבת עם בני משפחתו.

אורי מקלב: אתה רואה את זה כתפקיד של מגן דוד אדום?

<גיל מושקוביץ: אני רואה את זה כפעולה מניעתית.

אורי מקלב: בשעת חירום אתם צריכים להתעסק עם זה או להתעסק עם העברת חולים?

<גיל מושקוביץ: חבר הכנסת מקלב, יש לי רכבים שהם לאו דווקא אמבולנסים; שהם טנדרים 4 על 4 וג'יפים 4 על 4 שהם של הארגון.

<גיל מושקוביץ: ככל שהמשאב הזה פנוי, ואני יכול להשתמש בו לטובת המשימה הזאת – עשיתי בו שימוש לטובת המשימה הזאת.

<גיל מושקוביץ: האנשים שלי המקצועיים נתנו מענה במקביל.

<גיל מושקוביץ: זה לא פגע במענה.

<גיל מושקוביץ: המענה היה במקביל, גם לזה וגם לזה.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שתתמקד בסעיף שרשמה אותו חברת הכנסת קריב, של תיאום עם המשטרה והעירייה, צירים ודרכי גישה לבתי חולים.

ישראל אייכלר: זה הסעיף הכי חשוב.

<גיל מושקוביץ: היו נציגים של מד"א שהוצבו 24/7 גם בחמ"ל שנפתח בזמן אמת על-ידי פיקוד העורף בלטרון, החמ"ל שטיפל בצירים ב-443 ובציר 1 באותו לילה ואז תכלל את כל הפעילות מול פיקוד העורף.

<גיל מושקוביץ: יש מנמ"ל, מרכז ארצי של משטרת ישראל.

<גיל מושקוביץ: בשגרה הוא פועל בירושלים במטה הארצי.

<גיל מושקוביץ: הם פתחו מנמ"ל חלופי ברמלה.

<גיל מושקוביץ: נציגות 24/7 של בכיר של מד"א שנמצא שם כל הזמן לתיאום שיתוף הפעולה בין מד"א למשטרה ולגורמים האחרים.

<גיל מושקוביץ: יושבים שם נציגים של פיקוד העורף, של משטרת ישראל, של מד"א, של כיבוי אש, של הרשויות המקומיות, יושבים כולם יחד תחת הגורם הפוקד, שהוא משטרת ישראל, ומתאמים את הפעילות.

<גיל מושקוביץ: היה נציג מד"א- - -

ישראל אייכלר: בשטח הם היו אתכם – לא רק בהערכה.

ישראל אייכלר: למשל, אתה הרמת טלפון למשטרה: אני צריך שתפנה לי ציר X?

<גיל מושקוביץ: כן.

<גיל מושקוביץ: אני אישית דיברתי בחמישי בלילה עם צ'יקו אדרי, מפקד אגף התנועה של משטרת ישראל, שהיה בשטח בציר 1 וציר 443.

<גיל מושקוביץ: מולו עשיתי את התיאומים.

ישראל אייכלר: הוא פינה לך צירים?

<גיל מושקוביץ: כל משימה שביקשתי ממשטרת ישראל, ביקשתי לתעדף מקרה של אמבולנס שצריך להגיע לנקודה מסוימת, קיבלתי ממנו מענה בתעדוף, כולל, ברגע שהגיעו כלים כבדים לצירים האלה, ואני הייתי צריך שימוש בכלי כזה, הכלי הזה פתח לי בעדיפות את הציר לפני משימות אחרות.

ישראל אייכלר: באיזו שעה זה היה בפעם הראשונה?

<גיל מושקוביץ: במהלך הלילה.

<גיל מושקוביץ: השיחה הראשונה שלי אתו היתה ב-01:15 בלילה, שהוא היה בשטח.

ישראל אייכלר: נאמר לי שהוא פתח צירים הרבה יותר מאוחר.

<גיל מושקוביץ: אני לא יודע מתי הוא פתח את הציר.

<גיל מושקוביץ: שוחחתי אתו ב-01:15 בלילה.

<גיל מושקוביץ: אני לא יודע לומר לך באיזו שעה הגיע הטרקטור הראשון או מתי הגיעה המפלסת הראשונה, אבל זה לא רלוונטי.

<גיל מושקוביץ: מבחינתי, כשהייתי צריך סיוע מסוים מהם או מהצבא, הם ידעו לתת לי אותו וידעו לתת לי תשובות.

<גיל מושקוביץ: היה נציג שלנו בחמ"ל עיריית ירושלים 24 שעות.

<גיל מושקוביץ: אם היינו צריכים סיוע בפילוס צירים בתוך העיר, קיבלנו את המענה.

<גיל מושקוביץ: במחוז צפון של המשטרה היה נציגות קבועה שלנו שם, ובמשטרת ירושלים.

<גיל מושקוביץ: עיריית צפת - היינו בקשר שוטף אתם, כולל הצמדת טרקטור למשימות מד"א.

<גיל מושקוביץ: ברמה הארצית, השתתפנו בהערכות מצב איטיות.

<גיל מושקוביץ: כל הזמן היו הערכות מצב.

<גיל מושקוביץ: אני אישית הייתי בהערכת מצב אצל השר לביטחון הפנים ביום ששי ב-08:00 בבוקר.

<גיל מושקוביץ: שרת הבריאות היתה בקשר שוטף עם מנכ"ל מד"א.

<גיל מושקוביץ: היינו בהערכות מצב עם היערכות אלוף פיקוד העורף והרלוונטיים מתחתיו.

<גיל מושקוביץ: מחוזות משטרת ישראל, רשויות מקומיות, מטה ארצי של המשטרה וכו'.

<גיל מושקוביץ: מבחינת הפיקוד והשליטה, ששאלתם, היה ברור לכולם שמשטרת ישראל היא הגורם הפוקד, והמשרד לביטחון פנים מתכלל את הפעילות כולה.

<גיל מושקוביץ: השר העביר לנו את המידע הזה כבר כשקיבל את האחריות על זה.

<גיל מושקוביץ: זה היה ברור לכולנו.

<גיל מושקוביץ: היו פה שני מאמצים עיקריים ברמה הלאומית: היה המאמץ המבצעי, שזה הצלת החיים של משימה של מד"א יחד עם הגורמים האחרים – כמובן, בפיקוד משטרת ישראל; והיה המאמץ האזרחי במקביל, שפעל כדי לתת מענה למשימות האזרחיות.

<גיל מושקוביץ: ברמה הארצית, הפעלנו 3,000 אנשי צוות – עובדים, מפקדים, מתנדבים, בפריסה ארצית.

<גיל מושקוביץ: במד"א יש 800 רכבי הצלה שאנחנו מחזיקים בפריסה הארצית.

<גיל מושקוביץ: 600 מתוכם אוישו ברמה הארצית.

<גיל מושקוביץ: מתוכם קרוב ל-80 נט"נים ו-520 אמבולנסים; מהם 49 אמבולנסים בעלי הנעה קדמית 4 על 4, חוץ מג'יפים וטנדרים, שזה בנוסף.

<גיל מושקוביץ: ביקשנו מפיקוד העורף, וקיבלנו מהם נגמ"ש – קיבלנו נגמ"ש עם נהג ומפקד לצורך העניין.

<גיל מושקוביץ: אנחנו ציוותנו בו פרמדיקים וציוד רפואי שלנו.

<גיל מושקוביץ: הנגמ"שים מהצבא הגיעו ב-14.12 בירושלים ב-18:00 בערב, יום ששי בערב.

<גיל מושקוביץ: הצבא לא עובד מעכשיו לעכשיו.

ישראל אייכלר: 24 שעות אחרי שזה התחיל.

<גיל מושקוביץ: ובצפת הגם הגיעו אלינו בין ששי לשבת בלילה.

<גיל מושקוביץ: נגמ"שים ואבירבולנסים.

<גיל מושקוביץ: יש לנו קשר שוטף עם פקע"ר- - -

ישראל אייכלר: היו צריכים לפנות לצבא בשעה 20:00 בערב, ראש הממשלה והשרים שלו; לא ראש העיר ירושלים מצלצל לרמטכ"ל ומד"א מצלצל לרמטכ"ל.

<גיל מושקוביץ: ראש העיר עשה את הפנייה שלו בציר האזרחי.

<גיל מושקוביץ: בציר המבצעי כבר בלילה בין חמישי לששי שוחחנו עם פקע"ר.

<גיל מושקוביץ: אנחנו בחירום, בתיאומים וגם במוכנות אנחנו פועלים בשוטף עם פקע"ר ועם אמ"ץ צה"ל.

<גיל מושקוביץ: זה לא קשור.

<גיל מושקוביץ: הצירים האלה פועלים במקביל.

<גיל מושקוביץ: אגב, לתקן לפרוטוקול את מי שאמר ש-443 הוא באחריות מחוז ש"י של המשטרה.

<גיל מושקוביץ: ציר 443 הוא ציר שהוא ת"פ פיקוד מרכז של הצבא; הוא לא ת"פ משטרת ישראל.

<גיל מושקוביץ: ציר 443 הוא ציר שהוא באחריות הבט"פ - משטרת ש"י עובדת במקרה הזה מבחינת האחריות תחת פיקוד מרכז.

<גיל מושקוביץ: היא לא הגורם הפוקד.

<גיל מושקוביץ: הגורם הפוקד הוא צה"ל.

<גיל מושקוביץ: סך הכול טיפלנו בקרוב ל-12 אלף מקרים ברחבי הארץ, מתוכם 3,100 רק בגזרת ירושלים.

<גיל מושקוביץ: רק לסבר את האוזן, בשגרה אנחנו ביום רגיל מטפלים בסביבות 330 קריאות בירושלים.

יפעת קריב: כשאתה אומר שטיפלתם ב-12 אלף מקרים, מתוך כמה מקרים שהיה צריך לטפל בהם?

יפעת קריב: הפערים מעניינים אותנו.

יפעת קריב: אתה אומר שטיפלתם ב-100 אחוז פניות?

<גיל מושקוביץ: כל מי שפנה, קיבל מענה ממד"א.

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן?

<גיל מושקוביץ: בשלג אתה נוסע יותר לאט מאשר בשוטף.

ישראל אייכלר: אתה אומר:

ישראל אייכלר: 12 אלף.

ישראל אייכלר: הרי לא הובלתם 12 אלף אנשים.

ישראל אייכלר: כנראה, היו פניות שעניתם להם.

<גיל מושקוביץ: לא.

<גיל מושקוביץ: פניות היו 57 אלף טלפונים.

<גיל מושקוביץ: 12 אלף אנשים שפנו וביקשו סיוע.

<גיל מושקוביץ: חלקם טופלו בבית.

<גיל מושקוביץ: יכול להיות מצב שהגענו למקרה, הפרמדיקים שלנו טיפלו והחולה נשאר בבית, כי הוא לא צריך להתפנות לבית חולים.

<גיל מושקוביץ: הגענו ל-12 אלף אירועים.

<גיל מושקוביץ: מתוכם רק 250 בעיר צפת.

<גיל מושקוביץ: פינינו 500 יולדות במהלך הסופה הזאת – קרוב ל-300 בגזרת ירושלים.

<גיל מושקוביץ: ביום רגיל אנחנו מפנים 20 יולדות.

<גיל מושקוביץ: יולדת שנמצאת בבית שלה, ביום שגרתי מגיעה עם הרכב שלה לבית חולים.

<גיל מושקוביץ: פה הסתייעו יותר באמבולנסים בגלל היכולת של התנועה עם רכבי 4 על 4 בעיר.

ישראל אייכלר: איך אתם חושבים לצמצם את הזמן שהיה בשלג הזה לשלג הבא?

ישראל אייכלר: מה אתה חושב שצריך לעשות כדי שלא יקרה מצב שאמבולנס לא יכול להגיע בגלל שהציר חסום?

<גיל מושקוביץ: יש תיאום עם העירייה ויש תיאום עם פקע"ר, שגם סייעו בשלב מסוים בעיר.

<גיל מושקוביץ: אמבולנס 4 על 4 שעובד בעיר, נוסע בשלג, קצת קשה לו לפלס אולי בגלל גובה השלג, בגלל רכבים שנמצאים בצירים.

<גיל מושקוביץ: אם מראש האזרחים היו נענים לרשויות המקומיות, ולא עולים לירושלים ומעמיסים את העיר ובאים לבקר בעיר, למרות שביקשו מהם לא לעשות את זה, ואזרחים בתוך העיר ירושלים, כשהתחיל לרדת שלג, והעירייה פנתה אליהם לא לצאת החוצה – אנשים פשוט יצאו החוצה עם הרכבים ונתקעו.

יפה שפירא: היא לא פנתה.

יפה שפירא: ב-08:00 בבוקר עוד אמרו שהילדים יכולים ללכת לבית ספר ביום חמישי.

יפה שפירא: בבוקר הכביש להדסה היה חסום, למשל.

<גיל מושקוביץ: בבוקר כן, אבל אמבולנס 4 על 4 הגיע להדסה.

<גיל מושקוביץ: הצירים המרכזיים, עיריית ירושלים כל הזמן פילסה אותם, את הצירים המרכזיים לבתי החולים.

<גיל מושקוביץ: היה פילוס מלא.

<גיל מושקוביץ: צירים פנימיים בתוך שכונות מסוימות, בחלק מהמקרים היה קצת קושי להגיע.

ישראל אייכלר: כביש בגין היה פנוי לכם כל הזמן, לאמבולנסים?

<אבי חובב: כביש בגין בחלקו בקטעים מסוימים נחסם על-ידי רכבים.

<אבי חובב: היו מצבים שחובשים יצאו החוצה ודחפו את הרכב כדי לעבור, והסתייעו בכבלים.

<אבי חובב: בסופו של דבר היתה עבירות, גם אם מאוד קשה.

ישראל אייכלר: מה התשובה שלכם לשאלה, איך למנוע בפעם הבאה- - -

<גיל מושקוביץ: אני סומך על הרשויות, שפונות לאזרחים, ושהאזרחים יעשו כמו בכל מקום אחר בעולם – אומרים להם: הולך לרדת שלג, תישארו בבתים, אל תסתובבו.

<גיל מושקוביץ: אנשים נסעו עם רכבים פרטיים ונתקעו.

<גיל מושקוביץ: אני לא מאשים את תושבי ירושלים, שעלו לירושלים חזרה.

<גיל מושקוביץ: אני ירדתי מירושלים ביום חמישי ב-18:00 בערב, כשהתחיל שוב השלג.

<גיל מושקוביץ: אני לא ידעתי שהולך להיות מה שהולך להיות.

<גיל מושקוביץ: אף אחד לא ידע.

<גיל מושקוביץ: ברגע שהציר החל להיחסם, והמשטרה סגרה אותו במקום מסוים, לדעתי, המשטרה עוד הצילה חיים, שהם החליטו לסגור את הציר ולמנוע מרכבים נוספים לעלות.

<גיל מושקוביץ: אלה שהיו תקועים קיבלו מענה.

<גיל מושקוביץ: נכון שבחלק מהמקרים המענה לחלץ את הרכבים לקח יותר זמן אולי ממה שאזרח מצפה, אבל אני חושב שבסך הכול- - -

ישראל אייכלר: אם היו סוגרים חצי שעה קודם את 443 וחצי שעה קודם- - -

יפעת קריב: אני חשה שאתה מתאר שליטה מוחלטת, שכל המענים נענו, שהיו לכם מספיק רכבים, מספיק ציוד, מספיק מוקדנים, מספיק אנשים, מספיק שמיכות, מספיק תיאום בין כל הארגונים.

יפעת קריב: מבחינת

יפעת קריב: כם, הסופה נוהלה ב-100 אחוז הצלחה מבחינת היעדים שהצבתם לעצמכם - זה מה שאתה מתאר.

אורי מקלב: הוועדה שלנו פה היא לא רק חקירה על מה שהיה; אנחנו בעצם רוצים להסיק מסקנות כדי להקל עליכם.

<אבי חובב: לא היה קל.

<אבי חובב: אנחנו יותר מ-48 שעות לא ישנו.

יפעת קריב: זה שלא היה קל, זה לא מה שמאתגר אותנו; אנחנו רוצים לדעת איך מדינת ישראל מתארגנת לסופה הבאה, שסביר להניח שתגיע.

יפעת קריב: זו מטרת הדיון כאן.

קריאה: אני חושב שהמחוקק צריך לקבוע איך היא מתארגנת.

יפעת קריב: לא, המחוקק לא יקבע את זה כדבר פופוליסטי; המחוקק רוצה להקשיב למד"א, ולעזור למד"א להתנהל נכון יותר.

ישראל אייכלר: אתם הייתם בשטח.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לדעת מה הייתם עושים.

אורי מקלב: אולי גם המחוקק יתייחס.

אורי מקלב: אני רוצה לתת דוגמה על הצעת חוק שעולה לי בראש - אני לא יודע איך ליישם אותה – יכול להיות, הטלת קנסות כבדים מאוד על נהגים שיצאו – מי שייצא – לכן מה שאתה אומר לי, או סמכות לפנות רכב, גם אם ייגרם נזק לרכב.

יפעת קריב: בהחלט כן.

יפעת קריב: האמירה החד-משמעית של לא לצאת לרחובות היתה מאוחרת מדי.

יפעת קריב: לא ידעו.

אורי מקלב: בחו"ל אנשים שתקועים עם הרכב, לא יעזבו את הרכב באמצע הכביש, בשונה מפה.

אורי מקלב: פה הוא עזב את הרכב באמצע הכביש.

אורי מקלב: הוא לא התאמץ לסחוב.

אורי מקלב: בדבר הזה למחוקק יש מה לומר, אם תגיעו לו.

<גיל מושקוביץ: במערכות שלג קודמות בירושלים, בגלל שידעו שהולך לרדת שלג קשה יחסית, מראש הודיעו לאוכלוסייה להישאר בבית בשלבים מוקדמים יותר.

<גיל מושקוביץ: פה אולי בגלל הספק הזה- - -

אורי מקלב: אני לא יכול לחלוק עליך על שום דבר.

אורי מקלב: אני גם מכבד את מה שאתה אומר, ואני לא מכיר אותך, ואתה מקצועי.

אורי מקלב: דבר אחד אני יכול לחלוק עליך: זה שאמרת שלא היתה מספיק היערכות - אני לא זוכר – ואני כבר לא בחור צעיר - היערכות כל כך גדולה והתרעה כל כך ממוקדת על שלג ועל סופה שמגיעים, שבוע שלם.

יפעת קריב: אף אחד לא הפנים.

אורי מקלב: אני אראה לך את הכותרות הראשיות של כל העיתונים.

אורי מקלב: אראה לך את כל מה שדיברנו, ותגיד לי אם יש יותר מזה.

אורי מקלב: לא אמרו אם השלג יהיה מטר או לא, אבל שיהיה מזג אוויר סוער, על שלגים שצפויים.

יפעת קריב: משפט סיכום מד"א.

<גיל מושקוביץ: אני מבקש לסיים את הסקירה – זה יהיה מהיר.

<גיל מושקוביץ: למד"א יש גם משימה של בנק הדם המרכזי של מדינת ישראל, הוא במגן דוד אדום.

<גיל מושקוביץ: היתה לנו תמונת פתיחה מצוינת עם 8,000 מנות דם.

<גיל מושקוביץ: מראש עם קבלת ההודעה על הסופה תגברנו מראש את בתי החולים גם בצפת וגם בירושלים במנות דם, כדי שלא נצטרך לעסוק במשימה הזאת, כולל בתי חולים ברשות הפלסטינית, במזרח ירושלים וכו'.

<גיל מושקוביץ: היתה כל הזמן בדיקה של רמות המלאי בבתי החולים בארץ, בדגש על ירושלים וצפת.

<גיל מושקוביץ: ביצענו התרמות דם במקומות אחרים, שלא היו תחת סופה.

<גיל מושקוביץ: סופקו לצוותי מד"א חרמוניות וחליפות סערה מבעוד מועד.

<גיל מושקוביץ: שרשראות שלג נוספות- - -

יפעת קריב: אתה אומר שהיה מספיק לכולם.

<גיל מושקוביץ: אנחנו לא מכירים פער של צוותי מד"א בחרמוניות וחליפות סערה.

<גיל מושקוביץ: אגב, כבר אנחנו מבצעים רכש נוסף לתגבר, כי חלק מזה נהרס בסופה הזאת, מן הסתם.

<גיל מושקוביץ: גם שרשראות שלג תוגברו ונופקו שרשראות נוספות.

<גיל מושקוביץ: חובשים וציוד למרכזי הסיוע, שדיברתי עליהם קודם, שנפתחו על-ידי משטרת ישראל.

<גיל מושקוביץ: קשישים וילדים ללא חשמל הועברו לבית קרוב.

<גיל מושקוביץ: פתחנו בבית מרכז מד"א בית מפלט לפליטים חסרי בית, ופליטים שסופקו להם שם אוכל ושתייה בתל-אביב, אוכל ושתייה חמה באולם שפתחנו בבית מרכז מד"א כדי לסייע גם להם, שיהיה להם מחסה לאותו סוף שבוע.

<גיל מושקוביץ: היו ישובים שהיו מנותקים, במיוחד ביהודה ושומרון.

<גיל מושקוביץ: יצרנו קשר עם החובשים שהם מתנדבי מד"א, ונמצאים בישובים האלה, לחלקם עם האמבולנסים של הישובים.

<גיל מושקוביץ: אתם נתנו את המענה בתוך הישובים.

<גיל מושקוביץ: בחלק מהמקומות שהיינו צריכים חילוץ, השתמשנו למשל במסוק של חיל האוויר, שפינה יולדת מיצהר לבית החולים, אבל החובשים שלנו נתנו מענה במקום, הגיעו אליה.

<גיל מושקוביץ: אם היו צריכים, היו מבצעים גם לידה במקום, ומסוק של חיל האוויר סייע בפינוי.

<גיל מושקוביץ: היה מענה רציף לטלפונים במוקד 101.

<גיל מושקוביץ: המוקד הארצי שלנו בקריית אונו, מבחינתנו זה לקח לשימור יכולת שליטה ארצית שלו, שכל הזמן ראינו את כל האירועים, וכל הזמן וידאנו שיש מענה בזמן אמת לכלל הקריאות ברחבי הארץ.

<גיל מושקוביץ: יש לנו גנרטורים בכל המוקדים המרכזיים ובתחנות המרכזיות שלנו.

<גיל מושקוביץ: יש גם גנרטור חליפי- - -

יפעת קריב: אתה מעלה את נושא הגנרטורים, וכל כך הרבה שמענו תוך כדי הוספה על בית אבות שאין לו גנרטור, על מקום שמחלק אוכל שאין לו גנרטור.

יפעת קריב: כלומר דווקא הגנרטורים עלו וחזרו כל הזמן בגלל הפסקות החשמל, שפגעו בכל כך הרבה בתי אב, מוסדות ובתי חולים.

ישראל אייכלר: היו המון גנרטורים במחסנים שלא הופעלו - לא שלכם, אבל היו.

<גיל מושקוביץ: בתחנות מד"א, כל תחנות מד"א שיש בהן מוקדים וכל תחנות מד"א הגדולות, יש בהן גנרטור שמספק את כל צורכי התחנה – גנרטור שלנו.

<גיל מושקוביץ: מראש מוצב בתחנה בהיערכות המקדימה.

<גיל מושקוביץ: בסך הכול היה שת"פ טוב עם צה"ל ועם חיל האוויר ועם מסוקי חיל האוויר.

<גיל מושקוביץ: בסך הכול השת"פ עם הגופים האחרים, גם עם משטרת ישראל, גם עם פיקוד העורף, גם עם הרשויות המקומיות, גם עם כיבוי אש, גם במוכנות לסופה, ובכלל מהפקות לקחים ממזג אוויר קודם, וגם בסופה עצמה- - -

יפעת קריב: שאלה אחרונה: מבחינת מד"א, מי מבחינתכם ניהל את האירוע?

<גיל מושקוביץ: משטרת ישראל כציר הפיקודי המבצעי, והשר לביטחון פנים, מבחינתנו, ניהל את האירוע.

יפעת קריב: תודה.

יפעת קריב: נעבור לאיחוד הצלה.

יפעת קריב: בבקשה.

<אליעזר היימן: אני אליעזר היימן, אני מנהל מרכזי הציוד הרפואי של איחוד הצלה בכל הארץ, בכל המרכזים.

יפעת קריב: ארגון שכולו מבוסס על מתנדבים ותרומות, נכון?

יפעת קריב: חשוב לציין את זה לפרוטוקול.

<אליעזר היימן: נכון מאוד.

<אליעזר היימן: פעילים בו מעל 2,000 מתנדבים.

<אליעזר היימן: לקראת הסופה ובסופה עצמה גייסנו אזרחים רבים מכל רחבי הארץ, מכל המגזרים, גם בירושלים וגם במזרח העיר.

<אליעזר היימן: גייסנו במהלך הסופה עצמה 163 ג'יפאים, רכבי 4 על 4, אזרחים שהגיעו ופעלו.

<אליעזר היימן: כמובן, הפעילות היתה באזור ירושלים, בצפון, בעליות לכיוון ירושלים, כלומר ישובי עוטף ירושלים וצפון ירושלים כמו ישובי בנימין וגוש עציון וביתר וכו'.

יפעת קריב: עיקר עבודתכם, להגיע ולעזור.

יפעת קריב: אתם לא מפנים.

יפעת קריב: אתם מגיעים ומסייעים בשעת אמת.

<אליעזר היימן: אנחנו נותנים את המענה הראשוני, עד שמגיע אמבולנס.

<אליעזר היימן: היות שאנחנו נמצאים בקהילה - זה לא שהמתנדבים מרוכזים במוקד מסוים.

<אליעזר היימן: נכון שיש לנו בכל עיר מוקד של ציוד ומוקד לאזעקת המתנדבים, אבל המתנדבים, כל אחד נמצא בעבודתו.

<אליעזר היימן: השיטה שלנו, שמה שפועל בשגרה, פועל בחירום.

<אליעזר היימן: אנחנו בשגרה כל אחד מפוזרים בעבודתו, בביתו, ואוטומטית גם בעת השלג כל אחד נמצא בשטח, איפה שהוא שנמצא.

ישראל אייכלר: 163 אזרחים עם רכבי 4 על 4 באו על חשבונם, על חשבון הדלק שלהם?

<אליעזר היימן: ממש כך.

ישראל אייכלר: או נתתם להם משהו?

<שי קוניץ: מי קלט את כל המתנדבים שהגיעו, כל הג'יפאים שהגיעו.

<שי קוניץ: מי שהתקשר למוקד שלנו או למוקד זק"א, אנחנו הכנסנו אותם למערך ההסעות שאנחנו פתחנו.

ישראל אייכלר: המשטרה נתנה לעבור לג'יפים האלה?

<שי קוניץ: כן.

<שי קוניץ: אני ישבתי בחמ"ל של לטרון, וישבנו שם עם המשטרה, עם פיקוד העורף, ופתחנו את הצירים.

ישראל אייכלר: כי שמעתי במשך הלילה שיש הרבה ג'יפאים שרוצים להגיע, והמשטרה לא מאפשרת להם להיכנס לשטח.

<אליעזר היימן: אנשים במקומות מסוימים, כמו ב-443, שלא יכלו לעלות משם.

<אליעזר היימן: אחד הלקחים שלנו, לשתף עוד יותר פעולה, שנוכל לדעת, שלא לעלות מ-443 אלא רק מציר 1, כי מציר 1, למשל, יכולנו לעלות.

<אליעזר היימן: הוא הגיע ללטרון.

<אליעזר היימן: אני אישית גם הגעתי ללטרון.

<אליעזר היימן: היינו במבשרת.

יפעת קריב: זה מידע חשוב מאוד – לא ידעתם את זה?

<אליעזר היימן: לא.

יפעת קריב: זה מחזיר אותנו לתיאום ומי צריך להעביר את המידע.

יפעת קריב: זה ממש חשוב, לדעת שהציר הזה סגור וזה פתוח.

יפעת קריב: זה משמעותי מאוד לארגון.

<אליעזר היימן: נכון.

<אליעזר היימן: מצד שני, כשהזכירו פה את הנושא של נפגעים, פניות שהגיעו לעירייה - נציג שלנו ישב בחמ"ל העירייה מהרגע הראשון במהלך כל השבת גם כן.

<אליעזר היימן: פניות שהגיעו לעירייה, העבירו אותן אלינו, וכך הצלחנו לתת את המענה.

ישראל אייכלר: מתי הגעתם באותו לילה ל-443 או לכביש מספר 1?

<אליעזר היימן: תלוי לאיזו פנייה, אבל היו מפוזרים כל הזמן.

<אליעזר היימן: כל פנייה לגופה, אבל היינו בשטח.

<אליעזר היימן: יש לנו מתנדבים גם בבית חורון, מתנדבים שהגיעו ממודיעין לכיוון, ממודיעין העלו אותם עם רכבי 4 על 4 עד חורון.

<אליעזר היימן: מוקד החירום של איחוד הצלה פעל 24 שעות גם בשבת עצמה.

<אליעזר היימן: 10 מוקדנים היו בכל משמרת, כולל במהלך השבת עצמה.

<אליעזר היימן: למעלה מ-600 מתנדבים התגייסו למשימה.

<אליעזר היימן: היום יש 163 רכבי חירום, רכבי 4 על 4 שגייסו מאזרחים.

<אליעזר היימן: לא כל המתנדבים שלנו הם עם רכבי 4 על 4.

יפעת קריב: זה גויס כי הרגשתם שיש צורך בשטח?

<אליעזר היימן: קיבלנו פניות.

יפעת קריב: קיבלתם פניות שלא נענו.

יפעת קריב: חשוב לומר, כי כרגע הבנו שהכול נענה והכול טופל.

<אליעזר היימן: ביום רגיל אנחנו באזור 1,500 מקרים.

<אליעזר היימן: קיבלנו פה פניות מהמערכת, מעל 12 אלף פניות במהלך הסופה.

<אליעזר היימן: הרגשנו שצריך את זה.

<אליעזר היימן: זה פורסם גם בכלי התקשורת, והאזרחים נענו.

<אליעזר היימן: אנחנו עכשיו ממסדים את הנושא הזה, מקיימים בצורה מסודרת את כל נושא היחידות למענה, כדי שנוכל במקרי חירום להקפיץ אותם ולעבוד בצורה עוד יותר מסונכרנת.

<אליעזר היימן: לזה נגיע בשלב המסקנות.

אורי מקלב: אתם קוראים להם תוך שעת החירום, או יש לכם קבוצה שאתם מארגנים היום, שהם אזרחים מתנדבים לקראת שעת חירום, שאתם מעבירים להם קורסים, מכירים אותם?

אורי מקלב: או שקראתם בכלי התקשורת: מי שיכול להתנדב?

אורי מקלב: אחת המסקנות שאני רואה, אנשים שיש להם 4 על 4 אמרו לי: רק תן לי מקום מסודר, שאוכל לנסוע, להתנדב, להירשם, שיפעילו אותי.

אורי מקלב: אבל מה, אני אסע בכביש הלוך-חזור?

אורי מקלב: כשטלפנתי, אמרתי: תעביר את האוכל לכאן, והוא עשה את זה בהתנדבות.

אורי מקלב: אבל אני לא כתובת של שעת חירום.

<שי קוניץ: אנחנו ארגון ורסטילי, כלומר לנו יש המתנדבים שלנו, מעל 2,000 מתנדבים.

<שי קוניץ: אנחנו יכולים לקלוט מיידית.

<שי קוניץ: אנחנו קלטנו 163 מתנדבים מבחוץ.

אורי מקלב: כשהייתי בעיריית ירושלים, עיריית ירושלים, אחת המסקנות של השלג, ארגנה קבוצה של אנשים בעלי 4 על 4, שהיו מוכנים להתנדב.

אורי מקלב: נפגשו שם פעם-פעמיים.

אורי מקלב: עשו להם מפגשים.

אורי מקלב: הדריכו אותם, דיברו אתם, הכירו אותם.

אורי מקלב: זה היה לפני שנים.

אורי מקלב: אני כבר שש-שבע שנים לא נמצא בעיריית ירושלים.

אורי מקלב: אני מדבר אתך על משהו כמו לפני 15 שנה.

אורי מקלב: המנכ"ל הלך, גם לו היה 4 על 4, הם ידעו איך- - -

<אליעזר היימן: אנחנו למתנדבים שלנו נתנו, ואנחנו מאורגנים לגייס אותם בכל רגע נתון דרך קבוצת המירס וכו'.

<אליעזר היימן: אנחנו מאורגנים בכל לחיצת כפתור, בכל קריאה לעזרה.

<אליעזר היימן: אנחנו מגיעים מייד לקצה, למתנדב עצמו, והוא פועל לפי ההנחיות.

<אליעזר היימן: בעקבות הסופה, וכשראינו שהצלחנו גם להפעיל אזרחים, אנחנו ממש בימים אלה עובדים על הקמת מערך מסודר של מתנדבים בכל רחבי הארץ.

יפעת קריב: מול מי עבדתם?

יפעת קריב: מטרידה אותי שאלת התיאום כדי להיערך לפעם הבאה.

יפעת קריב: מי ניהל אתכם?

יפעת קריב: מי אמר לכם: אל תגיעו לאזור הזה, כי זה עיריית ירושלים, זה מד"א, או כן תגיעו לאזור הזה?

יפעת קריב: מי היה הגוף למעלה, שאמר לכם לאן לצאת, איך לצאת, איך להתנהל, מה לעשות?

<אליעזר היימן: היתה לנו נציגות, אם זה שי, אם זה נציגים אחרים בחפ"ק המרכזי בלטרון, חפ"ק של פיקוד העורף.

<אליעזר היימן: בנוסף, נציגות קבועה היתה לנו בחמ"ל של עיריית ירושלים.

<אליעזר היימן: היה לנו קשר רציף עם המל"ל במשרד רה"מ, קשר עם משרד הבריאות.

ישראל אייכלר: מה זה מל"ל?

<אליעזר היימן: משרד רה"מ, הם עומדים בקשר אתנו גם בשוטף, כדי לדעת מה קורה בשטח.

<אליעזר היימן: הם מקבלים את המענה.

<אליעזר היימן: כמובן, זה הדדי - מידע שהיה להם, הם העבירו גם לנו.

ישראל אייכלר: נדמה לי שמל"ל זה מועצה לביטחון לאומי.

ישראל אייכלר: הם היו בשטח?

<אליעזר היימן: עמדנו בקשר אתם, קשר רציף.

<אליעזר היימן: הקשר עם משרד הבריאות: קיבלנו משימות מהם, מאגף לשעת חירום.

<אליעזר היימן: שי אולי יסקור את זה.

<שי קוניץ: במקביל, ביום ששי לסופה, היה גם מבצע חיסונים.

<שי קוניץ: יום לפני כן ילדה נפטרה בפסגת זאב, והיו צריכים לבצע מבצע חיסונים למשפחה ולכל הקרובים.

<שי קוניץ: ג'יפים שלנו לקחו את סגנית הרופאה ללשכה, ועשו את זה.

<שי קוניץ: באשר לשאתכם, לא היה מישהו אחד, שתכלל את הראייה המערכתית.

<שי קוניץ: גם פיקוד העורף בסופו של דבר תפקידו הוא לסייע לרשות המקומית, תפקידו לסייע לכל מערך החירום.

<שי קוניץ: הוא עשה את זה, אבל הוא לא היה היוזם, הוא לא הפוקד.

<שי קוניץ: לכן היה פער.

אורי מקלב: כל זמן שלא הוכרז שעת חירום, הוא לא יכול גם לפעול.

ישראל אייכלר: ההכרזה היחידה שאני יודע, שהכול בסדר - ראש הממשלה הגיע במוצאי שבת – הכול תחת שליטה, עם המפכ"ל ועם ראש העיר.

ישראל אייכלר: לא היתה שום בעיה בכלל.

<שי קוניץ: אני הייתי בישיבת סיכום עם מפקד מחוז ירושלים, שפיקד על כל האירוע.

<שי קוניץ: זה לא משימתנו.

<שי קוניץ: אנחנו אמורים לסייע לרשויות, אנחנו אמורים לסייע למדינה.

<שי קוניץ: עשינו את זה כי ביקשו מאתנו, אבל מי שהיה אמור לעשות את זה, לא עשה את זה.

<שי קוניץ: כנראה, עוד לא מוגדר, מי אמור לעשות את זה.

<שי קוניץ: אמנם משטרת ישראל אמורה להיות הגורם המתכלל והמנהל, אבל בסופו של דבר היא יכולה להתעסק בכל הנושא של צירים, היא אמורה להתעסק בכל הנושא של ניהול, אבל בסוף צריך מישהו מעליה, שיתכלל גם את משרד הבריאות, גם את מד"א, גם את פיקוד העורף- - -

יפעת קריב: נכון.

יפעת קריב: זה מבצע צבאי, זה מבצע של שלטון מקומי, זה מבצע בריאותי, זה מבצע של שלטון מרכזי.

יפעת קריב: מי הגוף?

אורי מקלב: לגבי האחראי, שאת זה אנחנו יודעים מעוד ארגונים – לא אתה צריך להגיד את זה; אתם בסך הכול ארגון מתנדב, אבל אנחנו יודעים את זה.

אורי מקלב: אבל אין לכם הפקת לקחים?

אורי מקלב: גם אצלכם הכול בסדר?

<שי קוניץ: עכשיו סיימנו לומר מה עשינו.

<שי קוניץ: אנסה לתמצת.

<שי קוניץ: המסקנה הגדולה שעלתה, זה שמה שעובד בשגרה, עובד בחירום, לכן צריך לעשות תיאום בין כל הארגונים, כדי, אל"ף, מבחינת ההכרה של כל ארגון והיכולות שלו, ובי"ת, היכולת להפעיל אותם.

<שי קוניץ: ההמלצה שלנו זה לעשות מוקד אחד ארצי, שיתכלל את כל קבלת הקריאות, כפי שיש בארצות הברית, סטייל 911, שגם יעשה אחרי זה את ההפעלה ויצירת תמונת המצב.

<שי קוניץ: כמובן, צריך לעשות את שיתוף הפעולה ולראות איך משלבים את כל נושא ארגוני המתנדבים למענה משלים, למענה של מד"א.

<שי קוניץ: ההמלצה שלנו, ואנו מקדמים את זה עם זק"א מול המשרד להגנת העורף – הגנה של צח"מ, צוות חירום מקומי.

<שי קוניץ: היום לעירייה יש איזושהי בעיה מבחינת יכולת הוצאת הכוחות לשטח.

<שי קוניץ: יש להם החמ"לים שלהם ויש להם הידע, אבל אין לכם היכולת לצאת לשטח.

<שי קוניץ: אנחנו מציעים להם את השילוב – שיהיה, מצד אחד, השליטה של החמ"ל שלהם עם הידע, להגיע לכל אדם ואדם, את מוקד 106, ובנוסף, את האנשים שלנו, את המענה המשלים מבחינת כוח אדם מוכשר, כוח אדם זמין, עם ציוד, עם אמצעי ניוד.

<שי קוניץ: השילוב הזה ייתן לעירייה את המענה הראשוני, עד שתתייצב המערכת.

<שי קוניץ: המזל של האירוע פה, שאירוע השלג היה בסוף שבוע, שמערך הרפואה בקהילה לא היה פתוח.

<שי קוניץ: קופות החולים לא היו פתוחות, בתי המרקחת היו כבר במתכונת שבת.

<שי קוניץ: אם נצטרך להפעיל גם את המערך הזה, אין להם היום מענה.

אורי מקלב: המזל הזה לא עבד בימים ראשון, שני, שלישי.

אורי מקלב: לא יכלו להגיע.

אורי מקלב: לא פילסו דרך לקופות החולים.

אורי מקלב: קשישים לא יכלו לצאת מהבית שלהם.

אורי מקלב: לא יכלו לעבור כדי להגיע.

אורי מקלב: לא הגיעו אחיות, לא הגיעו רופאים, לא הגיעו מעבדות.

אורי מקלב: המערך הרפואי, שרגיל ביום ראשון, מערך רפואי מאוד דומיננטי וחזק, בתחילת השבוע היה משותק כמעט לגמרי בחלק מהמקומות, ובחלק מהמקומות לגמרי.

אורי מקלב: מערך הרפואה, שהוא דיבר עליו, שהמזל היה שזה היה בסוף שבוע, אבל אסור לנו לשכוח שלמקרה הזה היו שלושה שלבים בעצם: היה ליל השלג, חמישי בלילה, ששי או שבת, שהיה בתוך האירוע, אבל לא בסופה, והיו עוד שלושה ימים מינימום שהיו בעיות קשות.

אורי מקלב: אני לא מדבר על חוסר נוחות.

אורי מקלב: כשהוא דיבר עכשיו על המערך הרפואי הקהילתי, קופות חולים, הסניפים לא פעלו לא בראשון, לא בשני.

אורי מקלב: גם חלק מהעובדים לא יכלו להגיע.

אורי מקלב: יש מקומות שהיו נצורים.

אורי מקלב: כשאני באתי לחברות התחבורה הציבורית: למה לא הפעלתם – הכבישים היו פתוחים, אומר לי: מי יביא לי את הנהגים מגילה?

אורי מקלב: שכונות שלמות היו נצורות.

אורי מקלב: קשיש לא יכל לצאת מביתו.

אורי מקלב: אני קיבלתי מהאחות של הכנסת, במתודלה, בקופות חולים – לא בימים ראשון, שני, שלישי; ביום חמישי עדיין עצים היו בפתח של המרפאה של קופת חולים, ולא יכלו להיכנס לקופת חולים.

<שי קוניץ: נגעת בנקודה נכונה, אבל בסוף זה אחריות הרשות המקומית ולא שלנו.

ישראל אייכלר: מתי אתם הייתם בשטח?

<שי קוניץ: מתחילת האירוע, מיום רביעי בערב, חמישי כל הלילה וכל השאר.

<שי קוניץ: עבדנו 24 שעות.

<שי קוניץ: המוקד שלנו היה מאויש כל הזמן.

<שי קוניץ: ברגע שנכנסה משימה- - -

אורי מקלב: אתה מודע לכך שהמוקד שלכם, לא היה לו מענה בחמישי בלילה למשך הרבה שעות?

אורי מקלב: לא נסתיר את הדברים.

אורי מקלב: אתם בסך הכול מתנדבים, עושים את המקסימום.

אורי מקלב: אני התקשרתי, התקשרתי גם לאנשים שלכם, ולא היה מענה.

אורי מקלב: הכול היה בקריסה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שחברות הסלולר בימי ששי קרסו, סלקום לא עבד כמעט שמונה שעות, ואם מתנדב מחזיק, תמיכה של סלולר - מה היה?

אורי מקלב: יכולת לדבר לעצים ולאבנים.

אורי מקלב: לא היה שום מענה, וזה היה.

אורי מקלב: אלה דברים שאנחנו צריכים לדעת.

אורי מקלב: אתם צריכים להגיד את הדברים – לא אני.

אורי מקלב: בלילה אף אחד לא עבד.

אורי מקלב: אני לא מדבר על מגן דוד אדום – אני לא מכיר את הפעילות מולם.

אורי מקלב: אני לא פניתי למד"א בשביל חילוץ, בשביל חשש; בשביל קבוצת ילדים בני 12, כיתה ז', היו בקבר שמואל הנביא.

אורי מקלב: מהערב נתקעו שם, עד הבוקר הם הלכו ברגל לרמות – סכנה הכי גדולה.

אורי מקלב: ילדים מפתח תקווה.

אורי מקלב: חשבו שיבואו לראות שלג – חוסר אחריות.

אורי מקלב: בסוף אף אחד לא הצליח להגיע אליהם, אף אחד לא עזר להם.

אורי מקלב: הם היו אתי בקשר.

אורי מקלב: לא יכולתי לעזור להם.

אורי מקלב: ביקשתי, מה לא?

אורי מקלב: הגיעו אליי דרך חברת מע"צ, היום נקרא דרך ארץ.

אורי מקלב: הגיעו עם איזה ג'יפ, וההוא גם נשאר תקוע שם עד ראשון-שני למעלה, ולא יכל לחלץ אותם.

אורי מקלב: ילדים בני 12, הם הלכו ברגל מקבר שמואל הנביא עד שכונת רמות.

אורי מקלב: ביום רגיל זה בעיה.

ישראל אייכלר: אתה אומר שהם לא היו זמינים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין דוגמה.

ישראל אייכלר: היתה אשה שתרמה כבד לבת שלה, והיתה אחרי ניתוח כפול.

ישראל אייכלר: היא נתקעה ב-443.

ישראל אייכלר: היא לא חולה.

ישראל אייכלר: למד"א לא היתה סיבה, כי היא לא היתה חולה.

ישראל אייכלר: דווקא אנשי איחוד הצלה הגיעו באמצע הלילה, ב-03:00 לערך, אספו אותה, והעלו אותה בכביש שממול, לירושלים מהכביש שממול.

ישראל אייכלר: זה מקרה שהיא לא חולה, לא צריכה להתפנות לבית חולים, אבל היא לא יכולה להישאר.

ישראל אייכלר: מה יקרה לאשה כזאת עד הבוקר?

אורי מקלב: איחוד הצלה עוזר לקהילה להעביר אבא של כלה ביום חופתה, להעביר מקריית ארבע לאזור המרכז, שם היתה החתונה.

אורי מקלב: הוא היה נצור.

אורי מקלב: איך מביאים כלה לחופתה?

אורי מקלב: גם ברית צריך לעשות.

אורי מקלב: תינוק בן חמישה ימים, המקרים שאני ביקשתי, איחוד הצלה, ממי שיכולתי לבקש, לבקש ממגן דוד להעביר יולדת שנמצאת בבית בלי חשמל עם תינוק בן חמישה ימים לאמא שלה באותה שכונה אפילו.

אורי מקלב: איחוד הצלה עשה את זה.

<אליעזר היימן: מענה הומניטרי רחב לגמרי.

<אליעזר היימן: אחד הלקחים שלנו, הקמת הצח"מ, שיתכלל את כל הגופים כדי שנוכל להתפזר ולעשות את כל ארגוני ההתנדבות יחד, לתת את המענה לתושב.

<אליעזר היימן: כמענה עזרה ראשונה רפואית, אני חושב, ברוך השם, שעמדנו במשימה בצורה מצוינת.

<אליעזר היימן: נתנו את המענה.

<אליעזר היימן: האזרחים התרגלו, ובצדק.

<אליעזר היימן: אנחנו נותנים את המענה כמה שיותר בשגרה.

<אליעזר היימן: לכן גם פנו אלינו בדברים כאלה, אבל לקחת 12 ילדים משמואל הנביא, ייתכן שבאמת היה קשה לעשות את זה.

אורי מקלב: 40 ילדים.

<אליעזר היימן: כמובן, אם אנחנו מקימים את מערך הצח"מ הזה, יעזור לנו להתבסס על כל כוחות הרפואה של כל הארגונים - רופאים, פרמדיקים לטובת מענה רפואי ראשוני.

<אליעזר היימן: אין ספק שאמבולנסים לא יכלו להגיע בזמן לכל מקום.

<אליעזר היימן: אם בשגרה לא תמיד מצליחים להגיע, בפרט בעת שלג לא יכלו להגיע.

<אליעזר היימן: כמובן, כשאנחנו מקימים מערך כזה, זה עבודה מקדימה עם כל החברות הפרטיות.

<אליעזר היימן: יש מאות אמבולנסים של חברות פרטיות, שיכולים גם לתת מענה.

ישראל אייכלר: ראית אותם בשטח, את האמבולנסים הפרטיים?

<אליעזר היימן: לא.

ישראל אייכלר: למה?

אורי מקלב: הם מתנדבים?

ישראל אייכלר: אבל למד"א יש אלפי מתנדבים שלא באים בשביל כסף.

אורי מקלב: הוא מפעיל מערך מתנדבים.

אורי מקלב: אמבולנס פרטי רוצה כסף.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת קריב, יש עוד אנשים פרטיים שלא שייכים לגופים, ולא הגיעו הנה, אבל יש פה אחד הפעילים – דוד זוהר.

ישראל אייכלר: הוא מייצג תופעה שהיתה באותו לילה – הכי פעילה, לדעתי, שזה אזרחים, כמו הרב בן-דהן, שיש לו ג'יפ, והוא החליט לבוא ולעזור.

ישראל אייכלר: הוא עבד קשה.

ישראל אייכלר: וראש העיר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<דוד זוהר: זק"א, איחוד הצלה – מכירים את שמם.

<דוד זוהר: יש ארגון שנקרא ארגון השומרים.

<דוד זוהר: זה ארגון התנדבותי שכונתי, שנמצא בשכונות הצפון בירושלים, עובד בממשק מלא עם המשטרה בימי שגרה.

<דוד זוהר: הוא הוקם עקב פריצות נרחבות מאוד בכל שכונות הצפון.

<דוד זוהר: לא ניתן מענה.

<דוד זוהר: הארגון פעיל כבר חמש שנים יחד עם המשטרה באופן מלא, כלומר יש מכשירי קשר- - -

ישראל אייכלר: מה עם עשו בסופה?

<דוד זוהר: אני מגיע.

<דוד זוהר: מכשיר קשר משטרתי, בעצם נמצאים בקשר כל הזמן עם מוקד 100 של המשטרה.

<דוד זוהר: זה, לדעתי, דבר ייחודי – אין ארגונים שיש להם כזה ממשק עם המשטרה.

<דוד זוהר: בלילה הזה הבהלה הגדולה – הכרת השטח ומתנדבים שגרים בתוך השכונה, שבימים שבשגרה עונים לכל קריאה ולכל פנייה.

<דוד זוהר: בדרך כלל זה קריאות משטרתיות, אבל כאן זה גם פניות אזרחיות לכל דבר, החל מפינוי אנשים, חילוץ אנשים שנמצאים בשטח – דברים קטנים שאנשים לא יודעים, אבל אדם היה יכול להיות תקוע כל הלילה, אשה נתקעה בכניסה לעיר, רצתה להגיע לרמת שלמה, לא יכלה להגיע לשם.

ישראל אייכלר: היו מקרים של החזרת יולדות מבית החולים – היתה צריכה להגיע לשבת הביתה.

<דוד זוהר: לקחו אותה ארגונים למשפחה בתוך הקהילה, כלומר המון דברים שבדברים הגדולים, כשאתה מתקשר למשטרה או דברים כאלה, לא יכולים להיות להם מענה.

<דוד זוהר: פה עבדו 40 איש במרווח שכונות של 10,000 משפחות.

<דוד זוהר: הבעיות המהותיות הגיעו לרמת אפס.

<דוד זוהר: אני מדבר על חוט חשמל קרוע שהיו בסביבתו ילדים, והמשטרה לא יכולה להגיע.

<דוד זוהר: המשטרה באותו לילה, מנמ"ר מרחב ציון היה בקשר ישיר עם היושב-ראש בקשר המשטרתי.

<דוד זוהר: הם לא יכלו להגיע לקריאות סתם – חשד לפורצים, המון דברים.

<דוד זוהר: זה מכלול דברים שהמשטרה, עם הכול המוגבל שלה, לא יכולה לעשות, ואנשים שנמצאים בשטח, שמכירים את השטח בימי שגרה - היושב-ראש, המעלה שלו, שהוא מכיר, יורד לפרטים הכי קטנים, כי הוא גר שם.

יפעת קריב: הארגון עובד רק בירושלים?

<דוד זוהר: כן.

<דוד זוהר: יש משהו דומה במרכז, אבל לא ברמת ממשק כזו.

<דוד זוהר: בנו פה מערכת אמון מאוד גדולה עם המשטרה.

<דוד זוהר: מנמ"ר ציון יכול להיות בקשר משטרתי עם המתנדבים שלנו בשטח, זה אומר משהו על זה.

<דוד זוהר: היום היושב-ראש לא יכול היה להגיע, כי הוא הוזמן להחלפת מפקדים במרחב ציון.

יפעת קריב: יש פערים שאתם ראיתם במסקנות שלכם מהאירוע, שאתם רוצים לדווח לנו עליהם?

<דוד זוהר: הנקודה הזאת, של לדאוג להקמה כזאת – אני חושב שהארגון שלנו יכול להיות דוגמה לדבר הזה באופן מופתי.

<דוד זוהר: יחידות שכונתיות, איזשהו גוף שיתכלל את כל הדברים האלה – יכול להיות דרך מינהל, יכול להיות דרך אזרחים כאלה.

<דוד זוהר: הבן אדם הזה בנוי מתרומות נטו.

<דוד זוהר: התושבים הבינו את הצורך שיש להם בו, הוא פעל 24 שעות ארבעה ימים, כולל שבת, פעלו שם אנשים.

<דוד זוהר: לא היו קריאות מצוקה שאנשים לא נענו.

אורי מקלב: המסקנה לעניין הזה, להקים מיני ארגון כזה או ארגונים כאלה רק לשעת חירום.

ישראל אייכלר: מה שהיה פעם המשמר האזרחי במובן היותר סוציאלי של הדבר.

אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שהשכונות בירושלים זה כמו עיר במקום אחר.

אורי מקלב: זה 50 אלף תושבים.

אורי מקלב: זה מסות אדירות, להגיע ממקום למקום.

אורי מקלב: לצורך השקיפות, דוד הוא עוזרי החדש.

אורי מקלב: הוא מגיע לכאן בכובע - זה, כנראה, החלק ההתנדבותי שלו.

אורי מקלב: ברזומה לא כתבת לי את זה.

אורי מקלב: ..

ישראל אייכלר: ואת הדבר הכי חשוב לא אמרת - הוא הבן של הרב אורי זוהר.

ישראל אייכלר: אבל במקרה אתה מתנדב.

ישראל אייכלר: לא יודע למה, אולי קיבלת חינוך כזה.

ישראל אייכלר: ..

ישראל אייכלר: לא ידעתי שאתה מתנדב בארגון הזה.

ישראל אייכלר: כמה שנים אתה שם?

<דוד זוהר: עזרתי לך בהלוויה של הרב עובדיה.

ישראל אייכלר: לא שמתי לב.

<דוד זוהר: בכל אופן, אורי דיבר על קבלנים של טרקטורים.

<דוד זוהר: לא היו מפלסות.

<דוד זוהר: האדם הזה, הארגון הזה שכר טרקטור ב-2,400 שקל.

<דוד זוהר: כל הצירים המרכזיים בשכונת רוממה היו נקיים.

<דוד זוהר: מעבר לזה, הוא מכיר את השכונה, כלומר הוא יכל לסגור רחוב - לא נכנסים עכשיו לרחוב.

<דוד זוהר: חצי שעה המפלסת עובדת.

<דוד זוהר: אין מכוניות, אין בלגאן.

ישראל אייכלר: זאת פעולה שכדאי שכל אזרח ילמד ממנה.

ישראל אייכלר: בארצות הברית כל אזרח צריך לפנות את השלג מליד ביתו.

ישראל אייכלר: הארגון הזה שכרו טרקטור על חשבונם ברחובות של השכונה שלהם, ופינו את השלג, כי הם ידעו שאם יחכו למפלסת של העירייה, זה יגיע בעוד שבוע.

ישראל אייכלר: פינו מורד גדול שם.

<דוד זוהר: סיוע בפתיחת בתי ספר, קופות חולים כל המקומות האלה – לא היתה בהם בעיית נגישות.

<דוד זוהר: המשטרה ידעה שיש לה שם גוף שמטפל.

<דוד זוהר: זה גוף שהיא מכירה אותו מימות שגרה, כל הזמן עובדת אתנו, אבל בעיקרון היא היתה רגועה.

<דוד זוהר: המקום היה מסודר.

<דוד זוהר: ניגשו גם לפניות משטרתיות - גם חשד לפורצים, תקיפות, בעיות.

<דוד זוהר: כל הדברים האלה קורים גם בשלג – טיפלו גם בהם, וגם בסיוע לאזרחים – רכב תקוע, אדם תקוע.

יפעת קריב: הייתם רק בשכונות החרדיות או כלל השכונות בירושלים?

<דוד זוהר: בשכונות הצפון.

<דוד זוהר: זה כ-10,000 משפחות שנעזרו.

<דוד זוהר: יש לי פה פירוט.

<דוד זוהר: מבחינת משטרה, גם מבחינת העירייה, היה רוגע – ידעו שיש להם לאן לפנות.

<דוד זוהר: מבחינת משטרה ועירייה, היה רוגע, וידעו שיש להם לאן לפנות.

<דוד זוהר: יש להם מוקד שעובד גם בימים של שגרה, שאנשים פונים אליו על כל בעיה.

<דוד זוהר: תודה.

יפעת קריב: תודה רבה.

יפעת קריב: זק"א.

ישראל אייכלר: לפני כן אני רוצה לציין, שכאשר פנו אליי מבית אבות, שלזקנים אין חלות לשבת, אנג'ל הכין חלות, והיה מוכן לתת את זה חינם; רק לא היה מי שיעביר את החלות מאנג'ל, וזק"א, שדואג למתים, פתאום היה צריך לדאוג לחלות.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<חיים וינגרטן: שלום, שמי חיים וינגרטן, אני ראש אגף המבצעים בזק"א.

<חיים וינגרטן: אני רוצה להדגיש שהמעבר מלכודים להרוגים היה מאוד קצר.

<חיים וינגרטן: זה שאין הרוגים, זה לא דבר פשוט ולא דבר מובן מאליו.

<חיים וינגרטן: עצם העובדה שיש משפחה עם ילדים קטנים בכביש מספר 1 מספר שעות, וצוות מגיע לחלץ אותם, והתינוק כבר כחול, ולמזלנו הוא חי, אבל אנחנו צריכים לבדוק, איך לא להגיע למצב כזה.

יפעת קריב: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים לעשות בדיון הזה.

<חיים וינגרטן: אנחנו התחלנו את הערכות המצב שלנו.

<חיים וינגרטן: גם אנחנו קראנו עיתונים ושמענו את תחזיות מזג האוויר.

<חיים וינגרטן: הבנו שהולך להיות שלג.

<חיים וינגרטן: בדרך כלל בשלג המשימה שלנו זה אירועים חריגים.

<חיים וינגרטן: עיריית ירושלים יודעת להתקשר אלינו רק באירועים חריגים של חילוצים שאי-אפשר להגיע למקום, ואנחנו לא משתתפים כל כך בנושא שלג.

<חיים וינגרטן: הפעם בצהריים, ביום חמישי, אחרי השלג של הבנוקר, הבנו שהולך להיות שלג יותר רציני.

<חיים וינגרטן: בהערכת מצב במשרדי זק"א הוחלט להביא לירושלים את כל רכבי 4 על 4 המקצועיים יותר, רייזרים עם אפשרות לפינוי, טרקטורונים מיוחדים יותר.

<חיים וינגרטן: בערב - חבר הכנסת אייכלר סיפר שהמשטרה חסמה את כביש מספר 1 לכביש 443, אבל כביש 443 גם משעה 20:00 עד 23:30 גם היה חסום, כי קארי היה צריך להגיע לארץ, וזה מה שסגר והכניס את כולם לאמבטיית שלג.

ישראל אייכלר: גם מפקד המשטרה אמר לי את זה: לא רק שסגרו בשביל קארי, אלא אדון קארי גם איחר.

ישראל אייכלר: הוא אומר שאם הוא לא היה מאחר, היו מספיקים להתארגן לשלג.

ישראל אייכלר: בגלל שהוא גם איחר, הכול נתקע.

<חיים וינגרטן: כל אלפי המכוניות שנסעו ב-443 נתקעו.

יפעת קריב: זה מתחבר לתיאום.

יפעת קריב: אם היה תיאום והיתה היערכות, לא היו סוגרים את הכביש, או היו משכנים אותו במלון בתל-אביב, נגיד.

<חיים וינגרטן: בגין נסגר – הכול בגלל קארי, וזה מה שנתן את החסימה של העיר.

<חיים וינגרטן: ביום חמישי בלילה, ב-21:00, התחלנו לקבל מאות קריאות.

<חיים וינגרטן: הבנו שיש פה משהו חריג.

<חיים וינגרטן: העלינו את מצב הכוננות שלנו.

<חיים וינגרטן: בשעה 22:00 בלילה אנחנו קיבלנו מאות קריאות.

<חיים וינגרטן: אנחנו הבנו שאנחנו בקריסה, לא יכולים להיענות לכולם.

<חיים וינגרטן: הבנו שמדובר פה במשהו חריג ביותר.

<חיים וינגרטן: בהערכת מצב החלטנו לגייס את כל יחידות הג'יפים.

<חיים וינגרטן: בפריסה ארצית יש לנו יחידות ג'יפים, מתנדבים שהמשימה שלהם בשגרה, לחפש נעדרים - בארצי בסביבות 180 ג'יפים.

<חיים וינגרטן: נתנו קריאת חירום לכולם.

<חיים וינגרטן: יצרנו קשר עם ראש אגף התנועה, מר צ'יקו אדרי, ב-23:30.

<חיים וינגרטן: הוא נתן לנו הוראה להביא את כל הרכבים 4 על 4 לכיוון ירושלים.

<חיים וינגרטן: בשעה 01:00 של יום חמישי בלילה יחידת הג'יפים, 60 במספר, פרצה לירושלים דרך שער הגיא.

<חיים וינגרטן: עברו רכב-רכב, אספו את כל האנשים שהיו לכודים בתוך רכב לכיוון מבשרת.

<חיים וינגרטן: חבר הכנסת אייכלר אמר שאנשים שהיו שעות ללא צרכים מיוחדים, גם כשפינו אותם למבשרת - החשמל קרס שם, לא היו שם שירותים, כלומר כל האנשים שהיו תקועים כל הדרך בלי מים, קופאים מקור, גם כשפינו אותם למבשרת, גם שם- - -

יפעת קריב: בואו נתמקד במה שאתם עשיתם.

יפעת קריב: אתם פיניתם מהכבישים?

<חיים וינגרטן: כן, פינינו מהכבישים את כל מי שנלכדו.

יפעת קריב: היה תיאום ביניכם?

<גיל מושקוביץ: יש פה שתי משימות שונות.

<גיל מושקוביץ: אנחנו מדברים על חולים ונפגעים; הם מדברים על משימה שונה לגמרי.

<גיל מושקוביץ: אגב, לדעתי מדברים פה על אותם ג'יפים, כי הוא הציג שזה הג'יפים של זק"א.

קריאה: לא.

<חיים וינגרטן: אם נעבור למוצ"ש, בכביש 443 היתה לנו בעיה לעבור לג'יפאים שלנו.

<חיים וינגרטן: היה קשה מאוד מול המשטרה, מול מחוז ש"י.

<חיים וינגרטן: במוצ"ש גם היו משימות.

<חיים וינגרטן: כל אשה זקנה שהיתה, או כל מי שהיה בבית ללא חשמל, היו צריכים להעביר אותם.

יפעת קריב: פעלתם כרגיל בשבת?

<חיים וינגרטן: פעלנו.

<חיים וינגרטן: בגבעת זאב עזרנו לצוות מד"א – שלחנו שני טרקטורונים.

יפעת קריב: הג'יפאים והמכוניות מטעמכם עבדו בשבת?

<חיים וינגרטן: רק בדברים של פיקוח נפש.

<אליעזר היימן: אתן דוגמה קטנה.

<אליעזר היימן: אני תושב שבנימין.

<אליעזר היימן: בשבת בלילה סגן ראש מועצת בנימין התקשר למוקד איחוד הצלה בשבת.

<אליעזר היימן: אני אחראי גם לתפעל את הסניף בבנימין.

<אליעזר היימן: הפנייה הגיעה אליי מייד.

<אליעזר היימן: היה להם מקרה, שמנהל מרחב מד"א אמר למועצה: אין לי מענה כרגע.

<אליעזר היימן: תנסו להסתדר, תפעילו את הצבא.

<אליעזר היימן: הם ניסו להפעיל את הצבא, ובמקביל- - -

<גיל מושקוביץ: מאיפה אתה ממציא את זה?

<גיל מושקוביץ: כדאי שתבדוק לפני שאתה מציג פה משהו.

<אליעזר היימן: תבדוק את זה עם ישראל גנץ.

<אליעזר היימן: במקביל פנו אלינו, כדי שניתן את המענה ונוציא את החולה.

<אליעזר היימן: אז ברור שפועלים ופעלו בשבת, בשגרה ובחירום בטוח.

ישראל אייכלר: לגבי הטיעון שחברת הכנסת קריב מדברת, כשמד"א הוציאו את האנשים ממבשרת ציון ביום ששי החוצה, כי לא היה להם כלום, היתה בעיה, שבשער הגיא לא היו אוטובוסים לפנות את האנשים האלה.

<חיים וינגרטן: הבאנו לשם אוטובוסים, והם פינו לשם את האזרחים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שפנו אליי, כי לא היו אוטובוסים לפני זה.

ישראל אייכלר: פניתי למנכ"ל משרד התחבורה, והוא העמיד אוטובוסים.

ישראל אייכלר: אין קו שלוקח אנשים משער הגיא באמצע שום מקום למרכז הארץ.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין לשבחו של עוזי יצחקי, שאמר: אשים אוטובוסים איפה שצריך, ואז הוא העמיד את האוטובוסים האלה.

<חיים וינגרטן: אנחנו פעלנו לבד.

<חיים וינגרטן: היה חסר גורם מתכלל, שיראה את התמונה.

<חיים וינגרטן: יכול להיות שלאותו אירוע גם הגיע זק"א, גם הגיע איחוד הצלה וגם עזר מציון, וגם יד שרה, שעבדו ולא מוזכרים פה, אבל ראו אותם עובדים בשטח, את כל הגורמים האזרחיים.

<חיים וינגרטן: היה חסר הגורם המתכלל שיקבל את התמונה- - -

יפעת קריב: ושיגיד: זה מקרה חירום.

<חיים וינגרטן: בדיוק.

<חיים וינגרטן: מבחינתנו, מאות מתנדבים פרוסים בשטח, והיה צריך לתת למתנדבים שלנו חליפות הצלה או שרשראות, דברים כאלה.

<חיים וינגרטן: אנשים, אפילו עם רכבי 4 על 4, אם נתקעו, אנחנו יוצאים עכשיו לרכישת שרשראות.

<חיים וינגרטן: אפילו 4 על 4 בהרבה מקומות לא עזר בשלג כזה.

יפעת קריב: הקטע, שנקנה שרשראות וחליפות הצלה, והאירוע הבא הגדול יהיה רעידת אדמה.

יפעת קריב: כלומר אנחנו צריכים להיות ערוכים לאירוע הבא באופי אחר, אירוע טבע.

יפעת קריב: אף אחד לא מבטיח שהאירוע הבא יהיה סופת שלגים.

יפעת קריב: האירוע הבא יכול להיות מכת חום בקיץ, ויכול להיות רעידת אדמה, אם מסתכלים על התחזיות המטאורולוגיות האקלימיות של האזור שבו אנחנו חיים.

יפעת קריב: לכן אני אומרת, שלפני שרצים לקנות חליפות, בואו נתארגן על מה צריך להתארגן לאירוע חירום הבא.

ישראל אייכלר: לפי הטיפול בשלג, אני מאחל לישראל שלא תהיה רעידת אדמה בכל, כי אנחנו לא ערוכים.

<חיים וינגרטן: לכן אנחנו מהדקים את הקשר שלנו עם המשרד להגנת העורף.

<חיים וינגרטן: אנחנו הולכים להקים יחידות בכל מקום בארץ, שייתן את המענה.

<חיים וינגרטן: אנשים יעברו קורסים ייחודיים.

<חיים וינגרטן: ראינו בשטח, שמה שיעבוד בשגרה, יעבוד בחירום.

<חיים וינגרטן: בשטח אם האזרח הקטן, שנמצא בכל מקום, יידע לקחת עליו את הפיקוד, ובמקום לצעוק הצילו, הוא יידע להציל, יירד הלחץ.

אורי מקלב: יש מקרים שהמשטרה לא נתנה לכם לעבור – לכם, לאיחוד הצלה?

<חיים וינגרטן: מה שקשור למתנ"א היה בסדר גמור; מה שקשור לכביש 443 היה קשה מאוד.

<חיים וינגרטן: היינו צריכים הרבה טלפונים, הרבה תיאומים.

<חיים וינגרטן: זה לא עבד כמו שצריך.

יפעת קריב: כלומר הצבא היה יותר בעייתי, משטרת התנועה היה יותר בסדר.

יפעת קריב: המשרד להגנת העורף.

<שוקי קופלביץ: מבחינת המשרד להגנת העורף- - -

ישראל אייכלר: הגנת העורף ופיקוד העורף זה אותו דבר?

<שוקי קופלביץ: ממש לא.

ישראל אייכלר: שאלתי את זה לצורך הפרוטוקול, כי אני יודע שזה לא אותו דבר, וזה לא בסדר שזה לא אותו דבר.

יפעת קריב: רק היום בעיתון יש על זה כתבה.

ישראל אייכלר: זה חייב להיות.

<שוקי קופלביץ: המשרד להגנת העורף - אני מדבר על משק לשעות חירום במשרד להגנת העורף.

<שוקי קופלביץ: היום משק לשעת חירום נמצא במשרד להגנת העורף.

אורי מקלב: עם כל הסמכויות וכל התקציבים?

<שוקי קופלביץ: לא כל הסמכויות ולא כל התקציבים.

<שוקי קופלביץ: היינו משויכים למשרד הביטחון.

<שוקי קופלביץ: אנחנו עובדים כרגע על חוק- - -

ישראל אייכלר: בסופה הקודמת הייתם קיימים איפה?

<שוקי קופלביץ: אתאר את המצב.

<שוקי קופלביץ: ביום רביעי בלילה כבר עשינו הערכת מצב, ונכנסנו לכוננות מלאה.

<שוקי קופלביץ: ביום חמישי לפנות בוקר פתחנו כבר את החמ"לים שלנו בכל האזורים.

<שוקי קופלביץ: פעלנו משם.

<שוקי קופלביץ: צריך להבין שעל מי שהוטלה משימת ההצלה – הוטלה על המשרד לביטחון פנים ועל המשטרה נושא ההצלה, אבל בנשימה שנייה ראש הממשלה היה צריך גם להכריז על תקופת הפעלה של מל"ח.

<שוקי קופלביץ: זה לא נעשה.

ישראל אייכלר: למה זה לא נעשה?

ישראל אייכלר: למה השר לא פנה?

<שוקי קופלביץ: זה לא השר אלא זה ראש הממשלה.

<שוקי קופלביץ: ראש המשלה החליט ואמר שכל האופרציה של הנושא הזה תהיה על המשרד לביטחון פנים ועל המשטרה, כל נושא הצלת החירום.

<שוקי קופלביץ: הוא היה צריך גם לומר שמופעל תקופת הפעלה של מערך מל"ח, ואז היינו פועלים גם מבחינה משפטית.

<שוקי קופלביץ: אבל ללא שום קשר, הצדענו והיינו תחת הפיקוד של המשרד לביטחון פנים.

<שוקי קופלביץ: פעלנו בכל העיריות ופעלנו בכל המועצות.

<שוקי קופלביץ: הבאנו מים, הבאנו שתייה, הבאנו מזון, הבאנו שמיכה גם לבנימין, גם לירושלים וגם לגוש עציון.

<שוקי קופלביץ: פתחנו את מרכזי החירום גם בבנייני האומה וגם במודיעין, לשם פינינו אזרחים.

ישראל אייכלר: אתם פתחתם או העירייה פתחה?

ישראל אייכלר: העירייה סיפרה לכולם- - -

<שוקי קופלביץ: זה מל"ח בעירייה, זה אנחנו.

<שוקי קופלביץ: זה משק לשעת חירום.

אורי מקלב: מרכזי הפינוי הראשונים, שהיו בלילה והיו ביום במבשרת ציון, שעליהם מדברים, ובמחנה עופר – היו שני מרכזי- - -

<שוקי קופלביץ: המשטרה פתחה.

<שוקי קופלביץ: אנחנו אלה שהבאנו את הציוד לשם, הבאנו את השמיכות, אנחנו הבאנו את עמדות המזון.

<שוקי קופלביץ: אנחנו דאגנו לכל המחסור שהיה.

ישראל אייכלר: למה לא הבאתם מים לציבור בכביש מספר 1 ו-443?

ישראל אייכלר: זה ג'יפ אחד עם כמה בקבוקים.

ישראל אייכלר: זה לא עולה הרבה.

<שוקי קופלביץ: כל מה שביקשו מאתנו, הבאנו ועשינו.

<שוקי קופלביץ: גם בלי שביקשו מאתנו.

ישראל אייכלר: בפעם הבאה, משק לשעת חירום צריך להיות- - -

<שוקי קופלביץ: משק לשעת חירום, ודאי.

<שוקי קופלביץ: בנשימה אחת, ברגע שיש מצב חירום כזה או אחר, צריך להכריז.

<שוקי קופלביץ: אבל אנחנו פעלנו, בלי שום קשר, אנחנו פעלנו מלא.

אורי מקלב: למשל, ראשון, שני, שלישי, אפילו רביעי הנזקים שהיו למשק בעקבות כך שאנשים לא יצאו לעבודה עד השעה 10:00, 11:00, הפקקים הגדולים שהיו, וחזרו כבר ב-14:00 הביתה- היינו בשלוש

אורי מקלב: ה-ארבעה ימים שההפסדים וההשלכות הם נוראיים.

אורי מקלב: פיזור מלח בכבישים בלילה היה מונע חלק גדול- - -

<שוקי קופלביץ: הבאנו גם מלח לחברה הלאומית לדרכים.

<שוקי קופלביץ: היא פיזרה מלח על הכבישים.

<שוקי קופלביץ: ועוד איך הבאנו.

יפעת קריב: הדבר הכי חשוב לנו זה התיאום ביניכם לבין כל גופי ההצלה – אתם מייצגים פה את השלטון המרכזי- - -

<שוקי קופלביץ: הייתי שם, הייתי בצוות שניהל את המבצע הזה.

<שוקי קופלביץ: אין לנו במה להתבייש.

<שוקי קופלביץ: התיאום היה יוצא מן הכלל בין כל גופי ההצלה.

<שוקי קופלביץ: היתה פעילות גם עם המשטרה, גם עם פיקוד העורף.

<שוקי קופלביץ: אנחנו לא משחקים משחקי ברוגז.

ישראל אייכלר: עם מד"א ואיחוד הצלה הייתם מתואמים?

<שוקי קופלביץ: ודאי.

יפעת קריב: מבחינת

יפעת קריב: כם מי ניהל את האירוע?

<שוקי קופלביץ: מבחינה רשמית זה המשרד לביטחון פנים עם המשטרה.

<שוקי קופלביץ: הם קיבלו את המנדט מראש הממשלה, אבל ללא שום קשר, הצדענו – היו לנו נציגים גם בחמ"ל של המשטרה וגם בחמ"ל של העיריות.

<שוקי קופלביץ: הפעילות היתה ללא דופי.

<שוקי קופלביץ: לסיכום, כמו שאמרתי, יש לנו גם מסקנות ואנחנו פועלים לאורן – זה נושא הקמת צוותי חירום יישוביים יחד עם כל הישובים.

<שוקי קופלביץ: אנחנו מקימים היום בכל הארץ צוותי חירום יישוביים כדי שלא נגיע למצב הזה, שנחכה רק לשלטון המרכזי שיגיע, כולל ציוד, כולל הכנה, כולל קורסים, כולל כל מה שצריך.

אורי מקלב: אני חושב שהמסקנה, מה שהם צריכים להגיש בכתבה לוועדה - הפקת לקחים.

אורי מקלב: לא רק מה שעשו.

אורי מקלב: כל ארגון צריך להגיש מסקנה כזאת, שיהיה לנו בכתב.

אורי מקלב: אני מציע לכם, שיגישו לכם ניירות.

אורי מקלב: מתוך זה תעבדו.

אורי מקלב: אני גם חושב שיש דברים שלא נאמרו, שצריך לחוקק חוק שאומר איזה מיני שעת חירום.

ישראל אייכלר: יש הרבה צוותים ו-וועדות.

ישראל אייכלר: המסקנה של כולם, שצריך להיות דירוג של חירום – או חירום מוחלט או- - -

יפעת קריב: אבל דירוג של חירום פעמיים: פעם בהיערכות ופעם תוך כדי, כי בהיערכות אין שום קשר באיך שנערכו לאירוע הזה ואיך שהבנו אותו באמצע הלילה של יום חמישי או ששי לפנות בוקר.

אורי מקלב: מקומי זה יכול להיות מצב מיוחד.

אורי מקלב: לא צריך על כל הארץ.

אורי מקלב: נראה ששלג כזה אולי יהיה עוד הרבה שנים, אבל יש כל מני שעות חירום.

אורי מקלב: גם יכול להיות רעידות אדמה, גם יכול להיות מתקפת טילים כזו או אחרת, שזה לא כל הארץ.

יפעת קריב: אבל אז הצבא לוקח פיקוד על המדינה.

יפעת קריב: אם זה מתקפה טרוריסטית, הצבא מתנהל.

יפעת קריב: אנחנו מדברים עכשיו על אירועי טבע.

אורי מקלב: גם בזה, אין תרגיל יותר מעשי, מי שהיה באירוע האחרון, דהיינו נפילת מוקדים – ראינו שהיתה נפילה.

יפעת קריב: גם חסימת העיר ירושלים.

יפעת קריב: ירושלים היתה נצורה.

אורי מקלב: חסימה אחת של טיל אחד יכולה לחסום את כל הכביש.

אורי מקלב: איך מפנים את כל האנשים האלה.

אורי מקלב: מוקדי הפינוי שלא תפקדו טוב – מבשרת ציון ובעופר.

אורי מקלב: היה קר, לא הגיעה אספקה.

אורי מקלב: היו שם ילדים קטנים.

אורי מקלב: העסק שם, פתחו אבל לא תפקד.

אורי מקלב: הפסקות חשמל ממושכות יכולות להיות גם בשעת חירום אחרת.

אורי מקלב: זה יכול להיות חברות הסלולר שקרסו, זה יכול להיות דברים אחרים.

אורי מקלב: יש כמה וכמה פרמטרים.

אורי מקלב: זה יכול להיות לנו תרגיל, של איך המערכות האלה תפקדו.

אורי מקלב: זה לאו דווקא בשעת שלג אלא בעוד אירועים.

<שוקי קופלביץ: כל מצב חירום צריך לעבוד תחת מצב משפטי מסוים, כלומר אם יש מצב אזורי, זה מצב מיוחד בעורף, אם זה יותר גדול, זה תחת צווי החירום- - -

אורי מקלב: מדברים על העיקרון.

<שוקי קופלביץ: בדיוק, שכן יופעל.

<שוקי קופלביץ: יופעל מצב משפטי.

יפעת קריב: ניקח את כל החומרים שעלו פה בדיון, ונוציא מסקנות לוועדה.

יפעת קריב: אם אתם רוצים להעביר לנו משהו נוסף, נבקש שתעבירו לנו עוד היום, כדי שזה ייכנס לסיכום של הדיון שלנו.

יפעת קריב: מד"א, אם אתם רוצים להעביר לנו עוד משהו, נשמח, על הפערים ועל הדברים העתידיים.

<גיל מושקוביץ: אני רוצה להדגיש: מד"א לא מקבל ממדינת ישראל שום תקציב להיערכות לחירום.

יפעת קריב: זו נקודה משמעותית.

יפעת קריב: תעלו אותה כאן.

יפעת קריב: לכן אנחנו מכנסים את הדיון.

<גיל מושקוביץ: כל התקציב שלנו להיערכות לתרחישים השונים הוא תקציב שאנחנו משיגים מתרומות.

יפעת קריב: אני חושבת שזה מאוד משמעותי, איך מדינת ישראל רואה אתכם בשעת חירום.

יפעת קריב: אם ההגדרות, כמו שאמרת, יהיו ברורות להתנהלות ברמות שונות של שעות חירום, ייתנו לכם תקציבים מותאמים.

יפעת קריב: כרגע אין נוהל שמגדיר את המצב שהיה כאן בסופה האחרונה.

<גיל מושקוביץ: בנוסף, מבחינת ההפעלה של הגורמים הרפואיים בחירום, משרד הבריאות הגדיר נוהל ברור מאוד, שאמור להיכנס לתוקף ב-1 בפברואר.

<גיל מושקוביץ: כל המוקדים שכל ארגון פותח לעצמו, מוקדים רפואיים, כולם אמורים להיכנס תחת המעטפת של מוקד 101 של מד"א.

<גיל מושקוביץ: מוקד הכוננים יפעיל את כל הארגונים, כולל איחוד הצלה.

<גיל מושקוביץ: 911 הוכח כפתרון רע במקומות מסוימים בעולם.

<גיל מושקוביץ: אנחנו מדברים על המוקד הרפואי, שאמור להפעיל את הכוננים של כל הארגונים כולם תחת מוקד הכוננים של מגן דוד אדום, תחת ארגון הגג הלאומי של הצלחת החיים.

<גיל מושקוביץ: מ-1 בפברואר הנוהל הזה ייכנס לתוקף.

<גיל מושקוביץ: משרד הבריאות, הרגולטור הבין שיש פה פערים בנושא הזה.

<גיל מושקוביץ: הכול יעבוד תחת מד"א במענה הרפואי הזה.

יפעת קריב: עדיין, אם יש דברים נוספים שתרצו שנכניס לסיכום שלנו, בבקשה.

<שי קוניץ: עדיין הבעיה היא המענה ההומניטרי, שלא התקבל דרך המוקד הזה.

<שי קוניץ: צריך לעשות מוקד לאומי.

יפעת קריב: זה מה שגיל ממד"א אומר שיקרה.

<דוד זוהר: בסוף מדברים פה על המון אנשים כאילו קטנים.

<דוד זוהר: זה מחזיר אותנו למה שאנחנו עושים, שאנחנו המודל הכי מוצלח לדבר הזה – זה היכרות של פרטי-פרטים, של שכונות.

יפעת קריב: זה צח"מ.

יפעת קריב: הגנת העורף דיבר – בסדר גמור.

<דוד זוהר: לא קיבלנו מהם שום פנייה.

<דוד זוהר: הם לא יודעים עלינו.

יפעת קריב: אלה המסקנות.

יפעת קריב: הנקודה הזאת הובהרה.

יפעת קריב: ניקח את כל מה שנאמר פה, נכין סיכום מסודר לוועדה.

יפעת קריב: זה יקרה ב-48 השעות הקרובות.

יפעת קריב: אנחנו נכתוב את הסיכום.

יפעת קריב: זה יגיע אליכם במהרה.

יפעת קריב: תודה רבה לכל מי שהגיע והשתתף.

יפעת קריב: הישיבה נעולה.