ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 39, 2013-12-03 11:30

יואל רזבוזוב: כן, ואז נוכל לשאול שאלות תוך כדי.

<נעמי בן עמי: כן.

<נעמי בן עמי: נציג את עצמנו.

<נעמי בן עמי: חנן אחיטוב מנהל המחלקה הקונסולרית, התחלנו לדבר על הבעיות הקונסולריות, אבל אחר כך נעשה סיור במחלקה הקונסולרית.

<נעמי בן עמי: אירית כפיר, ראש תחום פעילות, היא האחראית על כל העשייה שלנו בחו"ל, אנחנו נדבר על זה.

<נעמי בן עמי: רונן רפאל, הסגן שלי, ואני ראש נתיב.

<נעמי בן עמי: זהו, זה אנחנו .

יואל רזבוזוב: כמה עובדים יש בנתיב?

<נעמי בן עמי: בנתיב כרגע יש כ-60, עם קצת חיילים וחיילות, שכל שנה אנחנו מנסים להילחם עליהם, ובאמת גם אותם חייבים לציין, הם עושים פה עבודה יפה מאוד.

<נעמי בן עמי: לא מזכירותית, אלא באמת תורמים הרבה ואנחנו מקווים שאנחנו גם נמשיך, שאנחנו נזכה להמשיך לעבוד איתם, כי זה תורם לנו רבות.

<נעמי בן עמי: בנוסף כמובן יש לנו 18 שליחים בחו"ל, פלוס בני ובנות זוג.

<נעמי בן עמי: אני לא סתם מציינת את בני ובנות הזוג, משום שלכל אחד מהם יש תפקיד, זאת אומרת אנחנו מנצלים את כולם.

<נעמי בן עמי: השליחים פרושים בכל המדינות שאנחנו עובדים.

<נעמי בן עמי: ברוסיה, בנוסף לשגרירות יש לנו שלושה מרכזי תרבות.

<נעמי בן עמי: טוב, אני נכנסתי כבר למצגת.

<נעמי בן עמי: אז נדבר תוך כדי ואתם תשאלו גם תוך כדי.

<נעמי בן עמי: זה הייעוד שלנו, לפעול בקרב יהודים וזכאי עלייה בחבר העמים על מנת לעודד ולסייע לעלייתם למדינת ישראל ולחזק את זיקתם לישראל, לציונות וליהדות, כנגזרת ממדיניות ממשלת ישראל ובהתאמה מלאה לדרכי הפעולה האפשריות בארצות בהן פועל הארגון.

<נעמי בן עמי: הסוגיה של לחזק את זיקתם לישראל, אנחנו נוספנו את זה לפני שבע שנים וזה בא מתוך ההיכרות שלנו עם השטח, כאשר אנחנו גילינו שיש הרבה מאוד צעירים שגם לא מודעים למדינת ישראל וגם הקשר שלהם למדינת ישראל הוא לא מספיק חזק, הוא לא מספיק טוב, ופה אנחנו מנסים לחזק ולשים את מלוא הדגש והמרץ.

<נעמי בן עמי: מטרות רב שנתיות: עידוד והגברת סיכויי עלייתם של זכאי עלייה למדינת ישראל, הרחבת החשיפה בקרב קהל יעד שאינו מודע לזכאותו לעלות לישראל ובכך להפכו ליעד פוטנציאלי לעלייה, הצגת מדינת ישראל בקרב קהל היעד כמדינה מתקדמת ומודרנית שתהווה יעד הגירה אטרקטיבי על פני יעדים אחרים.

<נעמי בן עמי: כמובן פה אנחנו מדברים על גרמניה וקנדה וארצות הברית.

<נעמי בן עמי: טיפוח מערך מנהיגות יהודית עצמאית בעלת צביון ציוני ישראלי, שכלול התשתית הפיזית והארגונית, בהתאמה לשינויים בסביבת הפעילות, לשם העברת המסר אודות ישראל כיום.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת ישראל מודרנית.

<נעמי בן עמי: אלה היעדים המרכזיים שלנו לשנת 2014.

<נעמי בן עמי: יעד מרכזי: על סך הפעילויות להביא להגדלת מספר הפונים לבירור זכאותם ב-20%.

<נעמי בן עמי: אנחנו פה מאוד עדינים בניסוח, הכוונה היא שאנחנו מנסים להגדיל כמובן את העלייה, לפחות ב-20%.

<נעמי בן עמי: מיסוד וטיפוח מערך בוגרי מנהיגות כחבר נאמנים ליד המרכז הישראלי.

<נעמי בן עמי: מנהיגים אלה יהוו חלק אינטגרלי מהעשייה הכוללת של המרכזים.

<נעמי בן עמי: אנחנו נתעכב על זה אחר כך, נסביר את זה.

<נעמי בן עמי: הגדלת מספר הפעילים במועדוני נוער בשטח ב-30% או בתכניות ארוכות טווח לצעירים במדינת ישראל מאידך, דגש על שתי האוכלוסיות ותכניות יישומיות עבורם.

<נעמי בן עמי: נסביר את זה גם אחר כך.

<נעמי בן עמי: הרחבת הפעילות באוניברסיטאות נוספות ב-30%, בהן אחוז זכאים גבוה ובניית מנגנון שיטתי לעבודה בהם.

<נעמי בן עמי: הרחבת הפעילות להקניה והטמעת השפה העברית, פיתוח הקשר למדינת ישראל, הגדלה -20%.

<נעמי בן עמי: סנכרון שלושת תחומי העיסוק המרכזיים, פעילות, קונסולרי ומידע ומחקר עם ראשי האזורים שיושבים בשטח, לקבלת תפוקות מיטביות.

<נעמי בן עמי: זו הפריסה שלנו.

נסים זאב: 15 מדינות?

<נעמי בן עמי: אנחנו לא יושבים בכל המדינות.

<נעמי בן עמי: מה שמסומן באדום אלה שלוחות, כאשר פה מדובר בערי בירה, גם בשגרירות.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת במוסקבה אנחנו יושבים בשגרירות, בנוסף לזה יש לנו מרכז תרבות במוסקבה, יש לנו מרכז תרבות בסנט פטרבורג ומרכז תרבות בנובוסיבירסק.

<נעמי בן עמי: אותו דבר גם באוקראינה, בקייב אנחנו יושבים בשגרירות, יש גם מרכז תרבות ומרכזי תרבות נוספים בחרקוב, דנייפרופטרובסק, אודסה ויש גם בצד קישינב, שזה מולדובה.

יואל רזבוזוב: רגע, אני רוצה להראות למי שלא יודע, אתם רואים חברובסק מצד ימין?

יואל רזבוזוב: אתם רואים מתחת בירוביג'אן, שם נולדתי.

יואל רזבוזוב: פעם ראשונה אני רואה את זה על המפה.

<נעמי בן עמי: יש לנו פה את הפריסה.

<נעמי בן עמי: חשוב להבין שאנחנו פועלים גם באותם המקומות.

<נעמי בן עמי: כמובן שאין נציגות קבועה, כמו יקטרינבוק, חברובסק, רוסטוב עכשיו קצת פחות, אבל - - -

יואל רזבוזוב: מה זה נציגות קבועה?

יואל רזבוזוב: מה הנציגות עושה?

<נעמי בן עמי: הנציגות הקבועה, כמו לדוגמה בסנט פטרבורג, זה מרכז תרבות, זה אותו מרכז תרבות שדיברתי עליו, שהוא למעשה כולל בו אולפנים, פעילות נוער, פעילות סטודנטים, וכל פעילות נוספת שיש.

יואל רזבוזוב: ומגיעים לפעילות?

<נעמי בן עמי: הרבה מאוד.

<נעמי בן עמי: בראש מרכז כזה עומד שליח, פלוס בן/בת זוג, והוא או היא למעשה, לדוגמה אם אנחנו מדברים על סנט פטרבורג זו שליחה, אמונה על כל הפעילות שמתרחשת בסנט פטרבורג וסביבותיה.

<נעמי בן עמי: הפעילות היא רבה, יש גם שיתופי פעולה רבים.

<נעמי בן עמי: בסנט פטרבורג יש עכשיו קונסוליה אז מטבע הדברים יש גם ממשק הדוק עם הקונסוליה שם.

<נעמי בן עמי: חנן, אחר כך תפרט על הפעילות הקונסולרית בנפרד במקומות האלה, אבל היא מתבצעת בכל אחד מהמקומות, כולל גם במקומות נוספים ששם אין נציגות קבועה כמו יקטרינבורג וחברובסק.

<נעמי בן עמי: זה לפי מועד שנקבע מראש והזמנת אנשים לקבלת קהל.

<נעמי בן עמי: בנוסף לזה פעילות שהיא לא קונסולרית, אנחנו פעילים בפריפריה, כפי שאנחנו קוראים לזה, במקומות אחרים שהם לא מצוינים פה, פעילות ספורדית, פעילות של ימי ישראל, פעילות באוניברסיטאות עם סטודנטים, אבל בעיקרון אנחנו מנסים לרכז את המאמץ סביב נגיד איזה שהוא מועד, או ארגון של ימי ישראל שכוללים הרצאות באוניברסיטאות על השכלה גבוהה בישראל, תערוכות, סרטים ישראליים וכל דבר אחר שאנחנו יכולים לארגן.

נסים זאב: יש לכם את מספר היהודים שנמצאים בכל אזור?

<נעמי בן עמי: יש.

<נעמי בן עמי: בעל פה אני לא יודעת.

נסים זאב: יש לך את זה במצגת?

<נעמי בן עמי: לא, אבל אפשר - - -

מרדכי יוגב: איזה פוטנציאל נותר או יש בכל רחבי האחריות שלכם?

<נעמי בן עמי: זו שאלה שהיא קצת מסובכת, משום שאנחנו, כגוף ממשלתי, חייבים להתייחס למספרים שהם מפורסמים על ידי המוסדות הממשלתיים שם ואנחנו מראש מסייגים את זה כי מראש אנחנו יודעים שהמספרים האלה לא יכולים להיות מדויקים.

<נעמי בן עמי: המספרים שם הם על פי אותו מפקד אוכלוסין שנעשה.

<נעמי בן עמי: כאשר נעשה מפקד אוכלוסין, דופקים בדלת ושואלים 'מי אתה?', 'אני רוסי'.

<נעמי בן עמי: זה הכי נוח, הכי קל, לא מסובך.

<נעמי בן עמי: לא מבקשים מסמכים, לא מבקשים תיעוד.

<נעמי בן עמי: נכון?

<נעמי בן עמי: אני צודקת?

<קריאה: נכון להיום.

<נעמי בן עמי: נכון להיום.

<נעמי בן עמי: בדיוק.

<נעמי בן עמי: ולכן יש הרבה אנשים שפשוט מוסרים, אני לא יודעת אם זה מידע כוזב או לא כוזב, אבל מה שנוח.

<נעמי בן עמי: וכאן אם אנחנו מציינים או נצמדים למספרים האלה אז אנחנו מדברים על כ-800,000.

<נעמי בן עמי: המספרים האלה לא נכונים, זה אנחנו יכולים להגיד.

יואל רזבוזוב: 800,000 איפה?

<נעמי בן עמי: בכל רחבי ברית המועצות לשעבר.

<נעמי בן עמי: המספרים האלה לא נכונים.

<נעמי בן עמי: לפי חב"ד, אני עכשיו נותנת את הקיצוניות השנייה, הם מגיעים למספרים של 4.5 מיליון.

<נעמי בן עמי: גם אלה מספרים שלעניות דעתי הם לא נכונים, הם מוגזמים.

<נעמי בן עמי: אז אנחנו נצמדים יותר למספר שהוא סביב 1.5 מיליון של זכאים.

<נעמי בן עמי: זו פחות או יותר ההערכה שלנו.

<נעמי בן עמי: כמובן כאשר ברוסיה זו הכמות הגדולה ביותר, אוקראינה בסביבות כ-400,000 ויורד.

מרדכי יוגב: אפשר עוד מספר?

מרדכי יוגב: אנחנו מסיימים את 2013, כמה עלו בעקבות הפעילות?

<נעמי בן עמי: אנחנו נתייחס.

יואל רזבוזוב: אתם מתייחסים לזכאים לחוק השבות, נכון?

<נעמי בן עמי: כן, בוודאי.

נסים זאב: אנחנו יודעים את הנתונים רק לפי 'ישראל ביתנו'.

<נעמי בן עמי: מה זאת אומרת?

נסים זאב: לפי נבחרי הציבור

<נעמי בן עמי: אתה מתכוון לאלה שעלו, אבל אנחנו מתייחסים לאלה שעוד לא עלו.

יואל רזבוזוב: יש לכם את כל הפרישה הזאת, אני אשאל משהו פרקטי, אני שמעתי מתגלית שהם מתקשים להביא חבר'ה בתכנית משם דווקא.

יואל רזבוזוב: מארצות הברית זה קל, משם זה קשה.

יואל רזבוזוב: הם מתקשים, יש להם קושי, שאלו אותי איך מפרסמים, איך זה, ועכשיו אני רואה שיש לכם פעילות, אתם עובדים איתם או לא?

<נעמי בן עמי: כן, אנחנו עובדים עם תגלית, עבדנו עד עכשיו, אנחנו עוד נעשה את מחזור החורף ואנחנו פורשים, מסיבה אחת פשוטה, אני אנסה להגיד בעדינות ואז אירית, אם תרצה תרחיב.

<נעמי בן עמי: תגלית הכניסו המון מארגנים, אנחנו ממשלת ישראל, לצורך העניין.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת אנחנו נכנסנו לכל הנושא של תגלית כי רצינו למעשה להביא את אלה שאנחנו נחשפים אליהם ועובדים מולם.

<נעמי בן עמי: הם רוצים להפוך את המיזם הזה שלהם לאיזה משהו עסקי כנראה, ופה אין מקום לתחרות שלנו מול, לא יודעת, איך קוראים להם?

<נעמי בן עמי: סחלב וכל השאר.

<נעמי בן עמי: כי זה עסקי.

יואל רזבוזוב: דרך תגלית מגיעים לעשרה ימים, אני חושב שזה צ'ופר שאתם יכולים לתת וזה גם יחזק אתכם שם, וגם הם צריכים אתכם.

<נעמי בן עמי: זה לא מדויק, כי אנחנו - - -

יואל רזבוזוב: בסדר, אני רוצה התייחסות.

<נעמי בן עמי: החשיבות שלנו בחבר'ה האלה היא אחר כך, לא בטיול הזה של העשרה ימים, כולם יכולים להגיע לטיול של עשרה ימים, הבעיה היא שאותו סחלב, סליחה שאני נטפלת אליהם, אני אפילו לא מכירה אותם, רק את השם, הם מביאים את החבר'ה האלה לעשרה ימים לישראל וזהו, גמרנו.

<נעמי בן עמי: ומה איתם אחר כך?

<נעמי בן עמי: מי עובד איתם אחר כך?

<נעמי בן עמי: אז למה נתנו להם את הנסיעה הזאת לישראל?

<נעמי בן עמי: הרי בסופו של דבר גם ממשלת ישראל שמה כסף על זה.

<נעמי בן עמי: אז אנחנו לא רוצים - - -

יואל רזבוזוב: אבל זה עניין של תגלית להביא את אלה שהם - - -

<נעמי בן עמי: אבל אני לא עובדת בתגלית, אני עובדת מטעם ממשלת ישראל, אז אני רוצה שתהיה גם המשכיות, אני רוצה גם ביקורת לכסף הזה.

<נעמי בן עמי: האינטרסים של תגלית במקרה הזה לא מעניינים אותי, מה שמעניין אותי זה ממשלת ישראל.

יואל רזבוזוב: בסדר, אני עדיין לא מבין למה אין שיתוף פעולה.

<נעמי בן עמי: יש שיתוף פעולה, למה אין?

יואל רזבוזוב: יש שיתוף?

יואל רזבוזוב: למה הם עסקי?

יואל רזבוזוב: אני גם רוצה להבין, כי יכול להיות שאני לא יודע מספיק, כי עוד לא ישבתי, ישבתי עם המנכ"ל בזמנו, אבל לא - - -

נסים זאב: היא אמרה אמירה מאוד ברורה, היא אומרת שאת החלב נותנים שם ואנחנו לוקחים את העול, כל העבודה האמיתית מול הציבור.

<נעמי בן עמי: אנחנו ממשיכים לעבוד איתם אחר כך, כי - - -

נסים זאב: זאת אומרת אם היו נותנים את התקציב לנתיב - - -

יואל רזבוזוב: התקציב לתגלית מגיע הרוב מתורמים.

<אירית כפיר: לא, זה מאטצ'ינג.

יואל רזבוזוב: 50-50.

<נעמי בן עמי: לא, ממשלת ישראל נותנת כסף, לכן אני חושבת שהיא גם צריכה - - -

יואל רזבוזוב: אני חושב שהתפקיד שלהם גדול מדי בשביל שאנחנו כמדינה ניתן.

נסים זאב: בטיולים האלה לקשור אותם בהמשכיות למדינה.

<רונן רפאל: מחפשים באזורים שיש בהם תורמים, שזה בדרך כלל באזורים האחרים, לא שלנו.

<נעמי בן עמי: 30% נותן, אם אני לא טועה, אני לא רוצה להטעות אף אחד, אבל נדמה לי ש-30% נותן שלדון אידלסון לתגלית, ועוד תורמים נוספים, וממשלת ישראל נותנת את החלק שלה וזה חלק מאוד נכבד.

יואל רזבוזוב: שם יש 20%, לפי מה ששמעתי.

יואל רזבוזוב: 20% המדינה שלנו נותנת.

<נעמי בן עמי: לא, המדינה שלנו נותנת יותר.

<אירית כפיר: ברשותכם, אני קצת אחדד, לשאלתך.

<אירית כפיר: קודם כל זה פרויקט לאומי, זה פרויקט חשוב לעם ישראל בכלל בתפוצות.

<אירית כפיר: אנחנו נמצאים בפרויקט הזה, אגב, החורף הזה, שנוחתים פה בארץ החל מחודש ינואר, אז ארגון נתיב מביא את כמות הקבוצות הכי גדולה.

<חנן אחיטוב: גם חייבים לציין שאנחנו בודקים, אנחנו עושים בדיקה קונסולרית.

<אירית כפיר: כך שכולם עוברים דרכנו, אבל האמירה, כפי שמציינת כאן ראש נתיב, היא באמת למדינת ישראל זה לטפח את הקשר הזה ולראות מה קורה עם אותם אלפי בני נוער שפוקדים את מדינת ישראל, ואחר כך גמרו את הטיול המדהים שלהם פה בארצנו הקטנטונת ונעלמים באותו שטח.

<אירית כפיר: כי כל המארגנים שם, למעט אולי הסוכנות, אבל אני לא יכולה להתחייב, אין להם חובה ושום אחריות להמשיך לטפח את הקשר הזה, וכאן באה ממשלת ישראל, ואם אנחנו לא נעשה את זה, אז חבל על כל הפרויקט הזה.

<אירית כפיר: אגב, זה נכון לכל התפוצות, אבל קטונו.

<אירית כפיר: שם זאת האמירה ושם זאת העבודה, להמשיך ולהכיר את השורשים שלהם ואת המסורת ואת התרבות ואת מדינת ישראל, כי לאן אנחנו הולכים עם זה?

יואל רזבוזוב: כן, אבל אנחנו נגיד להם 'אתם מתחייבים', 'אם אתם טסים אתם מתחייבים אחרי זה חמש שנים לבקר פעם ב -', זה יוריד לנו את הכמות.

יואל רזבוזוב: הרי המטרה בסוף שהם יבואו ויתחברו לישראל אפילו שהם לא יבקרו.

<נעמי בן עמי: הם לא יתחברו לישראל מהטיול הזה.

נסים זאב: אני מבין שהצוות של נתיב - - -

יואל רזבוזוב: קשה לעקוב.

יואל רזבוזוב: אני מבין את הרעיון, שהלוואי - - -

<נעמי בן עמי: לא קשה לעקוב, צריך רק רצון טוב, של כל הגופים, ופה יש בעיה.

<נעמי בן עמי: כאן אנחנו משתפים פעולה עם הסוכנות ועם הלל ואנחנו עכשיו מקפידים לעשות פוסט תגלית ובעצם זה מיזם שהוא חדש, שהוא ממש מובנה נהיה, אנחנו עושים את זה ביחד, אבל באמת מי שמחויב זה אנחנו, כך אנחנו מרגישים לפחות, יחד עם הסוכנות, את הלל חיברנו אלינו, כמעט בכוח, כי הם לא מחויבים, הם לא גוף ישראלי, ואחרים הם גופים עסקיים אז הם לא מחויבים בכלל.

<אירית כפיר: האחריות היא פה שלנו, של מדינת ישראל, להביא לקשר מתמשך עם כל מי שנוחת כאן, ואולי כאן זה המקום.

<אירית כפיר: כל מי שפוקד את מדינת ישראל באמצעות פרויקט תגלית צריך להיות בקשר עם ממשלת ישראל או כל גורם אחר, בשביל לטפח את הקשר הזה שייצא מכל הפרויקט הזה משהו.

<אירית כפיר: אולי כאן זה המקום - - -

יואל רזבוזוב: אנחנו גם נעשה ישיבה בנושא, לפחות ממה שאני זוכר מפגישה קצרה, הם הציגו שאחוז העלייה משם גדול מאוד ו - - -

<אירית כפיר: נכון, אבל זה לא בעקבות פרויקט תגלית, זה בעקבות הפעילות שאנחנו נגיע אליה, המתמשכת של - - -

יואל רזבוזוב: יכול להיות, צריך להיכנס יותר להבין.

<נעמי בן עמי: זו ההמשכיות של זה.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת אף אחד לא עולה ממש מהביקור הזה של עשרה ימים.

<נעמי בן עמי: זה לא מספיק.

<אירית כפיר: משפט אחרון בעניין, שלא נבין פה אחרת, זה לא שארגון נתיב לא עוסק בפרויקט תגלית, אנחנו ממשיכים לפרסם ולהשתמש בפרויקט הזה כגורם שיווקי, מושך, אטרקטיבי, אנחנו לא עוסקים באדמיניסטרציה וברישום לקראת הסיור בישראל, אבל בכל המעטפת של זה בטח.

<נעמי בן עמי: אנחנו ממשיכים לפרסם, אנחנו פשוט ננתב אותם לאלה שעושים את הרישום.

<אירית כפיר: בדיוק.

<אירית כפיר: ונמשיך אחר כך עם כל מי שנחת בישראל לטפח את הקשר, וזה האתגר.

<נעמי בן עמי: אוקיי.

<נעמי בן עמי: חנן.

<חנן אחיטוב: טוב, אני אקריא לכם.

<חנן אחיטוב: אני יכול גם לדקלם, אבל בשביל הפרוטוקול אני אקריא, שאני אהיה צמוד לטקסט.

<חנן אחיטוב: הנחייה וקביעת זכאות למבקשי עלייה בחב"מ ובמדינות מזא"ר וליוצאי מדינות אלה ואחרים ברחבי העולם באמצעות הגורמים המוסכמים, בהתאם להחלטות הממשלה והמשרדים המוסמכים; מתן המלצה לשינוי סטטוס בארץ ליוצאי מדינות חב"מ ומזא"ר; מתן אשרות עלייה לזכאי עלייה במדינות חב"מ והמדינות הבלטיות, התמודדות כמובן מורכבת עם זיופים, זהויות שאולות, לא חסר לנו; מעקב, פיקוח ובקרה על עבודת הקונסולים בשטח; ביצוע משימות קונסולריות נוספות מטעם המערכת הממלכתית המחייבות טיפול בזמן אמת במרחבי הפעילות של נתיב, כמו למשל משרד המשפטים.

<חנן אחיטוב: משרד המשפטים זה בעיקר נושא של פרקליטות המדינה ופרקליטויות אחרות, שאנחנו נותנים את חוות הדעת שלנו המקצועיות, משטרת ישראל בכל מיני אספקטים, כולל כאלה שנעדרים ואז מחפשים את קרובי המשפחה שלהם, נגיד בחוץ לארץ, כי אנחנו המקור היחידי שיש לנו את הפרטים על קרובי משפחה, במיוחד כאלה שמוצאים אותם בחופי הים, לצערנו לא בין החיים.

<חנן אחיטוב: השב"כ, גם איתם אנחנו עובדים בכל מיני היבטים, הרבנות הראשית כמובן, יש לנו קשר הדוק איתם, במיוחד עם בתי דין רבניים, שהם מעבירים אלינו חומר ואנחנו צריכים לתת להם חוות דעת האם מדובר בלפי ההלכה או לא לפי ההלכה.

נסים זאב: לא לפי ההלכה, אם זה פיקטיבי או לא.

<חנן אחיטוב: קורה גם זה, כן.

<חנן אחיטוב: במיוחד כתובות.

יואל רזבוזוב: אבל יש ביקוש.

<חנן אחיטוב: יש, יש ביקוש.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מתייחסים לזה, יש לנו מה למכור.

<חנן אחיטוב: מישהו שאל פה באשר לכמות האשרות, אז אתם יכולים לראות בעצמכם, החל משנת 2010 פחות או יותר המספרים התייצבו ואנחנו מקווים, כמו שאמרה ראש נתיב, שהמספר יגדל בשנה הבאה, אבל, שוב פעם, זו תחזית וכמובן שזה קשור ומושפע - - -

יואל רזבוזוב: לא הבנתי.

יואל רזבוזוב: אשרות ושינוי מעמד?

<חנן אחיטוב: תסתכלו, בשורה הראשונה זה אשרות, כלומר אלה אנשים שמגיעים לנציגויות שלנו ברחבי חב"מ ושם אנחנו בודקים את הזכאות וגם מנפיקים אשרות, למעט מזא"ר, מזא"ר זה מזרח אירופה, כלומר אנחנו מטפלים בכל מדינות מזרח אירופה, כולל יוגוסלביה שהתפצלה להרבה לאומים, כולל אלבניה אפילו, גם משם.

<חנן אחיטוב: יש שם, מגיעים אלינו מדי פעם, צאצאים של סקנדרבק... שינוי מעמד זה כמובן כל האנשים שמגיעים לארץ כתיירים ורוצים להחליף את המעמד מתייר לעולה.

<חנן אחיטוב: סך הכול, אתם רואים, במזא"ר אלה הנתונים.

<חנן אחיטוב: כמובן שהקהילה הגדולה ביותר של זכאי חוק השבות נכון להיום בהונגריה, וחרף האווירה האנטישמיות ועוד כל מיני דברים אלה פחות או יותר המספרים, מחכים.

<חנן אחיטוב: ופה, מה שנעמי אמרה, לגבי קונסול נייד, אז אתם יכולים לראות פה, כולל מהמקום שלך, חברובסק, בירוביג'אן, מבחינתנו זה אותו דבר.

<חנן אחיטוב: אנחנו מגיעים לכל המקומות האלה.

<חנן אחיטוב: בהתאם לכמות האנשים שנרשמים יוצאים לשם אנשים שלנו, כי אנחנו, נכון להיום, לפחות ברוסיה, נאסר עלינו להנפיק אשרות בתוך המרכזים ולכן אנחנו שוכרים מקומות ואנחנו באים לשם.

<חנן אחיטוב: מקשים עלינו, מה שנקרא.

<חנן אחיטוב: אנחנו באים לשם, מתיישבים נגיד בבית מלון או בכל מקום שמאפשרים לנו ושם אנחנו מנפיקים אשרות.

<חנן אחיטוב: אנחנו מגיעים לשם סדר גודל של פעם בחודשיים, משהו כזה, בהתאם לכמות האנשים, כי זה לא מעט כסף.

<חנן אחיטוב: בנוסף כמובן כל התכניות שבאות מחבר המדינות, כגון מסע, סל"ע, נעל"ה, תגלית, וכל דבר אחר שמבקשים, אנחנו קובעים את הזכאות של אותם אנשים, לפי חוק השבות.

<חנן אחיטוב: פרויקט הקלדה הסתיים אצלנו.

<חנן אחיטוב: היו לנו פה לא מעט שאלונים שלצערי בתחילת שנות ה-90, כשהיה הגל הענק הזה, לא הספקנו להקליד אותם והחומר הזה נחוץ וחשוב, לכן יצאנו לפרויקט, הוא עלה לא מעט כסף ואנחנו סיימנו את זה.

<חנן אחיטוב: הקלדנו פחות או יותר מעל 100,000 שאלונים, שזה היה חומר של אותם אנשים וזה טוב על מנת לבדוק שעוד מישהו, כמו במערכון, שלא יגיע המישהו שיתחזה לאותו אחד שכבר הגיע לכאן.

<חנן אחיטוב: אז אנחנו בודקים.

<חנן אחיטוב: אנחנו עובדים היום און ליין, השטח שלנו ממוחשב כולו ויש לי אפשרות לבדוק במקום אם מישהו נגיד מתקשה בתביעת זכאות או משהו כזה, כי אנחנו עוסקים בשלל מסמכים.

<חנן אחיטוב: אני חייב לציין, כמו שראש נתיב אמרה, עם השנים המלאכה הזאת הולכת ונעשית יותר קשה, כי אנחנו מדברים כאן על התרחקות מהמוצא היהודי, לכן אנחנו נאלצים לבדוק הרבה יותר מסמכים מאשר בדקנו בעבר.

נסים זאב: עוד מעט יהיה הרבה יותר קל, כי עוד מעט הממשלה תסתפק בהצהרה.

<חנן אחיטוב: אני לא נכנס להצהרות של הממשלה.

<חנן אחיטוב: אנחנו פועלים לפי החוק ולא לפי הצהרות.

מרדכי יוגב: בסוף נספר לך סיפור.

<חנן אחיטוב: אה, סיפורים לא כל כך עובדים עלינו.

<חנן אחיטוב: בסדר?

<חנן אחיטוב: גם אנחנו מכירים את הסיפורים.

מרדכי יוגב: שמעתי אותו לפני שבוע, שהיה פה הרב עובדיה יוסף והרב אברהם שפירא, ובאה אליהם אישה מגרוזיה והיא אמרה שהיא גרושה והיא רוצה להתחתן וכל התיעוד הלך, בבית הייתה איזה שהיא שריפה או משהו.

מרדכי יוגב: והרב עובדיה פגש באותו רגע את הרב אברהם שפירא ואמר 'זה המקרה שלפניי', אמר לו, 'תביא אותה אליי'.

מרדכי יוגב: הביא אותה אליו והוא אמר 'כשהתחתנת, נכון שהקפת את בעלך שבע פעמים?

מרדכי יוגב: זה היה משמאל לימין או מימין לשמאל'.

מרדכי יוגב: 'מימין לשמאל'.

מרדכי יוגב: 'כשהתגרשת, נכון שהקפת את בעלך שלוש פעמים, זה היה מימין לשמאל או משמאל לימין?' אמרה לו, 'משמאל לימין'.

מרדכי יוגב: משקרת.

מרדכי יוגב: סיפור אמיתי.

<אירית כפיר: זה סיפור אמיתי?

מרדכי יוגב: סביר להניח.

יואל רזבוזוב: אבל אתה יודע, בגלל שאני באתי משם, לא כולם התחתנו לפי זה.

יואל רזבוזוב: אנשים, להיפך, פחדו להתחתן ולהצהיר וזה.

<חנן אחיטוב: לא, אני חייב לציין שאנחנו נתקלנו בלא מעט כתובות שכמובן שהיו כתובות מזויפות.

<חנן אחיטוב: אנחנו יודעים להבחין בין כתובה אמיתית לכתובה מזויפת, אבל אנחנו פחות מסתמכים על המסמכים הרבניים, כי ברית המועצות לשעבר במשך 70 שנה לא התנהלה לפי מסמכים רבניים, אלא לפי מסמכים אזרחיים, ולכן אנחנו בודקים יותר את המסמכים האזרחיים.

<חנן אחיטוב: וזה מה שקורה.

נסים זאב: על פי עדויות של נאמנים.

<חנן אחיטוב: אולי עדויות כן, אבל - - -

נסים זאב: כי בבית דין היה לי מקרה של רוסייה שבסופו של דבר הייתה על פי שני עדים ש - - -

<חנן אחיטוב: אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה של ה - - -

נסים זאב: לא, עדים, אם אני - - -

<חנן אחיטוב: אני יכול להציג לך מספר דוגמאות כאשר העדים, בדיעבד הסתבר שהם היו שקרניים, אבל בוא נעזוב.

<חנן אחיטוב: אנחנו פועלים לפי מסמכים.

<אירית כפיר: אני אנסה לדלג על דברים שציינה ראש נתיב.

<אירית כפיר: בעיקרון אנחנו נמצאים במשכנים שלנו, אותם מקומות, אכסניות פיזיות, שאנחנו מנסים ככל שניתן לדמות את מדינת ישראל, היהודית, הציונית, העכשווית, על כל מרכיביה, המקום מיועד להיות חלון וגשר לחיים במדינת ישראל וככזה אמון על שיקוף תרבותה של ישראל והחיים בה לאוכלוסיות היעד.

<אירית כפיר: ראשית לכל היא חייבת להיות ישות ממלכתית הפועלת בשטח מחוץ לכותלי השגרירות הישראלית, במקום ובתיאום מלא.

<אירית כפיר: לאותה אכסניה אנחנו כמובן צריכים לצקת את אותם תכנים ואנחנו ננסה ככה, עם פירמידת מאסלו, לשקף לכם ולהסביר לכם את תפיסת הפעילות.

<אירית כפיר: ראשית אנחנו מתחילים מאותו כלל גדול שחנן מציין כאן ואנחנו פה מדברים, איך מגיעים לאותה אוכלוסייה במאות אלפים שנמצאת באותו שטח אבל לא תמיד מחוברת, או לרוב לא מחוברת, לא מכירה, גם אם היא יודעת על מוצאה, שורשיה והחיבור שלה למדינה הציונית ולתרבות היהודית, היא לא תמיד נגישה אליה.

<אירית כפיר: אנחנו מתחילים מהרובד הרחב, באותם קמפיינים, גם אינטרנטיים, גם תקשורתיים, כמובן ברגישות שמצוינת לתא שטח שבו אנחנו פועלים, והוא מאוד מוגבל והוא מאוד סגור והכול תחת באמת מערכות בקרה, גם קריאטיביות וגם אותן מערכות ממוחשבות.

<אירית כפיר: אגב, כולם נמצאים שם בעולם התוכן, כמו הילדים שלנו, כמו ילדי ישראל, כולם ברשתות החברתיות, האינטרנט עובד, וזה מקור משיכה מאוד גדול, אבל אנחנו, כמובן מאותן מגבלות שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את אותם גורמים עסקיים שעובדים בשיטות אחרות, אנחנו מקפידים על כך.

<אירית כפיר: בארבע השנים האחרונות אנחנו כבר נגענו בלמעלה מ-2 מיליון כניסות אינטרנטיות, אני לא אכנס לזה עכשיו, והקריאטיביות בודקת באמת את מידת ההתעניינות שלהם ומפה אנחנו עולים מדרגה.

<אירית כפיר: אגב, כמובן שהמספרים הולכים וקטנים.

<אירית כפיר: זה הפוך לעוצמת הנגיעה ולמהות הקשר שמתפתח.

<אירית כפיר: המגע הראשוני.

<אירית כפיר: באותם אירועים רבי משתתפים, שכבר ציינה ראש נתיב, אנחנו עם פנים לכול.

<אירית כפיר: ראשית אנחנו הארגון היחיד הממלכתי והיהודי שעובד בתוך הקמפוסים רבי הסטודנטים בעשרות אלפים, וזאת מערכת ענפה של עבודת שליחי נתיב, ליצור את אותם קשרים, להיכנס לאותן אכסניות ענקיות ששם לומדים וחיים אותם בני נוער וצעירים והם מאוד מעניינים אותנו ומאוד אטרקטיביים באמת לאותו שיח.

<אירית כפיר: אגב, בדרך כלל אחרי שילד עושה את המעבר המשפחה שלו באה אחריו.

<אירית כפיר: אנחנו רואים את זה בהרבה מאוד פרויקטים.

<אירית כפיר: אז אנחנו מנסים לאתגר, את אותם פרנסי האקדמיות הענקיות האלה, באותם שיתופי פעולה אקדמיים על מנת שיאפשרו לנו לפעול באופן עצמאי בתוך הקמפוסים האלה.

<אירית כפיר: אנחנו מבינים כולנו שאנחנו לא יכולים לדפוק בדלת ולהגיד 'שלום, אנחנו כאן ועכשיו יש לנו מה להציע'.

<אירית כפיר: זה חייב להיות תחת אמות מידה של שיתופי פעולה והבנות ובהתאמה להסכמים הבילטראליים שלנו.

<אירית כפיר: אותם ימי ישראל.

<אירית כפיר: אני אקח לציון השנה אירוע רב עוצמה וכמובן הפקה ענקית של 140 שנה ציון להולדתו של המשורר חיים נחמן ביאליק בעיר אודסה.

<אירית כפיר: אנחנו הפקנו אירוע ענק שחיבר גם את המקומיים וגם את הרשויות ואתגר את כל פרנסי העיר.

<אירית כפיר: דרך אותו תחום עניין תרבותי הגענו לאנשים שעד כה לא מצאו עניין במדינת ישראל.

<אירית כפיר: אז הטריגר הוא, מנסים לחבר אותו דרך משהו שמעורר קשב ועניין באותה עיר - - -

יואל רזבוזוב: באודסה זה יותר קל, כי עדיין כל אודסה מזוהה איכשהו עם יהדות ויש שם הרבה היסטוריה.

יואל רזבוזוב: השאלה באמת איך עושים דברים כאלה בערים ששם - - -

<אירית כפיר: אז אני אגיד לך.

<אירית כפיר: אותה הפקה עברה גם לקייב והצליחה יפה, אבל כמובן שלקייב עשינו גם את ההתאמות שלה ושלחנו גם סופרת ומתורגמנית ופרופסור לבלשנות ונכנסנו לתוך המוסדות הענקיים האקדמיים דרך באמת אתגור, פחות אולי, כפי שאתה אומר, בפן התרבותי, אלא יותר בפן האקדמי, ואלה ההתאמות שאנחנו עושים בשטח.

<אירית כפיר: אנחנו מאתגרים את נובוסיבירסק ומאתגרים את מוסקבה באותן התאמות.

<אירית כפיר: הציון של ירידים.

<אירית כפיר: אנחנו נמצאים כמעט בכל פסטיבל ויריד מקומי בינלאומי.

<אירית כפיר: יש בערים העצומות האלה הרבה מאוד אירועים מקומיים בינלאומיים, ואנחנו כמדינת ישראל נמצאים בכל אירוע כזה שהוא אטרקטיבי לפעילות שלנו, של הארגון.

נסים זאב: סליחה, הסמינרים, זה כולל ערב של לינה?

<אירית כפיר: זה מאוד תלוי באופי של הסמינר ובמידת הלמידה שמועברת שם, לרוב כן.

<אירית כפיר: אנחנו כן מנסים לחסוך ואנחנו לא עושים סמינר לצורך המפגש החברתי, הסמינר הוא תמיד עם מיקוד של פוקוס למידה, תלוי בתחום הדעת שאנחנו בחרנו להביא ומי האוכלוסייה.

<אירית כפיר: הנושא של הנוער, אני כאן כן אציין, לפני ארבע שנים אנחנו הבנו שבני העשרה, 12-17, לפני שמגיעים לאוניברסיטאות אנחנו רוצים לאתגר אותם לבוא לפעול בתוך המרכזים שלנו ואנחנו הקמנו כאן מיזם משותף עם תנועת הצופים העבריים של מדינת ישראל.

<אירית כפיר: אני אחסוך, אם יהיה זמן לחברים אז יש גם סרטון בסוף.

<אירית כפיר: לא מהמקום רק של תנועת הצופים או בכלל פעילות בני נוער, מהמקום של הבנה חינוכית, ילד אחרי שמונה שעות בבית ספר צריך גם איזה שהיא מתודה לימודית אחרת, תנועות הנוער יודעות לתת את זה.

<אירית כפיר: תחום הלמידה הוא - - -

נסים זאב: בשביל זה לא עשו יום לימודים ארוך, כדי לא לעייף את התלמידים.

<אירית כפיר: הייתי שמחה שילמדו אצלי ביום הכי ארוך, אז יש פתרונות אחרים.

<אירית כפיר: המתודה הזאת מאוד מאתגרת, אנחנו השנה נחצה את 2,000 הילדים, אנחנו עובדים בכל השטח, כולל במוסקבה, כולל בנובוסיבירסק וגם במקומות שככה מבחינתי הם שם בקצה הגלובוס.

<נעמי בן עמי: עוד לא הגענו לבירוביג'אן, אבל אנחנו מתקרבים לאט לאט.

יואל רזבוזוב: כולם כבר פה, זה בסדר.

<חנן אחיטוב: רובם.

<אירית כפיר: הנושא של אולפנים.

<אירית כפיר: קודם כל השפה העברית כערך וכסמל תרבות של כל לאום, זה תחום מאוד מושקע, מאוד מפותח, אנחנו גם כל הזמן משכללים את דרך הלמידה.

<אירית כפיר: אגב, אנחנו בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך שלנו, האגף לבוגרים, ונמצאים בכל מקום, גם אצלנו פיזית בתוך המרכזים, גם מרכזים שיש לנו בתוך האוניברסיטאות, אנחנו מביאים את השירות אפילו לתוך הקמפוס.

<אירית כפיר: גם אם זה אותו רקטור שרוצה שיהיה לו שם על הלוח עוד שפה נלמדת לצד צרפתית, גרמנית ולא יודעת מה, קודם כל שיהיה גם את השפה העברית, ובי"ת, גם לאתגר.

<אירית כפיר: אז זה נמצא בפרישה כוללת ואני חושבת שאנחנו מתחילים את 2014 אוטוטו, אנחנו נחצה את למעלה מ-2,000 לומדים ויותר, מערכת משומנת, עובדת.

<אירית כפיר: חסרים מורי אולפן בשטח, שיכולים כבר לתת את המענה הנכון.

<אירית כפיר: הסמינרים, לשאלתך, אדוני, יזמות עסקית, השכלה, הם רק תחומים שאנחנו כל פעם מחפשים עוד סקטור כזה שבאמצעות תחום הלמידה הזה יאותגר לבוא ולדרוך במרכז לתרבות ישראל.

<אירית כפיר: אנחנו ניתן את הסמינר של יזמות עסקית אבל בלי שהוא יבין הוא ייצא עם כל מדינת ישראל, לו, לילדיו, למשפחתו הגרעינית או המורחבת.

נסים זאב: משולב עם כל התכנים?

<אירית כפיר: נכון.

<אירית כפיר: זהו.

<אירית כפיר: הנושא של רפואה, אני כן אחדד כאן.

<אירית כפיר: קודם כל האתגור הזה של להביא רופאים למדינת ישראל הוא מן הסתם אתגר לאומי.

<אירית כפיר: אנחנו מצליחים להביא סביב ה-40 רופאים מדי שנה תחת מלגות מסע, ראש נתיב דאגה להעלות את הפרויקט הזה לגיל 40 ולא 30, היינו שמחים אם זה היה עולה עוד קצת, כי גם לרופא בן 45 יש עוד מה לתרום מספיק במדינת ישראל.

<אירית כפיר: אנחנו עובדים עם הטכניון ועם בית חולים רמב"ם.

<אירית כפיר: אגב, אחוז העוברים את מבחן הרישוי הקשה מאוד במדינת ישראל ממדינות חבר העמים הוא הגבוה ביותר, יותר אפילו מישראלים שחוזרים.

נסים זאב: כמה באחוזים?

נסים זאב: היה על זה דיון בוועדה.

<אירית כפיר: במבחן במכה ראשונה בדרך כלל יותר מ-50% עוברים את מבחן הרישוי.

<אירית כפיר: אגב, התכנית הזאת היא תכנית שתוך שנתיים כל המשתתפים שלה הם עולים.

יואל רזבוזוב: ואם היינו מעלים את הגיל נגיד ל-45?

<אירית כפיר: אז יכולנו להביא עוד אנשים.

יואל רזבוזוב: מה המספרים?

<אירית כפיר: קודם כל כולנו מבינים שמאוד קשה להביא, השליחים שלנו עושים עבודה ספורדית, נקודתית, בשיחת טלפון, בהזמנה אישית לקבל אינפורמציה ובכנסים שאנחנו מקיימים בתוך המרכזים, שולחים רופאים מישראל.

<אירית כפיר: רק לפני שבוע בנובוסיבירסק היה פרופסור מבית חולים ביילינסון שנתן לנו את אותה - - -

<נעמי בן עמי: על הדרך.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת אנחנו מנסים פה מאוד מאוד בעדינות, כדי לא לפגוע בכלל בכל המיזם הזה.

<נעמי בן עמי: אז הנה, נסע פרופסור מביילינסון להרצאות בנובוסיבירסק, לאיזה שהוא כנס, על הדרך אנחנו תפסנו אותו וניצלנו אותו כבר לעניינים שלנו והייתה התעניינות.

<נעמי בן עמי: בו במקום ניגשו 25 איש שהתעניינו בנושא הזה, במסע רופאים.

אברהם מיכאלי: יש יוזמות ישירות של בתי חולים שהם כן היו רוצים להגיע לשם ולבחון רופאים?

אברהם מיכאלי: דוגמה שיבא פנו כמה וכמה פעמים.

אברהם מיכאלי: הם עושים את זה בתיאום איתכם או שהם מגיעים לבד?

<אירית כפיר: מאחר שאני קצת מכירה את הפרויקט של שיבא וזה באמת עם גרוזיה, שם פנו באמת בשביל שצריך רופאים לעבוד בשיבא ואז הביאו רופאים שהם לאו דווקא זכאים.

<אירית כפיר: זה היה מטעם אחר.

<אירית כפיר: כאן אנחנו מחפשים את אותם זכאים, שיבינו שבמדינת ישראל יש עתיד גם לעיסוק המקצועי שלהם.

נסים זאב: מה הקשר בין שיבא לגרוזיה?

<אירית כפיר: הם הלכו לגרוזיה והביאו משם רופאים.

אברהם מיכאלי: הם הביאו רופאים לעבודה, לא זכאים.

<נעמי בן עמי: אגב, רק לזרוק, אני לא מתכוונת עכשיו להרחיב את הדיבור, אנחנו ניסינו לעשות אותו הדבר עם אחיות ולא הצלחנו.

<נעמי בן עמי: אז אם יש לכם איזה שהוא עניין לפתוח את הנושא הזה, אז - - -

אברהם מיכאלי: אבל מה הסיבה?

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך למה, כי זה יכול לעבוד - - -

<נעמי בן עמי: הפער הוא גדול.

נסים זאב: בוועדה של אדוני היו שעתיים דיונים רק בנושא של הרופאים והשילוב שלהם ב - - -

<נעמי בן עמי: יש בעיה מאוד חמורה.

יואל רזבוזוב: קודם כל לא כל אלה שמגיעים מתקבלים.

נסים זאב: זו סוגיה בפני עצמה.

יואל רזבוזוב: מתוך 20,000 רק 12,000 עובדים כרופאים, אז כמעט 8,000 עובדים/עובדות כקופאים/קופאיות וכפועלי בניין, כי הם לא עברו את המבחנים.

יואל רזבוזוב: וגם ה-4,000 מתוך ה-12,000, הם עברו מבחני התמחות, אז 8,000 עובדים ככללי ורובם היו מנהלי מחלקות או סגני מנהלי מחלקות.

יואל רזבוזוב: אז יש כאן לא מעט - - -

<אירית כפיר: הנושא הזה של רפואה, אחיות, אנחנו ניסינו כבר כמה וכמה פעמים לעשות את אותו דבר.

יואל רזבוזוב: יכול להיות שאין?

<נעמי בן עמי: לא, תתחילי מזה שפה שינוי, הרי כאן ביטלו בכלל את המושג של אחות מעשית, ואז הפער שנוצר בין אלה שמסיימים בחוץ לארץ את הלימודים לבין אלה שעכשיו נשארו פה הוא ענק, הוא עצום.

<נעמי בן עמי: זאת אומרת אפשר כמובן עם הזמן איכשהו, אבל - - -

<אירית כפיר: ככל שהזמן התקדם אז רק מ-2006-7 במרכזים מוסקבה, סנט פטרבורג, קצת בקייב, באמת נפתחו כבר מסלולים לסיעוד, כפי שאנחנו מלמדים.

<אירית כפיר: עוד פעם, זה ליד, אבל מכאן אפשר יהיה לעשות איזה תיקון והשלמה אצלנו.

<אירית כפיר: השאר זה לבוא וללמוד את מקצוע הסיעוד מלכתחילה.

יואל רזבוזוב: אז אני אבקש איזה שהוא דף עמדה בנושא ואני רוצה לדבר עם השרה - - -

<נעמי בן עמי: מה שאני מנסה להגיד זה שמשרד הבריאות קיבל אמנם אז את ההחלטה שהם קיבלו והם מאוד מאוד נצמדים לזה והם לא מוכנים להגמיש את ה - - - אני חושבת שאנחנו יוצרים לעצמנו בעיה.

<אירית כפיר: אנחנו ניסינו לבנות תכנית שתתחיל במסע, אבל עוד פעם, המגבלה היא גיל ה-30, שתתחיל במסע ותמשיך אותו במעמד עלייה.

<אירית כפיר: זאת אומרת שסל הקליטה או העלייה באותה שנה, או בזמן שיינתן, או באיזה שהיא תכנית באמת רחבת טווח ומחשבה, אפשר יהיה להשלים את כל הפער הזה, אבל כרגע הפערים הם באמת מאוד גדולים.

<אירית כפיר: אתה יכול לראות תעודה של אחות שסכום השעות שלה הוא 700 שעות, שזה בערך משהו כזה של קורסים לגמול השתלמות, אם אנחנו עושים את ההקבלה למדינת ישראל, למקצוע הסיעוד מאוניברסיטה בסנט פטרבורג, שלמדו שלוש שנים.

<אירית כפיר: אז לאזן את הכול ולמצוא את כולם בגילאים המתאימים - - -

יואל רזבוזוב: אז אני צריך באמת, מעניין אותי לעשות עבודה בנושא הזה כי אני חושב שזה חשוב מאוד למדינה, תכינו איזה שהוא דף עמדה ואני גם רוצה מה העלויות ואיך אנחנו צריכים לעשות פה את שיתוף הפעולה, משרד הבריאות, משרד הקליטה וכולם ביחד בשביל לראות אם - - -

<אירית כפיר: גם בית חולים איכילוב רצה להצטרף לתכנית, היינו כבר ממש בפיינל פור של לעשות את זה.

<רונן רפאל: ובאופן קצת מצחיק אולי, דווקא בתי החולים רוצים את האחיות המעשיות שיש משם, לאו דווקא עם התואר, אלא שיודעות את העבודה - - -

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך למה, כי מחפשים את המשרתים יותר ולא את האחיות.

אברהם מיכאלי: לצערנו.

אברהם מיכאלי: אבל יש בתי אבות שזקוקים לאחיות, שם אולי פחות מחפשים את האקדמי.

אברהם מיכאלי: כי אחיות בארץ לא רוצות לעבוד שם וזו בעיה, יש להם חסר גדול מאוד בכוח אדם של אחיות.

<אירית כפיר: אז צריך אולי להגדיר את המקצוע הזה.

מרדכי יוגב: יש שם תקינה לאחות מעשית?

<אירית כפיר: אין תקינה.

<אירית כפיר: אם זה בית אבות ממשלתי אז אין.

<אירית כפיר: אם זה פרטי, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

יואל רזבוזוב: שם, אני מבין, יש היצע של אחיות מעשיות, פה צריך לראות מה הביקוש ומה ההיצע שם ואיך אפשר ל - - -

<נעמי בן עמי: אנחנו צריכים לראות איך אפשר לגשר על הפער הזה.

<חנן אחיטוב: אני חייב לציין פה, אני קצת קרוב לנושא של האחיות, אשתי היא אחות, אז אני יודע שנכון שיש מחסור באחיות, אבל יש גם מחסור בתקינה.

<חנן אחיטוב: יש פה התנגשות.

<חנן אחיטוב: מצד אחד דרושות הרבה אחיות, מצד שני חסרים תקנים באותם בתי חולים.

<נעמי בן עמי: זה כבר לא אנחנו.

<נעמי בן עמי: אנחנו יכולים רק להביא.

<חנן אחיטוב: זה נכון.

<אירית כפיר: הרובריקה הבאה, דיברנו על תגלית, אנחנו פועלים בתגלית, נמצאים שם, אבל האתגר הגדול של מדינת ישראל זה בפוסט תגלית, שם העבודה.

<אירית כפיר: זה לא מתחיל ונגמר בסיור במדינת ישראל.

<אירית כפיר: בואו, זה - - -

יואל רזבוזוב: לא, אבל זה לא עניין של תגלית, הם צריכים להביא, זו המטרה שלהם, להביא, ולעשות פה תכניות העשרה שהם יתחברו לישראל.

יואל רזבוזוב: אחרי, אני מסכים שמישהו צריך לעשות פוסט תגלית, צריך להחליט מי אחראי על זה.

<אירית כפיר: אז מדינת ישראל לקחה על עצמה את כל האחריות, זה אנחנו, לעשות בדגש עם כל הפוסטים.

<נעמי בן עמי: לא, אנחנו לקחנו את האחריות, מדינת ישראל לא יודעת שלקחנו את האחריות.

יואל רזבוזוב: בסדר, אנחנו נבדוק.

<אירית כפיר: פרויקט מסע, שהוא גם פרויקט של מאטצ'ינג בין מדינת ישראל לפרויקט, קודם כל זה פרויקט שהתוצאות שלו הן מיידיות לעלייה.

<אירית כפיר: תוך כדי פעילות פה בארץ, ונמצאים מאות בכל נקודת זמן, זה ישר מגיע לחנן ולשינוי סטטוס.

<אירית כפיר: תכניות ארוכות טווח וההבדל בינן לבין קצרות הטווח, של עשרה ימים.

<אירית כפיר: תכנית ארוכת טווח, אנחנו פתחנו מלפני ארבע שנים וחצי תכניות שהן תכניות יישומיות לחיים במדינה מערבית, מדינת ישראל שלנו.

<אירית כפיר: כל תכנית חווייתית אחרת היא נהדרת, היא יפה, היא פולקלור, היא הווי, הכול בסדר, בסופו של דבר נער או נערה עד גיל 30, כשרוצים כבר לעשות ומתחברים וצריכים לדון האם במדינה הזו שהם בחרו והתחברו אליה מהמקום של זהות, הם בוחנים האם הם יכולים לנהל פה חיים ממקום של כבוד, סיפוק, תמיד אני מצטטת פה את רונן, והם יוכלו להתקיים בה.

<אירית כפיר: אנחנו שינינו, כמעט ב-150 מעלות, את הייעוד של הפרויקט הזה ופיתחנו מסלולים שהם יישומיים, שבסופו של דבר פעם אחת אתה יכול להבין מה אתה יכול לעשות עם המקצוע שלך במדינת ישראל, ופעם שנייה, אנחנו, אפשר להגיד בצניעות, מאוד גאים שפתחנו מסלולים אקדמיים, הראשון נפתח בטכניון לפני חודש, מסלול ללימודי הנדסה בשפה הרוסית ללא פסיכומטרי, כאשר הוצאנו פרופסורים של הטכניון לשטח לעשות את המבחנים, ואנחנו מאתגרים אותם, בואו תלמדו את השנה הראשונה בשפה הרוסית ותראו שאתם יכולים כבר לעשות את מסלול ההשכלה הגבוהה שלכם במוסדות הטובים בעולם.

<אירית כפיר: ויש לנו כאלה.

<רונן רפאל: חשוב רק לציין שתוך כדי מלווים אותם באופן צמוד, עם אולפן עברית, עם אנשים שעושים להם סיורים והרצאות וכו' וכו' וזה מביא אותם להישגים.

<רונן רפאל: יש לנו הרבה קטעים מרגשים בתהליכים האלה, אבל לראות בטקס סיום של הפרויקט הזה של מסע ש-20% מהאנשים עולים לבמה עם תעודת זהות כחולה, זאת אומרת שהם לא חזרו הביתה, הם עשו פה בארץ כבר את התעודה, וקרוב ל-50% בטווח זמן של שנה מבצעים עלייה - - -

יואל רזבוזוב: יש נתון?

יואל רזבוזוב: נגיד 1,300 יש בארבע שנים, נכון?

<אירית כפיר: כן, זה כל אלה של נתיב - - -

יואל רזבוזוב: כמה עלו מתוכם בסופו של דבר?

<רונן רפאל: 48% לדעתי.

<אירית כפיר: משהו כזה, 48%.

<אירית כפיר: וזה בטווח הקצר.

יואל רזבוזוב: כי דווקא אלה שמגיעים לתכניות האלה, אלה תכניות ייעודיות, אנחנו אז גם דיברנו על המכינות, זה לא נוער, פה זה כבר מעל נוער, אלה חבר'ה צעירים שתורמים למדינה אחרי זה במשך הרבה שנים, וגם בעלי השכלה.

<רונן רפאל: אולי קשה לשכנע סטודנט, אבל ברגע שהוא משתכנע הכי קל לו לעשות את זה.

<רונן רפאל: בתהליך הזה, שהוא בא רואה, באופן ישיר, לא אמצעי, כשהוא משתכנע פשוט עושים את זה.

מרדכי יוגב: מה ששאל יושב ראש הוועדה והוא כביכול חסר לי, הבאנו אותו לוועדה כשני מודלים, מכינה בקשת ומכינה בנחשון, מכינה קדם צבאית, גיל 18.

מרדכי יוגב: מסתבר שיש שם כבר שש או שבע שנים וזה איפשהו בין הנוער אולפנים, שזה תלמידי תיכון, לבין החבר'ה שהם באקדמיה, בברית המועצות יכול להיות שזה גיל 18-19, אם לא הלך שם לאיזה מחויבות צבאית או משהו, ובא אל הארץ כאשר הם עשו פה מכינה וכתוצאה מזה התגייסו לצבא, ואותן שתי מכינות, שזה בפועל קורה בהן, נחשון החילונית וקשת ברמת הגולן הדתית, והם מלווים אותם, אני חושב שזה ממש תכנית שהיה ראוי אולי שתהיה בנתיב, אולי לא באותן מכינות - - -

<אירית כפיר: אז יש לנו משהו ליד, אדוני, זה גרעיני צבר, שמן הסתם אתה גם מכיר.

<אירית כפיר: גרעין צבר שמכין לצבא, לפני שנתיים, ביוזמה של ראש נתיב, 25 שנה הגרעין הזה פועל במדינת ישראל והוא היה רק לדוברי אנגלית.

<אירית כפיר: אפשר פה להגיד שכמות החיילים הבודדים בצה"ל בשלוש שנות שירות היא בערך נושקת ל-6,000, שני שליש ממנה הם דוברי רוסית, אבל גרעין צבר לדוברי רוסית לא היה.

<אירית כפיר: אז עכשיו אנחנו יזמנו את זה.

<אירית כפיר: לא פשוט, יש עם זה בעיה של תקציב, גם עכשיו הקיצוץ של התקציב - - -

אברהם מיכאלי: נפש בנפש לא מוכנים לממן את זה?

<אירית כפיר: אני לא מכירה.

<אירית כפיר: קיצוץ התקציב, אפרופו, של גרעיני צבר - - -

אברהם מיכאלי: צריך להתחבר אליהם.

<נעמי בן עמי: הם לא עובדים באזור הזה.

<נעמי בן עמי: נפש בנפש לא קשורים - - -

מרדכי יוגב: ממי מקבלים גרעיני צבר תקציב?

<אירית כפיר: משרד הקליטה.

מרדכי יוגב: גם הביטחון?

<אירית כפיר: כן.

<אירית כפיר: חלק קטן.

מרדכי יוגב: מוכר לך עמיקם סבירסקי?

מרדכי יוגב: שהיום הוא בעל שני כובעים במשרד הביטחון, גם ראש חטיבת התיישבות וגם מה שנקרא ראש אגף המערך הביטחוני חברתי.

<נעמי בן עמי: שהוא החליף את בן עמי?

מרדכי יוגב: כן.

מרדכי יוגב: הוא אדם מדהים, מאטצ'ינגים זה העניין שלו.

<אירית כפיר: הצופים עובדים איתם.

<נעמי בן עמי: אנחנו עושים הכול עם הצופים, אז הם קשורים.

<נעמי בן עמי: הוא היה גם בטקס.

מרדכי יוגב: אם הוא ייחשף לדבר והראש שלו יגיד לפתוח ערוצים, מכינות, הכול, הכול חונה אצלו.

מרדכי יוגב: בחינוך זה חונה אצל ארז אשל.

מרדכי יוגב: שתי הדמויות האלה, זה מהחינוך וזה מזה, לעניות דעתי, וראינו שני מודלים יפהפיים שעוסקים בארצות הברית והשני אני לא זוכר איפה, גם למכינות יש היום מנכ"ל, יוס אלדר, שהיה קצין חינוך ראשי, לאתגר אותו.

מרדכי יוגב: אני נפגש איתו בשבוע הבא, לאתגר אותו, כי היום יש מנכ"ל, היום יש רגולטור, לאתגר אותו, 'פתח לנו בשנה הבאה שני מודלים, של 10, של 12, של 15, פיילוטים, במספרים קטנים', כשאני מביא את הילד בן 18 לפה, בליווי של שלוש שנים, שנת המכינה ואחר זה המכינה כמשפחה, המכינה כתומכת את החייל, שלא יהיה בודד בשלוש שנים, אנשים שם העידו על 80% הישארות בארץ, לא זוכר את המספרים בארץ.

<אירית כפיר: זה כמו נעל"ה, בנעלה זה 95%.

מרדכי יוגב: תמיכה של שלוש שנים.

מרדכי יוגב: בקשת דיווחו על 60-70 שעברו דרכם, נדמה לי שאלה המספרים, בנחשון אני לא זוכר.

מרדכי יוגב: בשנים האחרונות.

<אירית כפיר: ברשותכם, יש כאן עוד תכנית שמצוינת וזה הנושא של ההתמחות.

<אירית כפיר: אגב, בכל פעילות מסע אנחנו היחידים שפתחנו, וזה כן בקשה מהוועדה, אני חושבת שאתם יכולים להשפיע, הנושא של ההתמחות זה 70% עלייה מיידית, אבל יש כאן כן מקום שממשלת ישראל תדאג לאותן משרות להתמחות, שזה אגב מעסיק שצריך לפתוח את לבו בדרך כלל, ולתת הזדמנות להתנדבות.

<אירית כפיר: הם לא משלמים שכר, הם משלמים כרטיס חופשי חודשי ואיזה ארוחת צהריים, אם לעובדים יש.

<אירית כפיר: כל מה שלא ניסינו, אני - - -

אברהם מיכאלי: על איזה מקצועות את מדברת?

<אירית כפיר: בכל המקצועות.

<אירית כפיר: כמובן שלא עובדי כפיים, אבל בכל המקצועות.

<אירית כפיר: מדינת ישראל, ממשלת ישראל, יש לה בוודאי ובוודאי חוזים עם כל חברות כוח האדם במדינת ישראל שהיא מספקת להם הכנסות לא בטלות שיפרישו 10% לטובת הפרויקט הזה.

<אירית כפיר: את זה עוד לא הצלחנו לעשות, לנו כבר נגמרו כל החברים, וזה באמת לא התפקיד שלנו ללכת ולחפש את המשרות, אבל אנחנו גם עושים את זה.

<אירית כפיר: זו תכנית של 80% עלייה מיידית, כי מי שבא ובאמת מתחבר למעסיק ועובד בהתנדבות והוא תורם, אז אל"ף, הוא נשאר בארץ כי הוא מבין שיש לו מה לעשות פה, וכבר המעסיק משאיר אותו אצלו.

<אירית כפיר: אז אנחנו יכולים לאתר אותם, לחפש אותם, אבל אני לא יכולה לחפש את המשרות האלה לבד, וזה תפקיד, אם יורשה לי, סליחה, של ממשלת ישראל.

<אירית כפיר: פשוט לתבוע את זה מאותן חברות שמן הסתם קשורות איתה בכל אותם חוזי העסקה כאלה ואחרים.

יואל רזבוזוב: דיברנו על מה שהיה עם יובל בישיבת הוועדה האחרונה.

יואל רזבוזוב: אני כן חושב לעשות ישיבת ועדה ולהזמין באמת כמה חברות מובילות במשק ולהראות להם את המודל, שתמ"ת, המדינה משתתפת, ואז באמת אפשר לנסות - - - אנחנו מדברים על אלה שכבר עלו, שהם כאן, לפתוח את זה גם מעבר כדי להעלות ולמשוך.

<אירית כפיר: זה המודל שיתרום מיידית.

<נעמי בן עמי: אז אנחנו גם נשמח להשתתף בישיבה כזאת, ואולי ככה לפתוח את זה באמת יותר ל - - -

אברהם מיכאלי: בוא נגיד ככה, איפה הכסף הגדול שאתם זקוקים לו בתחום הזה?

אברהם מיכאלי: זה בעצם לכלכל את אותם מתמחים, או שלשלם כסף גם לאותם מעסיקים?

אברהם מיכאלי: יש מקצועות שהם רוצים גם זה וגם זה.

<נעמי בן עמי: הם לא משלמים להם לתקופת ההתמחות.

<אירית כפיר: זה בהתנדבות.

<אירית כפיר: הם מגיעים בהתנדבות ויש לזה הרבה מאוד עניין.

<נעמי בן עמי: ורק אחר כך אם המעסיקים מעוניינים להשאיר אותם - - -

אברהם מיכאלי: הבנתי, אבל מאיפה המתמחים האלה מחזיקים כלכלית את עצמם?

<אירית כפיר: יש סל.

<אירית כפיר: זה במסגרת מסע, חלק מהם גם מממנים חלק מההגעה שלהם, אבל אין לנו מספיק משרות.

<אירית כפיר: יש לי בארסנל אולי 150 משרות, זה לא מספיק.

אברהם מיכאלי: אצל עורכי דין להעסיק כל מיני חבר'ה עולים חדשים?

<אירית כפיר: זה תחום קשה בגלל - - -

יואל רזבוזוב: השפה.

יואל רזבוזוב: אבל בתעשייה אין שפה.

<אירית כפיר: משפטים זה דוגמה כמו רפואה, הרישוי הוא בעייתי.

<אירית כפיר: אבל כל ההיי טק, אפילו משרדים ממשלתיים, יש מקומות שאפשר.

<חנן אחיטוב: איפה שפחות נחוץ שליטה בשפה.

<נעמי בן עמי: ואין מגבלות של רישום.

יואל רזבוזוב: התעשייה.

<רונן רפאל: גם משרדי ממשלה.

<רונן רפאל: עם נציבות שירות המדינה כבר אישרנו והם הוציאו פרסום שהם מוכנים שגם במשרדי ממשלה יקלטו אותם.

<אירית כפיר: רשויות מקומיות.

<אירית כפיר: סתם עבדתי בעיריית תל אביב, אז נשארו לי שם עוד כמה מקורבים, אז נכנסות לנו משרות.

<אירית כפיר: רשויות מקומיות מחזיקות אלפי משרות.

<נעמי בן עמי: חבר'ה, אני לא יכולה לעזור, אני סך הכול עבדתי במשרד החוץ.

יואל רזבוזוב: אבל גם כאן בארץ, אנחנו ראינו בשבוע, על אחוז האבטלה שהולך וגדל, אז יש לנו גם בעיה פה, ואם אנחנו מביאים - - -

<אירית כפיר: אבל זה לא תקינה, הם לא תופסים משרה.

<רונן רפאל: זה יתרון למעסיק, הוא לא ישלם משכורת וזה בנוסף.

יואל רזבוזוב: הוא מקבל מישהו וזהו, אבל יש לו איזה שהיא התחייבות להעסיק אותם?

<אירית כפיר: לא, אין שום דבר.

<אירית כפיר: זה לא תקינה, זה לא שכר, כמו שפתחתי ואמרתי, זו ציונות ובאמת לפתוח את הלב.

יואל רזבוזוב: בסדר, זה מעניין, כן דרך מסע נגיד לתעשייה.

יואל רזבוזוב: לתעשייה למשוך, אני חושב שהרבה - - - אני חושב שבוועדה הזאת נצטרך להעלות את הנושא הזה, להביא את תנובה, שטראוס, ורטהיימר מגיע, הוא כבר אמר שהוא בפנים, להביא כמה גדולים ו - - -

<רונן רפאל: הזיקה בוועדה הזאת, זה שהיא יכולה לבדוק, זה בין התכניות האלה לכמה מיישמים אחרי זה עלייה.

<רונן רפאל: הדברים שמוצגים כאן, הפוסט שמדברים עליו, הם באמת מחברים את האנשים כדי ליישם עלייה.

יואל רזבוזוב: רק שאנשים יבואו, יעבדו, ינצלו אותם קצת, ואנחנו מכירים את המדיניות שיש לנו בארץ, ינצלו אותם ועוד יזרקו אותם ומה אנחנו עושים איתם אחרי זה.

<אירית כפיר: אז אנחנו שומרים שזה לא יקרה, הניצול.

<אירית כפיר: תראה, קודם כל זו בחירה אישית של הפרט, שבאים בלי קנסות, בתחום העיסוק שהוא הכשיר את עצמו, וללמוד.

<אירית כפיר: אנחנו בודקים את המעסיקים, אנחנו לא - - -

יואל רזבוזוב: אז הם לא עוברים כאן הכשרה, הם באים מוכנים?

<אירית כפיר: כן.

<אירית כפיר: הם מוכנים.

<נעמי בן עמי: תראה, זה מאפשר להם עדיין את האפשרות לחפש עבודה בצורה נינוחה בארץ, אם הם מתכוונים להשתקע פה.

יואל רזבוזוב: מחר יש לי פגישה עם יושב ראש חברת חשמל ואני כן שומע שיש בעיה עם מהנדסים - - -

<נעמי בן עמי: חברת חשמל זה מצוין.

יואל רזבוזוב: כי העלייה מברית המועצות לשעבר תרמה הרבה בנושא והיום אנחנו עוד פעם ירדנו.

<אירית כפיר: כי הם יצאו לפנסיה, כמו הרופאים.

יואל רזבוזוב: ויש פה בעיה גדולה של מהנדסים בארץ.

<חנן אחיטוב: בקרב האוכלוסייה שמגיעה לכאן, גם בשנים האחרונות, לא חסרים מהנדסים ולא חסרים רופאים, רק צריך למצוא להם פתרון.

<נעמי בן עמי: לתת להם את ההזדמנות.

אברהם מיכאלי: היו לנו ישיבות בכנסת שפנו מספר מעסיקים גדולים וביקשו את כוח האדם הזה.

יואל רזבוזוב: צריך לראות איפה הביקוש ולעבוד עם זה.

יואל רזבוזוב: כל הנושא הזה שווה דיון, מה הביקוש ומה אנחנו יכולים לשלוף משם תמורת הביקוש ואז אנחנו - - -

<אירית כפיר: וזה יהיה מאוד נכון גם להרחיב למסלול הזה את הגיל, לפחות ל-40.

<אירית כפיר: אדם צעיר בן 32 הוא עדיין עם מספיק שנים לעבוד.

<חנן אחיטוב: גם בגיל 40.

יואל רזבוזוב: הכול עלות ותועלת, אז צריך - - -

<אירית כפיר: הפעילות האחרונה היא פעילות ממוקדת, לאוכלוסייה מאוד ספציפית, מנהיגות בכירה.

<אירית כפיר: אנחנו השכלנו להגיע לאנשים שהם כבר בנו את עצמם בתוך סביבת החיים שלהם, הארגונית, הקהילתית, אנשים מאוד מאוד בכירים מכל תחומי החיים, האקדמיה, העסקים וגם המדינה עצמה ואתגרנו אותם באמת להיות, הגדירה את זה קודם ראש נתיב, נאמני המרכז.

<אירית כפיר: דרך אגב הם נמצאים פה בסמינר מאוד בכיר, של שבוע ימים, אחר כך אנחנו ממשיכים את העבודה איתם בשטח.

<אירית כפיר: בלי עבודה בהמשך לא עשינו כלום, באמת חבל על הכספים של כולנו, של מדינת ישראל, וזה שם.

<אירית כפיר: הם אחר כך הופכים להיות כאלה שמסייעים לנו כידידי ונאמני המרכזים להפעיל את כל הפעילות הזאת ולהוביל אותה קדימה.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<נעמי בן עמי: אני רק אגיד מילה אחת על העתיד.

<נעמי בן עמי: אנחנו זיהינו צורך להביא לפה ילדים בגילאים סביב ה-15-16, כי הבנו שזה הגיל שאפשר אולי להראות להם, לאתגר אותם במשהו, לפני שההורים יחליטו בשבילם איפה הם הולכים ללמוד.

<נעמי בן עמי: אכן אני חושבת שהצלחנו, כי לפחות שליש מתוך הטכניון האקדמי, התכנית החדשה שפתחנו עכשיו בטכניון, באים מתוך האוכלוסייה הזאת, ואנחנו מאוד מקווים להמשיך עם זה ובאמת להראות להם את ההשכלה הגבוהה בישראל בצורה אטרקטיבית ומיטבית - - -

אברהם מיכאלי: באיזה מסגרת את מביאה אותם?

<נעמי בן עמי: המסגרת שלנו.

<נעמי בן עמי: לחלוטין שלנו.

<אירית כפיר: אגב, בחודש הבא נוחתת פה עוד קבוצה.

<אירית כפיר: זה סמינר שאנחנו בונים, עם אחריות כוללת שלנו.

<נעמי בן עמי: אם תרצו לראות אותם, אנחנו נביא אותם לכנסת.

<נעמי בן עמי: בשמחה.

<אירית כפיר: הם יהיו פה בירושלים.

אברהם מיכאלי: השאלה היא, ההורים מסכימים שהם יבואו?

<אירית כפיר: כן.

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך למה, כי יש את הבעיות האלה גם בנעל"ה, ההורים לא כל כך ששים.

אברהם מיכאלי: מצד שני הצלחה של התכניות האלה - - -

<נעמי בן עמי: הם קצת יותר גדולים מנעל"ה.

<נעמי בן עמי: זה כבר לקראת לימודים אקדמיים.

<רונן רפאל: לקראת השכלה גבוהה וברוסיה המצב הולך ופחות טוב, ההורים, להיפך, דוחפים.

<נעמי בן עמי: לא דיברנו על זה, זו סקירה בפני עצמה, אבל יש שינויים שם שכנראה אולי בתקווה זה - - -

יואל רזבוזוב: אנחנו מסכמים?

<נעמי בן עמי: אתם תצטרכו לבוא לסיור נוסף לראות איך עובדת המחלקה הקונסולרית.

יואל רזבוזוב: אנחנו נבוא בשמחה.

<נעמי בן עמי: כדי שנבדוק אתכם.

יואל רזבוזוב: בסדר גמור, אין בעיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נבוא בשמחה, נבדוק, ניבדק.

יואל רזבוזוב: אני חושב שיש פה באמת הרבה פעילות ברוכה שאתם עושים.

יואל רזבוזוב: אני פחות הכרתי.

יואל רזבוזוב: שמעתי תמיד נתיב, נתיב, נתיב, ועכשיו אני רואה בעיניים שלי.

יואל רזבוזוב: תמיד אנחנו מדברים על לעלות לעלות, החלום של הציונות, אני מאוד מאמין, אבל גם אלה שנשארים בתפוצות ולא עולים, כי הם לא רוצים או לא יכולים או לא זה, יש מספיק סיבות למה, אז אנחנו צריכים לחזק את הקשר איתם.

יואל רזבוזוב: מבחינת העלייה, בשביל להעלות חבר'ה טובים ומוכשרים, מה שאנחנו באמת רוצים, אנחנו רוצים פה את כל היהודים, אבל יש לנו מקצועות ביקוש ואנחנו רוצים למשוך, אז אני חושב שהתכניות הממוקדות הייעודיות זה הדבר הכי נכון, לזהות פה בארץ מה שאנחנו צריכים וממש בתכניות האלה להביא לכאן.

יואל רזבוזוב: אני גם מתכוון לעשות ישיבת ועדה בנושא של הצלחה של אותם עולים בארץ, הצלחה במובן הפיננסי, גם להביא את שר האוצר ולהראות כמה כסף בסוף כל עולה תורם למדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: יש נתונים גם במשרד הקליטה ועוד כמה ארגונים מתכוונים לתת לנו את הנתונים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכל עולה למדינה, במיוחד שהוא עולה צעיר ועם יכולת, מאוד מועיל למדינה, זה רק יתרון.

יואל רזבוזוב: ברור שאנחנו רוצים את כולם.

יואל רזבוזוב: בנושא של החיזוק של התפוצות.

יואל רזבוזוב: כן אני רואה שיש לכם נציגויות ומחלקות, מה שכן קצת עדיין מפריע לי, זה לא קשור אליהם, קשור בכלל לזה שנכנסתי לתפקיד, כמו שיש מיליון קונגרסים יהודיים, שאני כבר מתבלבל איזה קונגרס מה הוא עושה ועל מה הוא אחראי, אז אותו דבר הרבה מתעסקים בתפוצות, יש לנו את משרד התפוצות, יש לנו את הסוכנות וחב"ד עושים יופי של עבודה ובאמת שאני מאוד מאריך מה שהם עושים, עכשיו גם נתיב פועל, ואין חיבור, כל אחד לוקח איזה נישה ולכל אחד יש את המספרים ובאמת, אני לא יודע אם אני אוכל להביא את זה ולחבר את כולם, אבל שיהיה גוף אחד שאחראי, כי הרי בסוף אם יש בעיה אז רוצים לבוא ולבקש ממישהו אחד שיהיה אחראי וייתן הסבר.

יואל רזבוזוב: או הפוך, אם יש הצלחה.

יואל רזבוזוב: אבל להצלחה יש תמיד הרבה אבות, אז כולם - - -

מרדכי יוגב: אתה לא זוכר מה השורה התקציבית של התפוצות, שיצאה מעלייה וקליטה?

מרדכי יוגב: כי זה היה עלייה, קליטה ותפוצות.

מרדכי יוגב: זה הלך עכשיו ל - - -

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: היה את משרד התפוצות וההסברה, את ההסברה לקחו לרה"מ.

<נעמי בן עמי: אני חייבת לציין, אנחנו משתפים פעולה עם כולם, משום שאנחנו למעשה הגוף הממשלתי היחיד, חוץ כמובן ממשרד החוץ, עם נגיעה לנושאים האלה, שעובד בקרב יהדות ברית המועצות לשעבר בחו"ל.

<נעמי בן עמי: מטבע הדברים אנחנו משתפים פעולה עם כולם ואנחנו כן מודעים לאותן הנישות שכל אחד מתמחה בהן, זאת אומרת אין לנו תחרות עם חב"ד, אין לנו תחרות מטבע הדברים גם עם גופים אחרים, אין לנו תחרות גם עם הסוכנות, עובדה שאנחנו משתפים פעולה.

<נעמי בן עמי: לגבי אותם המשרדים שציינת - - -

יואל רזבוזוב: יש משרד של סוכנות נגיד?

יואל רזבוזוב: נגיד בעיר דנייפרופטרובסק, יש משרד של סוכנות, הייתי אפילו שם פעם, עוד כשהייתי ספורטאי, לפני הרבה הרבה שנים, הייתי מתחרה של המועדון, ייצגתי אותם באירופה, היה מאמן יהודי אז הוא לקח אותי, ושם, אני זוכר, במלון, קומה רביעית, במרכז, היה משרד שלדעתי זו הסוכנות.

יואל רזבוזוב: ראיתי שגם לכם יש.

יואל רזבוזוב: אז למה כולם מפוזרים, אם אנחנו יכולים לחסוך כסף?

יואל רזבוזוב: אני מבין שיש שם הרבה - - -

<נעמי בן עמי: סוכנות זה ממשלת העם היהודי, אנחנו קשורים רק לממשלת ישראל, לא העם היהודי כולו.

אברהם מיכאלי: הם יותר יושבים בשגרירויות, לא יושבים בסוכנות.

יואל רזבוזוב: אתם יושבים בשגרירות?

<נעמי בן עמי: הסוכנות זה לא גוף ממשלתי.

יואל רזבוזוב: אני יודע.

<אירית כפיר: פה זה מדינת ישראל והאחריות של - - -

<נעמי בן עמי: יש הבדל מהותי שהוא בעצם מה שנקרא לא - - -

יואל רזבוזוב: אבל יש עוד.

יואל רזבוזוב: הייתי בלטביה, יש 28 ארגונים יהודיים, וכל אחד מושך את השמיכה אליו.

<נעמי בן עמי: אבל זה לא קשור, זה ממש לא קשור.

יואל רזבוזוב: ברור שלא, אני לא אומר שקשור אליכם ישירות, מה שלי מפריע בקונספט, שהכול - - -

<נעמי בן עמי: לא, ככה זה, זה יהודים, זה בסדר.

<נעמי בן עמי: זה מבורך.

<נעמי בן עמי: אנחנו רגילים לזה.

<נעמי בן עמי: כך אנחנו חיים.

<חנן אחיטוב: זה כמו שאחד בונה שני בתי כנסת.

<חנן אחיטוב: יש את הבדיחה הזאת, באחד הוא יבקר בשני הרגל שלו לא תדרוך שם.

<נעמי בן עמי: למחמירים זה שלושה, אחד זה לימי חול, אחד לשבתות ואז - - - בכל אופן, אתה ציינת את משרד התפוצות, שכרגע הם לא פועלים בחו"ל למעשה, לא שידוע לנו, ומשרד הקליטה - - -

מרדכי יוגב: זה כותרת.

מרדכי יוגב: סליחה שאני אומר את זה פה, לא יותר מדי, אבל זה נתון לבחינה, בהזדמנות, שווה.

מרדכי יוגב: כי בפועל גם המנכ"ל הוא מנכ"ל שעוסק בירושלים, זה שווה בחינה מה הפונקציה של זה, אם זה אצלנו.

יואל רזבוזוב: מה משרד התפוצות?

יואל רזבוזוב: כן.

מרדכי יוגב: בוא נעשה את זה יותר מאוחר.

מרדכי יוגב: בוא קח שנה ותשאל מה עשיתם בשנה.

מרדכי יוגב: בסדר?

מרדכי יוגב: לא אמרתי כלום.

<נעמי בן עמי: לא שמענו.

מרדכי יוגב: הוועדה מוגדרת כן ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יואל רזבוזוב: כן.

<נעמי בן עמי: אם זה היה לא לפרוטוקול אז הייתי עוזרת לכם.

<נעמי בן עמי: אתה רוצה?

<נעמי בן עמי: תיקחו אותי כיועצת.

יואל רזבוזוב: נרשם, כי אמרתי באמת שהתפוצות, אני עדיין לא מצליח להבין מה - - - בינתיים אני רואה באמת מה - - - כולם הזמינו אותי וביקשו להראות מה שהם עושים, מהתפוצות עדיין לא קיבלנו הזמנה.

<נעמי בן עמי: לגבי משרד הקליטה, אז משרד העלייה והקליטה, אז אין להם שליחים בחו"ל, זאת אומרת הם פועלים בחו"ל דרך הזרועות שלהם שזה גם השגרירויות וגם אנחנו.

<נעמי בן עמי: אז פה אין שום - - -

יואל רזבוזוב: וקהילות יהודיות, אתם בקשר?

<נעמי בן עמי: אנחנו בקשר עם כל הקהילות היהודיות ואנחנו גם עובדים עם כולם.

<נעמי בן עמי: זו המדיניות שלנו, לכן אמרתי גם, הקשר שלנו גם עם יהדות דתית, עם חב"ד, עם כולם, יש לנו דלת פתוחה, לנו לכולם וגם הפוך, משום שאם חס וחלילה קורה משהו אז בדרך כלל יודעים למי לפנות.

<נעמי בן עמי: ככה לפחות היה.

יואל רזבוזוב: אז אם אני צריך נתונים על קהילות יהודיות, כי עכשיו נפגשתי ואומרים 'אנחנו לא מקבלים מספיק', לא תמיכה, לא כלום, 'הכרה בנו', מבחינת מדינת ישראל, אז חשבתי אולי להזמין את כולם, את כל ראשי הקהילות ולהראות שבאמת אכפת לנו ואנחנו רוצים.

יואל רזבוזוב: הם צריכים הרבה פעמים יחס.

יואל רזבוזוב: אז את הנתונים האלה, אם אתם עובדים - - -

<נעמי בן עמי: אנחנו נשמח מאוד, בוודאי.

אברהם מיכאלי: תראה, הפוליטיקות הפנימיות בכל קהילה זה בשביל להחזיק את הקיום שלהם שם, ואני מבחינתי לא אתמוך באף ארגון שם, שיעלו לארץ.

אברהם מיכאלי: מי שרוצה להישאר שם, בלי תמיכה שלנו, עם כל הכבוד.

אברהם מיכאלי: במובן הארגוני, לא במובן של צריך לעזור.

אברהם מיכאלי: לעזור צריך ואני - - -

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לחזק אותם שם, כי יהודים בתפוצות, גם אלה שלא עלו - - -

<נעמי בן עמי: אנחנו לא נותנים לאף אחד כסף כמובן, אנחנו מוכנים לעבוד במסגרת הפעילויות שלנו, שמקדמות את האינטרסים של מדינת ישראל ובתוך זה אנחנו גם משתפים פעולה.

<נעמי בן עמי: זה לא שאני אבוא ואתן תמיכה לקהילה, זה בוודאי שלא.

<נעמי בן עמי: אין דבר כזה.

<חנן אחיטוב: לפעמים קהילה זה שני אנשים.

<נעמי בן עמי: וכאשר אני באה לראש הקהילה והוא אומר לי שהוא רוצה ממני רק כסף, כי בעצם אותם לא מעניין הקשר למדינת ישראל, אז סליחה, באמת תודה רבה, אני לא כועסת עליו, אבל אני גם לא...

אברהם מיכאלי: נעמי, את לא אחראית על כל הבעיות שיש לנו.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך, מרוב ההתעסקות שלנו אנחנו מגלים שהמצב מידרדר לפחות מבחינה יהודית בהרבה מאוד מקומות.

אברהם מיכאלי: אני רוצה להביא את בני הנוער לארץ, את הסטודנטים להביא לארץ, המבוגרים, מצדי שיישארו שם.

אברהם מיכאלי: מה אני יכול לעשות?

אברהם מיכאלי: אני משכנע אותם - - -

<נעמי בן עמי: אז אתה יכול להגיד את זה, אני זהירה בלהגיד - - -

אברהם מיכאלי: אמרתי להם את זה ולא התביישתי.

אברהם מיכאלי: עם שר החוץ, כשהייתי שם לפני שבועיים, אמרתי להם את זה בפנים, 'את הילדים שלכם צריך להציל, אם לא, הם יצטערו על זה אחר כך ויהיה מאוחר'.

<נעמי בן עמי: נכון.

<חנן אחיטוב: אנחנו מטפלים בכולם, כולל חולים, כולל - - -

אברהם מיכאלי: חנן על כל חולה עושה לי פרצוף.

אברהם מיכאלי: איזה קשר יש לו למדינת ישראל, חוץ מלבוא לנצל אותנו.

<חנן אחיטוב: אבל זה המצב, מה לעשות.

<חנן אחיטוב: אבל אנחנו מאשרים אותם.

אברהם מיכאלי: בוודאי.

<חנן אחיטוב: לא, כשאתה אמרת רק צעירים ויפים ועשירים, לא.

יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה, אנחנו מבטיחים לבוא לסייר.

יואל רזבוזוב: אני לפחות מבטיח.

אברהם מיכאלי: אחרי שהם עברו לירושלים קל לנו לבוא.

אברהם מיכאלי: כל שבוע יהיה פה סיור.