ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 41, 2013-12-10 11:45

יואל רזבוזוב: חברים, שלום רב לכל המשתתפים, אלה שהספיקו להגיע.

יואל רזבוזוב: הבנתי שהיה פקק בכניסה לכנסת.

יואל רזבוזוב: יש לנו איחור של כ-50 דקות, נעשה את הישיבה הזאת קצת יותר קצרה ועניינית.

יואל רזבוזוב: אנחנו דנים היום בחיילים בודדים ובוחנים את הסיוע הניתן להם.

יואל רזבוזוב: בשנת 2012 שרתו בצה"ל 5,741 חיילים בודדים.

יואל רזבוזוב: חשוב לקחת בחשבון שרובם הם עולים חדשים או תושבים חוזרים, שבחרו לעלות לבד ולשרת בצה"ל ללא משפחה תומכת.

יואל רזבוזוב: מהנתונים שיש לי כאן, חייל בודד מקבל מצה"ל 825 שקלים בחודש כדמי קיום לחייל שאינו קרבי, ולקרבי 1,609 שקלים.

יואל רזבוזוב: משרד הקליטה מוסיף עוד 352 שקלים לחייל בודד ולעולה מאתיופיה 525 ₪.

יואל רזבוזוב: חלק מהחיילים הבודדים מתגוררים בבית החייל או בדירות האגודה למען החייל.

יואל רזבוזוב: כנראה יש גם כאלה ששוכרים דירה בשוק החופשי, כמו שאמרנו.

יואל רזבוזוב: אלה שנמצאים בשוק החופשי, אנחנו כבר מבינים מהסכומים האלה, לפחות אנחנו חיים במדינה הזאת, שהסיוע אינו מספיק.

יואל רזבוזוב: הסיוע בשכר דירה הניתן על ידי צה"ל עומד על 1,046 שקלים.

יואל רזבוזוב: משרד השיכון מוסיף עוד 402 שקלים.

יואל רזבוזוב: כידוע לכל, כ-1,500 שקלים אינם מספיקים להשכרת דירה בשוק החופשי.

יואל רזבוזוב: אני באמת רוצה לשאול, אנחנו נשאל פה הרבה שאלות, אבל למה הסכום הזה לא מתעדכן.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהסיוע בשכר דירה ודמי קיום אינם מאפשרים לחיילים בודדים לחיות ברמה הולמת, לנוכח עליית מחירי הדיור והמזון.

יואל רזבוזוב: בהזדמנות זאת אני גם רוצה לברך את כל הארגונים והעמותות המטפלים בחיילים בודדים, וקורא למשרד הביטחון ולכל המשרדים העוסקים בנושא, להירתם להעלאת הסיוע לחיילים בודדים.

יואל רזבוזוב: קודם כל מבחינת עמותות, אנחנו כבר ניהלנו פה ישיבה או שתיים בנושא הזה.

יואל רזבוזוב: לי אישית יצא לעבוד קצת מול עמותה בשם – אח גדול ואני חושב שהם עושים פעילות מדהימה, ואני בטוח שיש עוד עמותות שעושות את הפעילות הזאת.

יואל רזבוזוב: מהנתונים שאני רואה מבחינת הכספים, על פי מדינת ישראל, זה לא מספיק.

יואל רזבוזוב: זה לא מספיק לקיום ואיך אנחנו מצפים שחייל יסתדר אם ההורים שלו מחו"ל לא שולחים לו כסף?

יואל רזבוזוב: איך הוא יסתדר פה, אני לא יודע.

יואל רזבוזוב: אתמול מישהו שלח לי לקראת הדיון, כששמענו שאני מנהל את הדיון הזה, איזה שהוא פרסום בפייסבוק.

יואל רזבוזוב: אני לא יודע עד כמה זה נכון או לא נכון, מישהו כתב על חייל בודד שהוא עזר לו.

יואל רזבוזוב: קבוצה של חיילים בודדים שמתגוררים באיזו דירה ובאמת נמצאים במצב קשה, ובגלל אני גם לא אומר את השם ולא נכנס לרזולוציה.

יואל רזבוזוב: זה לא סיפור ראשון שאני שומע, ואני חושב שאנחנו כמדינה לא יכולים להרשות לעצמנו דבר כזה, שחייל בצבא המדינה, במיוחד כשהוא חייל בודד והגיע מרצונו והגיע ללא משפחה.

יואל רזבוזוב: צריך שיהיו לו את כל התנאים הסבירים לקיום.

יואל רזבוזוב: ואני הייתי מבקש אפילו קצת יותר מסביר.

יואל רזבוזוב: למה לא?

יואל רזבוזוב: בן אדם הגיע, חייל או חיילת שהגיעו לכאן ורוצים לתרום לטובת המדינה, וגם הרצון שלנו הוא שבסוף הם יישארו כאן, ציונות, ואם הם חיים פה בתנאים לא טובים והרושם שנוצר להם מהמדינה הוא לא טוב, אני חושב שזה נוגד את כל החלומות של כולנו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכולנו מבינים שזה נושא חשוב.

יואל רזבוזוב: השאלה מה נעשה בפועל.

יואל רזבוזוב: בעיה שנתקלתי עם החיילים הבודדים שמתחתנים אחת עם השנייה וכאן לוקחים להם את הזכאות, ואז נוצרת בעיה שברגע שאין להם זכאות והם לא מקבלים את הפריבילגיות שיש לחיילים הבודדים, למה הם צריכים לקבל את העונש?

יואל רזבוזוב: כמה זוגות כאלה כבר יש לנו?

יואל רזבוזוב: כמה כסף זה עולה למדינה?

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים את התקציב של משרד הביטחון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו מדברים פה על סכומים, אפילו לא נעים להגיד, סכומים מצחיקים, ואני חושב שהמטרה שלנו כאן, אחרי הדיון, אחרי שנשמע את הכל, לצאת כאן עם המלצות ומסקנות ולשנות את זה.

יואל רזבוזוב: לא בהרבה דיבורים.

יואל רזבוזוב: הוועדה הזאת תהיה פרקטית.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים תוצאות ואנחנו נעקוב שיהיה תוצאות.

יואל רזבוזוב: לפני שאני נותן כאן לאיתי פידלמן ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להציג את עיקרי המסמך, חבר הכנסת חסון, האם אתה רוצה להתייחס עכשיו או אחרי?

ישראל חסון: אחרי.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו ניתן לאיתי את רשות הדיבור, בבקשה, איתי, בוא תציג לנו.

<איתי פידלמן: בוקר טוב.

<איתי פידלמן: כאמור שמי איתי פידלמן ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<איתי פידלמן: אנחנו התבקשנו על ידי יושב ראש הוועדה לבדוק את סוגית הסיוע לחיילים בודדים.

<איתי פידלמן: אנחנו התמקדנו בחיילים בודדים מובהקים בלבד, שזה חייל שהתייתם משני הוריו או חייל שהוריו מתגוררים בחו"ל דרך קבע, שהם כאמור רוב החיילים הבודדים שמשרתים בצה"ל.

<איתי פידלמן: איזה שהוא הסבר קטן, אנחנו גם התמקדנו אך ורק בתמיכה הכספית של החיילים האלה, ובעיקר בתמיכה הכספית של הגופים הרשמיים.

<איתי פידלמן: העמותות שעוסקות בנושא - בית חם לכל חייל ועוד עמותות, גם מסייעות מדי פעם לחיילים בודדים, אבל אנחנו כאמור התמקדנו בסיוע של הגופים הרשמיים.

<איתי פידלמן: אז כאמור מי שמסייע לחיילים בודדים, סיוע כספי לפחות, זה צה"ל, משרד העלייה והקליטה ומשרד הבינוי והשיכון, וגם האגודה למען החייל, שהיא חצי חצי בדרך.

<איתי פידלמן: מבחינת כספים, הסיוע שצה"ל נותן לחייל קרבי, שזה כולל את דמי הקיום הבסיסיים פלוס מענק לחימה ותלושים לרכישת מזון – מגיע ל-1,609 שקלים בחודש.

<איתי פידלמן: בנוסף על כך המשרד לקליטת עלייה מוסיף עוד 352 שקלים לחודש לחיילים בודדים.

<איתי פידלמן: חיילים בודדים יוצאי אתיופיה מקבלים עוד 50% מהסכום הזה, שזה יוצא 528 שקלים.

יואל רזבוזוב: רגע, אני עוצר אותך שנייה.

יואל רזבוזוב: חייל קרבי מקבל כפול?

<איתי פידלמן: חייל קרבי מקבל 700 ו - - -

יואל רזבוזוב: אבל חייל שכביכול אנחנו אומרים ג'ובניק, הוא נמצא כל יום בבית, אז הצרכים שלו קצת יותר - - -

<איתי פידלמן: זה נושא שכן - - -

<קריאה: הוא יכול לעבוד?

<איתי פידלמן: הוא צריך לקבל אישור עבודה.

יואל רזבוזוב: אנחנו עוד מעט ננהל על זה דיון, בוא נמשיך.

<איתי פידלמן: אוקיי, זה הסכום שצה"ל נותן ומשרד העלייה והקליטה.

<איתי פידלמן: בנוסף צה"ל נותן גם סכום של 1,046 שקלים לשכירת דירה בשוק החופשי.

<איתי פידלמן: על הסכום הזה מוסיף משרד הבינוי והשיכון 402 שקלים.

<איתי פידלמן: חשוב לציין שחיילים בודדים שעלו לפני שנת 2008 ומתגוררים באזורי עדיפות לאומית א' וב', מקבלים 603 שקלים, ולא 402 שקלים.

<איתי פידלמן: לסיכום, סך הסכום שצה"ל וכל שאר הגורמים נותנים לחייל בודד בשירות קרבי, יכול להגיע ל-3,610 שקלים.

<איתי פידלמן: לחייל בודד קרבי יוצא אתיופיה, זה יכול להגיע לכמעט 3,800 שקלים.

יואל רזבוזוב: כולל הכל, כולל דירה ומזון.

<איתי פידלמן: כולל הכל.

<איתי פידלמן: עוד פעם, זה משתנה, כי אם הוא שוכר דירה בשוק החופשי הוא מקבל סכום מסוים, ואם הוא חי בבית החייל, אז צה"ל משלם לבית החייל.

<איתי פידלמן: זה תלוי איפה הוא מתגורר.

<איתי פידלמן: אוקיי, בנוגע לסכומים האלה, אנחנו לא יודעים אם הסכום הזה עוזר כדי לשכור דירה בשוק החופשי.

<איתי פידלמן: כן יש לנו נתונים על עליית מחירי הנדל"ן ועליית מחירי המזון.

יואל רזבוזוב: גם לנו.

<איתי פידלמן: אנחנו פנינו לצה"ל לקבל תשובה בנוגע לעדכון הנתונים האלה.

<איתי פידלמן: בנושא הזה חשוב לי להדגיש, שצה"ל החזירו לי תשובה טלפונית בנושא, אבל כיוון שאנחנו עובדים מול משרד הביטחון, אנחנו מחכים לתשובה ממשרד הביטחון.

<איתי פידלמן: התשובה ניתנה לי טלפונית כבר לפני 3 שבועות, וזה עדיין לא הגיע אלי ממשרד הביטחון, אז אני למעשה לא יכול לתת תשובה רשמית, אם צה"ל עדכן או לא.

<איתי פידלמן: אני מאמין שצה"ל יוכל לענות על כך.

יואל רזבוזוב: זה משהו סודי ביותר?

<איתי פידלמן: זה אני לא יודע.

<איתי פידלמן: מה שכן שמנו לב, וזה דבר שאולי יש לתת עליו את הדעת, למרות שהסיוע בשכר דירה של משרד הבינוי והשיכון הוא דיפרנציאלי במידת ה..., של צה"ל הוא לא.

<איתי פידלמן: עכשיו, יתכנו בוא נגיד, אם אני חושב על חיילים שמשרתים במרכז הארץ, בקריה, ונאלצים לשכור דירה ליד ומקבלים אותו סכום כמו חיילים שגרים בצפון.

<איתי פידלמן: הם אפילו מקבלים קצת פחות, כי חייל שגר בצפון זה בדרך כלל פריפריה, ואז יכול להיות שהוא מקבל קצת יותר ממשרד הבינוי והשיכון.

<איתי פידלמן: יכול להיות שצריך לחשוב על איזה שהוא מנגנון להתאים את שכר הדירה שניתן, לאזור שבו החייל גר.

יואל רזבוזוב: למציאות.

<איתי פידלמן: כן.

<איתי פידלמן: דבר אחרון, כפי שציינת, חיילים בודדים - קרביים, מקבלים סכום כסף גבוה יותר.

<איתי פידלמן: סבירות די גבוהה, הם חוזרים פחות הביתה, או נשארים יותר בצבא.

<איתי פידלמן: זהו, זה הכל.

<איתי פידלמן: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לאיתי על הנתונים.

יואל רזבוזוב: שלא יובן פה לא נכון, אנחנו כמובן בעד חיילים קרביים ורוצים שיקבלו הרבה, זה בטוח, אבל אנחנו צריכים גם לדאוג לאלה שלא קריביים, לא משנה מאיזו סיבה, שיהיה להם קיום סביר, זה מה שאנחנו מבקשים.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע מהחיילים מה זאת אומרת קיום סביר והאם זה מספיק.

יואל רזבוזוב: נשמע את אשר זימבל, מכינה קדם צבאית קשת.

<אשר צימבל: אוקיי, קודם כל חילקתי לכם את המחברת הזאת, יש בה את כל החוקים של מה זה חייל בודד ומה מגיע לנו ומה מגיע לחייל הנשוי.

<אשר צימבל: אז כחייל בודד אתה בעצם מקבל כל מיני תנאים יותר טובים, אתה מקבל מיוחדות לחו"ל, ימי סידורים ודברים כאלה.

<אשר צימבל: אם אתה מתחתן אז אתה מאבד את זה, וזו נקודה שאני רוצה לגעת בה.

<אשר צימבל: כאילו, אני מאבד בערך 1,500 שקלים כל חודש.

<אשר צימבל: אני מקבל 1,500 שקלים מהצבא, שכר דירה זה 3,200 שקלים, בערך, תעשו את החשבון.

<אשר צימבל: כאילו, אני מאבד כסף כל חודש, אבל זה פחות מעניין אותי, הכסף.

יואל רזבוזוב: רגע, כמה שכר דירה אתה מקבל?

<אשר צימבל: 1,500 שקלים בסך הכל, עם שכר לוחם ושכר דירה של נשוי, שזה פחות מחייל בודד.

יואל רזבוזוב: הבנתי, לך יש את הנקודה של הנשואים שאנחנו ניגע בה עכשיו, אבל על חיילים בודדים, מבחינתי אני רוצה להבין עכשיו, הסכום הוא 1,500 שקלים.

יואל רזבוזוב: אתה היום נמצא במשבצת קצת אחרת.

יואל רזבוזוב: יש פה מישהו שנמצא כאן שהוא לא נשוי?

<אשר צימבל: אנחנו זוגות.

<טליה אביר: אבל אנחנו היינו בודדים גם לפני שהתחתנו.

יואל רזבוזוב: זהו, אז אני רוצה לשמוע קצת חיילים בודדים, אלה שלפני החתונה.

<אשר צימבל: לפני החתונה קיבלתי משכורת גבוהה יותר.

יואל רזבוזוב: כמה קיבלתם ולמה זה הספיק ומה ההוצאות שלך?

יואל רזבוזוב: תפרט פחות או יותר.

<אשר צימבל: אז הנקודה היא כמו שנגעת בה, לא נמצאתי הרבה בבית, הייתי במסלול וקיבלתי בסביבות 2,000 שקלים בחודש.

<אשר צימבל: גרתי בדירה עם שותפים, שזה משהו כמו שרוב החיילים הבודדים הרווקים עושים, גרים בדירה שם שלושה-ארבעה חיילים בודדים.

<אשר צימבל: לא כולם נמצאים בבית כל סוף שבוע, אז זה מסתדר בסדר.

יואל רזבוזוב: אנחנו ניגע בנקודה.

יואל רזבוזוב: בואו נעלה את הנקודה שלכם של הנשואים.

<מנחם סמואל: כן, הוא אמר שבעיקרון אפשר להגיע עד 3,000 ומשהו.

<מנחם סמואל: יכול להיות שרשמית זה ככה.

<מנחם סמואל: אף פעם לא שמעתי על דבר כזה, שחייל בודד מקבל יותר מ-2,000-2,500 גג.

<מנחם סמואל: אני מכיר מלא אנשים, כאילו, אם אתה מקבל 2,500 זה נחשב וואי, ממש טוב.

<מנחם סמואל: אז תכל'ס זה מה שקורה, וזה אפילו לא מספיק לשכר דירה.

יואל רזבוזוב: פה כתוב לנו, לפי הנתונים שלנו חייל קרבי – 1,606 שקלים 1,500 של השיכון, זה יוצא לנו 2,100 שקלים.

<מנחם סמואל: אני יכול להראות לך החזרות מהבנק.

<שפרה שחר: לא, כל חייל שמקבל 1,600 שקלים זה אם הוא קצין.

<שפרה שחר: כמה חיילים בודדים שהם קצינים יש כבר?

<שפרה שחר: חייל מקבל 700 שקלים.

<שפרה שחר: אולי ניתן לצה"ל לתת את הנתונים.

יואל רזבוזוב: כן, אנחנו נשמע.

יואל רזבוזוב: אנחנו נחזור לנקודה שלכם, של הנשואים, היא נקודה חשובה.

<אשר צימבל: אבל גם חיילים בודדים אמיתיים לא מקבלים, ההורים באים לבקר ואני לא יוצא כי אני לא חייל בודד, אז אין לי מיוחדת.

<אשר צימבל: אז נגיד רשום פה חייל בודד שההורים שלו באים לארץ, מקבל שמונה ימים מיוחדת.

יואל רזבוזוב: רגע, אתה מדבר על חיילים בודדים נשואים עוד פעם.

יואל רזבוזוב: עומד מעט אנחנו נתייחס, ניתן לכם ממש פרק, כי זה נושא שקל לפתור אותו לדעתי, כי אין הרבה זוגות כאלה ואנחנו נבקש מצה"ל להתייחס ואם זה תקנה, אז לשנות או איך שתקראו לזה.

יואל רזבוזוב: בואו נשמע את צה"ל, סגן אלוף חיה אדלר, ראש ענף תנאי שירות, בבקשה.

<חיה אדלר: שלום.

<חיה אדלר: אני אשמח לתת סקירה מלאה על כל מה שאנחנו עושים למען החיילים הבודדים, אבל מה שאיתי פירט, ואנחנו היינו בקשר איתו בתקופה האחרונה, אז הסכומים שאיתי מפרט הם סכומים שאנחנו העברנו, ככה שהסכומים שהוא ציין לא קשורים לקצונה.

<שפרה שחר: לא, אבל איזה חייל מקבל 1,600 שקלים?

<חיה אדלר: הסכומים שאיתי ציין זה סכומים שמקבלים חיילים בודדים לפי הקטגוריות שהוא ציין.

<חיה אדלר: זה סכומים רשמיים, לא צריך להיות קצין בשביל זה.

<שפרה שחר: 708 שקלים מקבל חייל לוחם.

<שפרה שחר: אין דברים כאלה.

<דנה גורדון שושני: סליחה, זה לא דיון.

יואל רזבוזוב: רגע, סליחה.

<חיה אדלר: אני אשמח להתייחס ואני שוב חוזרת, הסכומים שהעברנו לאיתי הם הסכומים הרשמיים והם הפרטים.

יואל רזבוזוב: רגע, חיה, סליחה.

יואל רזבוזוב: יש פה פשוט חברים מהשטח שאומרים אחרת, אז בואי תסבירי לנו בבקשה.

<חיה אדלר: אני יודעת, כן.

<חיה אדלר: המענה שצה"ל מגבש לחיילים בודדים הוא מענה שכולל הכל.

<חיה אדלר: אני אגע רגע בהיבטים שדיברנו עליהם כאן, אבל הוא כולל גם את ההיבטים שנקרא להם כלכליים, וגם את ההיבטים האחרים שתומכים את השירות של החייל הבודד בצבא.

<חיה אדלר: אני תיכף אגיע גם לחיילים שמתחתנים.

<חיה אדלר: אבל המענה הוא מענה שנבחן כל הזמן ומתוכף כל הזמן, וצה"ל רואה בעצמו נושא באחריות לחיילים האלה מקצה לקצה, וחשוב לי להגיד את זה כאן.

<חיה אדלר: בחדר הזה יושבים עמותות וגופים פרטיים ולא פרטיים, כמו שציינת בהתחלה, שעושים עבודה מאד חשובה, עבודת קודש מבחינתי, שמשלימה מאד את ומעצימה את הפתרון שאנחנו נותנים, וככה אנחנו מתייחסים לזה, לפחות בשנים האחרונות.

<חיה אדלר: יושבים פה גופים שיכולים להעיד על זה.

<חיה אדלר: אנחנו מתכנסים איתם, הם שותפים מלאים לעשייה שלנו ותיכף אם צריך אני גם אפרט על חלק מהם.

<חיה אדלר: המענה שלנו בהיבט הכלכלי, כשספרתם את דמי הקיום, יש את דמי הקיום שמקבל כל חייל חובה, ואת המענק לחיילים בודדים שמקבל רק החייל הבודד, שזה בעצם שכר טוראי כפול.

<חיה אדלר: אז לעניין העדכונים, אז זה אמור להתעדכן בינואר הקרוב בסדר גודל של 21%, יחד עם דמי הקיום של החיילים בחובה, בלי קשר.

<חיה אדלר: זאת אומרת שכר הטוראי עולה, אז מענק הבודד יעלה גם הוא בהתאם, בסדר גודל של 21%.

יואל רזבוזוב: יפה.

יואל רזבוזוב: זה כבר חדשות טובות.

<שפרה שחר: זה לא כל כך יפה.

<שפרה שחר: 74 שקלים תוספת.

<שפרה שחר: זה לא מה שיפתור את הבעיה.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו לא מדברים על כל הסכום.

יואל רזבוזוב: בסדר.

<חיה אדלר: דמי קיום של חיילי חובה זה דיון אחר, אבל אתם יודעים, הוא הולך לעלות, להתעדכן בינואר בהצמדה בסדר גודל של 20%.

<שפרה שחר: ועדת הכספים עוד לא אישרה את זה.

<חיה אדלר: שפרה, אני אשמח אם אני אוכל להתייחס.

<חיה אדלר: אני אשמח לשמוע אותך אחרי זה, אבל באמת, תנו לי רגע לדבר.

<חיה אדלר: אז זה שכר טוראי ובהתאם מענק לבודד.

<חיה אדלר: חייל בודד מקבל גם כל מה שקשור למענה דיור, שפה אני מניחה שחלקכם מכירים, יש כמה סוגים של פתרונות, חלקם זה אותה השתתפות בשכר דירה, שתיכף נגיע אליה, ובאמת היא מוגדרת כהשתתפות בשכר דירה, היא לא מכסה את כל הסכום שעולה לשכור דירה.

<חיה אדלר: בחלק מהמקרים כן, אבל בחלק מהמקרים לא.

<חיה אדלר: ואנחנו בשאיפה, אני יכולה להגיד את זה כאן, מעדיפים שהחיילים יהיו בפתרונות מוסדרים שאנחנו מממנים אותם והם נותנים מענה שלם, שתיכף אני אגיע אליו.

<חיה אדלר: אבל אני ערה לזה ואנחנו יודעים ואנחנו מאפשרים את זה, שיש חיילים שבוחרים בשכר דירה, כי הם בוחרים שזה הפתרון שמתאים להם ואנחנו נותנים את האפשרות הזאת.

<חיה אדלר: לצד האפשרות לשכור דירה יש אפשרות לגור בקיבוץ.

<חיה אדלר: יש סדר גודל של בערך 800 חיילים בודדים שמאומצים בקיבוצים בהסדר שבו הם מקבלים את כל המענה בקיבוץ ובהתקשרות של הצבא עם התנועה הקיבוצית.

<חיה אדלר: יש דירות של האגודה למען החייל שגם איתי ציין במסמך ודיברנו עליהן.

<חיה אדלר: דירות שהאגודה שוכרת לחיילם בודדים.

<חיה אדלר: סדר גודל של 90 דירות, של 6 חיילים בדירה עם כל המענה שאמור להיות שם.

<חיה אדלר: הצבא גם שם שם מזון, כדי שיהיה גם מענה של מזון, מרוהטת, מסודרת, אפילו עם ליווי של עמותה מסוימת שמשתפת פעולה.

<חיה אדלר: אני מניחה שאתי מהאגודה תדבר על זה, אבל עמותה שמלווה את הדירות גם בהיבט השדרוג שלהן, אבל גם בהיבט של חונכים וצוות שמלווה.

<חיה אדלר: זה בהיבט של הדיור, וכמובן בתי החייל, מתקנים של האגודה למען החייל, שגם שם גרים כמה מאות חיילים.

<חיה אדלר: שכר הדירה, לעניין השאלה ששאלת קודם, לא עתיד להתעדכן בזמן הקרוב.

<חיה אדלר: אנחנו ערים לכך שהוא לא מממן את כל הסכום, ולכן אנחנו גם, תשאל את החיילים כאן, די מנסים להשפיע שחיילים ייקחו את המענה שהוא מענה שלם ולא רק שכר דירה.

<חיה אדלר: שוב, זאת הסוגיה של הדיור.

<חיה אדלר: יש הטבות נוספות שלמות, אני יכולה לסקור אותן כאן, הן קיימות.

<חיה אדלר: יש פה גם את המסמך שראיתי ששמו פה ואת המסמך שאיתי כתב.

<חיה אדלר: יש הטבות שלמות שהן כלכליות ולא כלכליות מסביב, כולל החופשה שההורים מגיעים, כולל מימון טיסה לחו"ל על בסיס תרומה שאנחנו מפעילים דרך האגודה למען החייל.

<חיה אדלר: הרבה הטבות נוספות, ימי חופשה מסוימים, תווים בחגים.

<חיה אדלר: אני יכולה לתת פה סקירה שלמה.

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד לך באחריות, אני ארבע שנים בתפקיד שלי, שעולם החיילים הבודדים זה משהו שהוא כל הזמן על השולחן ומתעסקים בו מקצה לקצה ובוחנים את המענה ומשתדלים להתאים אותו בכל הסוגיות הגדולות והסטנדרטיות, כמו גם החריגות והנקודתיות שעולות.

<חיה אדלר: כמו שאתה אומר, אין הרבה זוגות כאלה.

<חיה אדלר: לדעתי היו בשנה בערך 60, ואני אומרת את זה מזיכרון, לא הכנתי את הנתון הזה לפה, אבל סדר גודל של 50 או 60 חיילים שבמהלך השנה התחתנו, שהפסיקו להיות בודדים.

<חיה אדלר: שוב, זה מהזיכרון.

<חיה אדלר: אני יכולה לבדוק את זה אחרי הדיון.

ישראל חסון: מתוך כמה חיילים בודדים?

<חיה אדלר: יש בערך 5,800 חיילים בודדים.

יואל רזבוזוב: 5,741 חיילים בשנת 2012.

<חיה אדלר: הייתה לנו סוגיה למשל של חיילים שהוריהם עלו ארצה, שזו גם עוד סוגיה שדומה לזה.

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד מבחינת סוגיות חריגות אני קוראת להן, שהן לא קורות הרבה, אבל שזה קורה למישהו אחד זה בעייתי, שחייל עולה ההורים שלו עולים לארץ, אז הוא אמור להפסיק להיות חייל בודד, כי המשפחה איתו.

<חיה אדלר: מצד שני, נאמר לנו שיש הורים בחו"ל שיודעים שזה מה שיקרה לזכאות שלו לבודד, והם משהים את העלייה בגלל זה, או לחילופין עולים ונתקלים בבעיה כלכלית.

<חיה אדלר: פתרנו גם את זה וקבענו שהוא יוכל לקבל את הסיוע, להמשיך להיות חייל בודד.

<חיה אדלר: לעניין החיילים שמתחתנים - - -

ישראל חסון: לכמה זמן?

<חיה אדלר: אם זה קורה בשנה האחרונה לשירות זה בכלל לא עולה לדיון.

<חיה אדלר: אם זה קורה ממש בהתחלה, אז בוחנים איזה מענה נכון יותר לתת לו, כי כמו שאתה יודע יש את העולם של תשלום למשפחה, שיכול להיות שלחייל כזה עדיף להפסיק את היותו חייל בודד, ולתת לו מעטפת של תשלום למשפחה להורים, שזה גם בסכום עולה יותר וגם נותן את ההטבות האחרות.

<חיה אדלר: כל מקרה כזה נשקל לגופו.

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד את אותו דבר גם על חיילים נשואים.

<חיה אדלר: חייל בודד שמתחתן, אמור אוטומטית לקבל שלושה חודשי זכאות של בודד כהתארגנות.

<חיה אדלר: זאת אומרת את כל ההטבות הכספיות של חייל בודד הוא ממשיך לקבל כתקופת התארגנות.

<חיה אדלר: בתקופה הזאת אנחנו אמורים לבדוק איתו מה קורה עם אשתו – עובדת, לא עובדת, לומדת וכו', עם כל הקריטריונים של תשלומי משפחה.

<חיה אדלר: אם הוא זכאי לתשלומי משפחה, הוא יקבל תשלומי משפחה, ואגב שכר דירה של נשוי.

<חיה אדלר: חיל נשוי באשר הוא מקבל גם שכר דירה.

<חיה אדלר: נכון שזה שכר דירה יותר נמוך, כי החייל הבודד מקבל גם הוצאות החזקת דירה.

<חיה אדלר: אבל יש מענה של שכר דירה וזה אמור להיות יחד עם התש"מש.

<חיה אדלר: אם אשתו של החייל הזה לא עומדת בקריטריונים לתשמ"ש - - -

ישראל חסון: לא, סליחה, את רצה.

ישראל חסון: קחי את הזמן.

ישראל חסון: קחי אוויר, זה חשוב להבין.

ישראל חסון: את אומרת שחייל בודד מקבל שכר דירה, וחייל בודד שנישא – מקבל שכר דירה יותר נמוך?

<חיה אדלר: אז אני אסביר.

<חיה אדלר: כל החיילים הבודדים ששוכרים דירה יכולים לקבל השתתפות בשכר דירה, שיש לה שני מרכיבים.

<חיה אדלר: כשאומרים 1,046 שקלים, יש בזה השתתפות בשכר דירה של 795 שקלים - - -

ישראל חסון: שמתי עודכן שכר הדירה הזה בפעם האחרונה?

<חיה אדלר: אני לא יודעת להגיד לך שנה מדויקת, אבל הרבה זמן הוא לא עודכן.

<חיה אדלר: לדעתי לפחות 6-7 שנים.

ישראל חסון: מה אפשר לשכור ב-1,046 שקלים?

<חיה אדלר: אמרתי קודם, יש מקומות - - -

<קריאה: זה כולל הוצאות החזקה.

<חיה אדלר: אני גם חיה במדינה, אני יודעת.

<חיה אדלר: אמרתי קודם.

<שפרה שחר: ... ...

ישראל חסון: שפרה, רגע.

יואל רזבוזוב: שפרה, אני מבקש, אני אתן לך את רשות הדיבור.

ישראל חסון: יכול להיות שלא מוצאות חן בעיניך התשובות, אבל היא נותנת תשובות כפי שהן.

ישראל חסון: תני לנו לשמוע אותן רגע, אנחנו צריכים לשמוע.

<חיה אדלר: אנחנו ערים לזה שהסכום הזה ברוב המקומות בארץ, בטח במרכז הארץ, לא מספיק לשכור לבד דירה או לנתח שלך כשותף בדירה.

<חיה אדלר: ברוב המקומות הוא לא מספיק ולכן אנחנו מעדיפים שהם לא ילכו לפתרונות האלה, כי כמו שאתה אני מניחה בקיא בסוגיה של עדכון דמי הקיום, כל 50 שקלים שאנחנו מעדכנים, במכפלות של כולם זה סכומים אדירים.

<חיה אדלר: וגם עכשיו, כשבאים לעדכן את דמי הקיום, אז או שאנחנו מעדכנים את זה או שאנחנו מעדכנים את זה.

ישראל חסון: מה הפרישה הארצית של הבתים של האגודה למען החייל?

<חיה אדלר: יש בטבריה, בחיפה בצפון, עד אילת.

<חיה אדלר: באילת יש דירה אחת.

ישראל חסון: באזור המרכז.

<חיה אדלר: באזור המרכז יש הרבה באזור נס ציונה, רחובות, ראשון לציון – זאת המאסה הגדולה.

<חיה אדלר: נתניה, הרצלייה.

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד שהדירות לא רק שהן פיתרון שנותן מענה שלם, אנחנו גם בשנה האחרונה עוסקים ב - - -

ישראל חסון: כמה דירות יש, גברתי?

<חיה אדלר: 95 דירות בערך.

ישראל חסון: 95 דירות שיודעות לאכלס כמה?

<חיה אדלר: כל דירה 6 חיילים.

ישראל חסון: אז אנחנו מדברים על סדר גודל של 500 חיילים בדירות של האגודה למען החייל, מתוך 5,700.

<חיה אדלר: כן.

<חיה אדלר: יש עוד, אני אגיד - - -

ישראל חסון: בואו רגע נבין.

ישראל חסון: יואל, אתה סולח לי שאני שואל את השאלות.

יואל רזבוזוב: מצוין, אתה שואל את השאלות הנכונות.

<חיה אדלר: יש עוד 900 בערך בקיבוצים, 850.

<שפרה שחר: יש כ-3000 חיילים.

יואל רזבוזוב: שפרה, אנחנו ניתן לך.

ישראל חסון: שפרה, אני אומר לך, לי זה מפריע.

ישראל חסון: לא, אמיתי, זה מפריע לי.

<שפרה שחר: אני מתנצלת.

ישראל חסון: אנחנו מדברים על 1,300 שאנחנו יודעים להסדיר.

<חיה אדלר: ובתי החייל.

ישראל חסון: בתי החייל שכמה משתמשים בשירותים האלה?

<אתי אברג'ל: בערך 400 חיילי פרט, אלא שמוגדרים כ - - -

ישראל חסון: 400 חיילים בודדים ששומרים להם את החדרים?

<אתי אברג'ל: נכון, שהמיטה היא שלהם, שבית החייל הוא ביתם.

ישראל חסון: שבית החייל הוא ביתם.

<אתי אברג'ל: נכון.

ישראל חסון: 400 זה המון.

<אתי אברג'ל: נכון.

ישראל חסון: כמה חדרים בכלל יש בבתי החייל בארץ?

<אתי אברג'ל: אני אשלים לגבי האגודה למען החייל בהקשר הזה.

<אתי אברג'ל: יש ברחבי הארץ 17 מתקנים, חלקם נותנים מענה קבוע לחיילים, לא רק לחיילים בודדים ולחיילי פרט, אלא גם לחיילים שמתגוררים מטעמי מרחק.

<אתי אברג'ל: מרכז הלינה של חייל הפרט והבודדים הוא באזור גוש דן, כשרק בחודש האחרון נחנכו בו שני בתי חייל חדשים ברמת גן, אחד בבית השריון בתל אביב והשני הוא ברמת גן, שמצטרפים למתקן נוסף בן 500 - - -

ישראל חסון: כמה חדרים סך הכל יש?

ישראל חסון: אני לא אזכור את כל זה.

<אתי אברג'ל: בסך הכל ברחבי הארץ יש למעלה מ-2,500 מקומות לינה ביום.

ישראל חסון: מיטות ביום.

<אתי אברג'ל: מיטות.

ישראל חסון: 400 מתוכם הם חיילים בודדים.

<אתי אברג'ל: הם חיילי פרט.

<אתי אברג'ל: אבל אני רוצה רק עוד מילה אחת להגיד, בהקשר של המענה.

<אתי אברג'ל: הנתונים שמוצגים בדירות האגודה ובמיטות, הם לא המענה המקסימאלי.

<אתי אברג'ל: הם הביקוש.

<אתי אברג'ל: זאת אומרת שאם מחר בבוקר 100 חיילים בודדים נוספים פונים בצינורות המקובלים דרך צה"ל ומבקשים להתגורר בדירות האגודה למען החייל, הם מתגוררים בדירות האגודה.

<חיה אדלר: אנחנו שוכרים עוד דירות, כן.

<אתי אברג'ל: זאת אומרת אנחנו גמישים לגמרי.

<אתי אברג'ל: מענה הדירות הוא - - -

ישראל חסון: בסדר גמור.

ישראל חסון: זאת אומרת דירות של האגודה למען החייל זה על פי בקשה?

<אתי אברג'ל: לגמרי.

<חיה אדלר: כן.

<חיה אדלר: אם יש לי עכשיו עלייה בביקוש – אני מבקשת מהאגודה לשכור לי עוד דירות.

ישראל חסון: זאת אומרת אנחנו נמצאים היום בסיטואציה שיש לנו סדר גודל של 1,700 חיילים שגרים במה שצה"ל והאגודה למען ה חייל, ברמה הממוסדת יודעים לתת.

ישראל חסון: צה"ל אני אומר גם התנועה הקיבוצית.

ישראל חסון: נכון?

<חיה אדלר: כן, כן, זה אנחנו.

ישראל חסון: זאת תמונת המצב.

<חיה אדלר: אנחנו מממנים את זה, כן.

ישראל חסון: זאת תמונת המצב.

ישראל חסון: נשאר לנו 4,000 שאנחנו מסתובבים איתם.

<חיה אדלר: יש בערך 2,000, יש לי את הנתון הזה כאן, אני תיכף אבדוק אותו, 2,000 ומשהו ששוכרים דירה.

<חיה אדלר: הרוב בוחר לשכור דירה.

<שפרה שחר: אז איפה השאר?

יואל רזבוזוב: איפה עוד 1,500?

<חיה אדלר: יש בכל רגע נתון, זה נתון שאנחנו בודקים אותו כל הזמן, יש חיילים שמעדיפים לא לבחור בפתרונות האלה, ולהסתדר עם קרובי משפחה וכו', יש גם כאלה, זה בדוק, ואנחנו מעת לעת, בתקופה של בערך אחת לרבעון, בודקים את הנתונים האלה עם היחידות עד למטה, זאת אומרת שיודעים שאין חייל שנשאר בלי מענה.

ישראל חסון: עד כאן דיברנו על התנאים הפיזיים שלהם.

ישראל חסון: מי עוסק בסוגיה של משפחות מאמצות?

<חיה אדלר: במסגרת העבודה שדיברתי עליה קודם, שבחנה את הכל, הבנו לפני שנתיים, אפילו לדעתי קצת יותר, שהתחום הזה של התמיכה והליווי שנקרא לו יותר רגשי או אישי, גם בלהתמצא במה עושים בצבא ומה קורה בהתחלה בוודאי, וגם בכלל ליווי לאורך השירות בארץ, שהוא תחום שהיה בו סוג של וואקום מבחינת המענה שאנחנו הגדרנו.

<חיה אדלר: זה המקום שבו התחלנו לשתף פעולה, ויושבים פה נציגי העמותות ויודעים, כל אחת בהקשר שלה, ומיסדנו גם שיתוף פעולה לפני שנה וקצת, גם עם ארגון נפש בנפש למשל, שמלווה את החיילים עוד כמלשב"ים, אבל גם בתקופת השירות שלהם, מחבר בין אותו חייל עולה למשפחה בארץ או לחונך בארץ.

<חיה אדלר: יש את עמותת אח גדול.

<חיה אדלר: אנחנו עושים שיתופי פעולה עם כולם - אני יכולה לפרוש את זה - שמטרתו אותו ליווי אישי, נקרא לו, של החייל הבודד.

ישראל חסון: כמה חיילים נמצאים בתוך מסגרות כאלה ?

ישראל חסון: כמה חיילים מאומצים וכמה חיילים לא?

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד לך שהפוטנציאל, היקף האנשים, שלמשל נפש בנפש באופן רשמי מטפלים בו, בפוטנציאל הוא קרוב לכמעט כל החיילים העולים.

<חיה אדלר: זאת אומרת הוא קרוב ל-2,200 איש בפוטנציאל.

<חיה אדלר: אני לא יודעת, לא כולם מאומצים כמובן על ידי משפחות, כולם עברו דרך אותו ארגון.

<חיה אדלר: אנחנו התחלנו עם זה בשנה האחרונה, זה דרך הגיוסים.

ישראל חסון: שוב, חיה, תשמעי, אני ברשותך רוצה להתעכב על הנקודה הזו, כי אני חושב שאת ירית את תנאי השירות ככה בצרורות.

<חיה אדלר: מיהרתי כדי לתת לכולם, זה לא בצרורות, אני חיה את זה.

ישראל חסון: את בקיאה בזה עד הסוף.

ישראל חסון: בתחום האימוץ אנחנו נשענים עכשיו על גורמים פרטיים ואין צה"ל.

<חיה אדלר: לא - - -

ישראל חסון: לא, אני לא מבין מזה שצה"ל לקח - - -

<חיה אדלר: אז אני אענה.

ישראל חסון: לקח על העניין הזה אחריות, משום שאם היית אומרת לי תשמע, אני כצה"ל עובדת למשל עם השלטון המקומי או עובדת עם מועצת הרשויות המקומיות האזוריות, אני עובדת עם הגורמים הללו ואני עושה את זה בצורה ממוסדת, התשובה הזו הייתה מרגיעה אותי.

<חיה אדלר: אז אני אסביר.

<חיה אדלר: אני אענה.

ישראל חסון: עמותות קמו עוד לפני שצה"ל זיהה את זה.

<חיה אדלר: אנחנו בדקנו גם במסגרת אותה עבודה גם את הרצון של החיילים הבודדים במשפחה מלווה.

<חיה אדלר: אני יכולה להגיד לך שזה משהו שניסינו למסד אותו בלי שום קשר.

<חיה אדלר: לעניין הזה חשוב לי גם להגיד שהרבה מן החיילים בכלל לא מעוניינים בזה, ויעידו פה גם הגופים שמטפלים בחיילים האלה.

ישראל חסון: חיה, ההיצע יוצר את הביקוש.

<חיה אדלר: לא תמיד.

<חיה אדלר: יש פה גופים שמחברים.

ישראל חסון: לא, היצע יוצר ביקוש.

<חיה אדלר: אבל אני אומרת שיש גופים שמחברים.

<אברהם זיו: היא צודקת.

<חיה אדלר: מי שלא רוצה, תשאלו גם - - -

יואל רזבוזוב: רגע, חברים, בואו נשמור פה על סדר.

<חיה אדלר: אני אשמח רק להגיד, אנחנו בדקנו את זה מול החיילים, כי באותה תקופה כשעשינו את העבודה הזאת, רצינו למסד גם את הנושא הזה.

<חיה אדלר: יש פה עמותות שעושות את זה כתחום הליבה אצלן, והן יכולות להעיד, שכמו ששפרה פה אמרה, כשרוצים אז יש משפחות, אבל יש גם חיילים שלא מעוניינים.

<חיה אדלר: זאת אומרת חשוב לי להגיד את זה, כי יש גם חיילים שלא מעוניינים, שזה מפריע להם.

<חיה אדלר: כשמגיע ראש השנה ופסח אנחנו מנסים לחבר גם לארוחת החג וכו', כשאנחנו בודקים שלכולם יש איפה להיות ושכולם מסודרים, אז יש חלק שאומרים לנו – אני לא רוצה כלום.

<חיה אדלר: אני לא רוצה שום משפחה, זה לא נעים לי להיכנס למקום זר שאני לא מכיר.

<חיה אדלר: תנו לי לחזור הביתה בסופי שבוע וכו'.

<חיה אדלר: אלה שכן מגיעים, אנחנו ניסינו למסד את זה.

<חיה אדלר: כן, יש לנו שיתוף פעולה עם עמותות, חלקן פרטיות וחלקן לא פרטיות, ונפש בנפש זו לא עמותה פרטית שעושה את זה, אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה.

<חיה אדלר: אבי, אני אשמח אם תתייחס, אבל אנחנו ערים לשמות, יש תקשורת.

<אברהם זיו: כעיקרון אני אגיד, אם יורשה לי, רק כהערת ביניים לסיפור הזה של המשפחות המאמצות.

<אברהם זיו: יש לנו מאגר של משפחות שרוצות וגם מאיצות בנו להביא להן חיילים.

<אברהם זיו: שמי אבי זיו, מארגון נפש בנפש.

<אברהם זיו: אפילו לקראת החגים ולקראת שבתות, המשפחות מתקשרות לגבי חיילים.

<אברהם זיו: כשאנחנו מנסים להביא חיילים למשפחות האלה, לא מצליחים.

<אברהם זיו: אנחנו חיים דווקא בסיפור של החייל הבודד, ואני מקווה שאני לא פוגע באף אחד, קצת מסיפורים לפני שנים כשהדברים קצת התעדכנו.

<אברהם זיו: החיילים הבודדים, מתוך ההבנה שלי, מתוך ההיכרות שלי, אוהבים לחיות בקהילה שלהם, פחות במשפחות.

<אברהם זיו: זה הבדלי תרבות, זה אנשים שלא מכירים פתאום איך זה משפחה מאמצת אותם.

<אברהם זיו: בקיבוץ זה מאד מאד אופייני, מאד מאד - - -

<חיה אדלר: בקיבוץ זה חלק מההסדר.

<אברהם זיו: ומי שבוחר בזה - - -

ישראל חסון: רגע, רציתי לשאול אותך שאלה.

ישראל חסון: תשמע, אני שמעתי אתכם, אני מוכרח לומר לכם שאני קצת חולק עליכם.

ישראל חסון: בתנועה הקיבוצית יש כ-800 חיילים, אין חייל אחד שאין לו משפחה מאמצת.

<חיה אדלר: כי זה חלק מההסדר, נכון.

<שפרה שחר: הוא לא גר אצלם.

ישראל חסון: רגע, רגע, חברה.

ישראל חסון: את טועה, אל תכשלי בזה, אני בא מהתנועה הקיבוצית, תעזבי.

<שפרה שחר: לא, אבל הנה, הצבא מאשר את מה שאני אומרת, הוא לא גר אצל המשפחה.

ישראל חסון: הוא לא גר.

<יעקב דנון: סליחה, אני מממן את הפרויקט הזה, אז על מה את מדברת?

יואל רזבוזוב: חברים, בואו נשמור פה על הסדר.

ישראל חסון: בתנועה הקיבוצית ל-800 חיילים יש 800 משפחות מאמצות.

ישראל חסון: למה?

<חיה אדלר: זה קשר של ליווי, נכון, אבל הם גרים בנפרד.

ישראל חסון: זאת אומרת, שהתשובה שאתם נותנים לי פה – שאלתי אותו אם אתה רוצה לבוא לראש השנה, אני משוכנע שהוא לא רוצה לבוא, או חלק גדול לא רוצים.

ישראל חסון: זה לא נעים לדפוק על הדלת, להרגיש קבצן, גם אם אתה פותח את זה עם לב כזה, זה לא נעים לבוא, לאכול, ללכת.

ישראל חסון: עזבו, זה לא נעים.

ישראל חסון: בגלל זה אני חוזר ושואל, אני טוען שההיצע יוצר את הביקוש, בתנאי שזה חלק מהמדיניות של צה"ל.

ישראל חסון: אני אומר לך, כמו שיש לך את האחריות לחלק את ה-3,000 שקלים, בעיני צה"ל צריך לשאת באחריות למשפחה/משפחות מאמצות מלוות.

ישראל חסון: חייב לשאת באחריות.

ישראל חסון: אם אנחנו משאירים את זה לעמותות ותשלח את זה ותגיד לי ותביא לי ותבקר, לא עובד.

ישראל חסון: לא עובד.

ישראל חסון: התחושה היא תחושה לא נעימה.

יואל רזבוזוב: השאלה אם אתה מתכוון לנוהל שהוא חובה, או - - -

<חיה אדלר: או אם אתה מתכוון שהצבא ינהל מאגר של משפחות?

ישראל חסון: חיה יושבת פה ויודעת להסביר לך על כל שקל איך הוא זז ימינה, איך הוא זז שמאלה.

יואל רזבוזוב: נכון, על הליווי של אותם החיילים בחוץ אין - - -

ישראל חסון: לא, על התנאים הפיזיים היא יודעת לענות.

<חיה אדלר: לא, אני יודעת לענות גם על זה, וחשוב לי לציין - - -

ישראל חסון: וצה"ל נושא באחריות.

יואל רזבוזוב: רגע, חברים, בואו נשמע את חבר הכנסת חסון, בוועדות הכנסת אנחנו לא מתפרצים לדברים של חברי הכנסת.

ישראל חסון: אני אומר לך, בכל מה שקשור לתנאים הפיזיים אז אפשר פה לדבר, אז צריך להוסיף עוד 100 שקלים ימינה, עוד 300 שקלים שמאלה, עוד למעלה, עוד למטה, בסדר, אוקיי, הבנו.

ישראל חסון: יש גורם, יש גוף, יש כתובת, אתה ואני יודעים לשבת פה ולהגיד תשמע אדוני, אנחנו חושבים שזה לא מספיק, קח עוד 1,000 שקלים לחודש, תן לו.

ישראל חסון: אנחנו נותנים לו את הכסף בשביל לתת את זה, לא היא.

ישראל חסון: היא מחלקת מה שאנחנו נותנים לה.

יואל רזבוזוב: נכון.

ישראל חסון: אני טוען שבתחום של האימוץ, בתחום של התמיכה, התמיכה תקרא לזה התמיכה הרגשית, התמיכה הסביבתית, התמיכה המשפחתית, בתחום הזה אין לי גורם אחראי, אתה מבין?

ישראל חסון: את לא אחראית, חיה, אל תיקחי את זה עליך.

<חיה אדלר: לא, לא.

<חיה אדלר: קודם כל אני רוצה, וסליחה שאני ככה, אבל בסמנטיקה אני כן אחראית.

<חיה אדלר: אנחנו אחראים על החיילים הבודדים וחשוב לי כן להגיד את זה.

<חיה אדלר: עכשיו, לעניין המשפחות המאמצות, המשמעות של מה שאתה אומר, וזה עלה על הפרק בעבר, זה לנהל את המאגר למשל של המשפחות בעצמנו.

<חיה אדלר: למיין אותן, לראות מי יכול לעשות וכו'.

ישראל חסון: כן, כן.

ישראל חסון: ממש כן.

<חיה אדלר: אוקיי, זו אופציה.

ישראל חסון: אני אומר לך שאם ברמת גן יש בית חייל, שחיים שם חיילים בודדים במשך 3 שנים, אני אומר לך, והיית פונה לצבי בר, או היום אני לא יודע מי זה ראש העיר.

<חיה אדלר: ישראל זינגר.

ישראל חסון: תקשיבי, והיית אומרת לו אני מבקשת ממך שתיקח את זה כפרויקט ואני מולך בפרויקט - - -

<חיה אדלר: לא, אבל זה קיים.

<חיה אדלר: אני רציתי להדגיש, שנייה רגע.

<חיה אדלר: לקיבוצים, אתה צודק, המשפחות מלוות.

<חיה אדלר: גם בבתי החייל, וזה יכולה להיות טעות שלי שלא הצגתי את זה, כי אני לא מתייחסת לזה, זאת אומרת לי זה ברור מאליו שזה חלק מהמענה הקיים.

<חיה אדלר: בקיבוצים יש משפחה מלווה לכל חייל, זה חלק מהתנאי בכלל.

<חיה אדלר: זה נכון.

<חיה אדלר: בבתי החייל יש גם במקומות מסוימים בקהילה, גם ברמת גן למשל, ואם צריך אתי תתייחס לכך תיכף, יש משפחות שחיברו אותם, האגודה במודל של בית חם בבתי החייל שאנחנו שותפים לו, חלק מהעניין שהוגדר זה משפחות בקהילה, ויש עמותות, יושב פה דניאל מאחד גדול למשל, שעושה עבודה יפיפייה עם חיילים בחיפה.

ישראל חסון: עזבי אותי ממנו.

ישראל חסון: עזבי, הוא נהדר - - -

<חיה אדלר: רגע, שנייה, שנותן חונכים ומלווים.

<חיה אדלר: זה בדיוק זה.

<חיה אדלר: זה לא דניאל עצמו, לא.

<דניאל אהרון: זה לא העניין אם אני נהדר.

<חיה אדלר: שנייה, בתפיסה זה לא דניאל עצמו, זה המודל.

ישראל חסון: אני רוצה אותה, לא רוצה אותך.

<חיה אדלר: זה המודל שדניאל מפעיל, זה לא דניאל בעצמו ויש עמותות - - -

יואל רזבוזוב: חברים, בואו נרגיע, הבנו את הסוגיה הזאת, הבנו מה שחבר הכנסת חסון מתכוון.

יואל רזבוזוב: אין לי בעיה שצה"ל עובד עם העמותות שעובדות יפה, אבל כמו שאמרנו אנחנו רוצים אחריות, שאם קורה משהו שיהיה גוף אחראי.

יואל רזבוזוב: האם צה"ל לוקח את אחריות, אנחנו נצטרך לדון גם בסוגיה הזאת.

יואל רזבוזוב: בואו נשמע את שפרה, בבקשה.

<שפרה שחר: אני מבית חם לכל חייל, אבל אני רוצה רק מילה אחת בהקשר הזה.

<שפרה שחר: אז ככה, באמת ייאמר לזכותם של צה"ל ושל האגודה למען החייל, לנו יש היצע של 2,700 משפחות שנרשמו, ודרך אגב המספר הזה משתנה ממש כל יום.

<שפרה שחר: נרשמו, נבדקו, מבחינתנו, מבחינת הקריטריונים שאנחנו קבענו שהם קריטריונים מאד מחמירים.

<שפרה שחר: רק קצת פחות מ-900 מתוך המאגר הזה נמצא מתאים לאמץ.

<שפרה שחר: 300 חיילים מאומצים.

<שפרה שחר: כן יש ביקוש, כן אפילו הביקוש מגיע מצה"ל, כי הרבה פעמים מפנים אלינו ממוקד בודדים, מהבא"חים, אז כל יום זה קורה.

<שפרה שחר: כל שבוע זה קורה, בוא נגיד לא כל יום, נדייק.

<שפרה שחר: כל שבוע לפחות חייל אחד מופנה על ידי מש"קית ת"ש, הוא אומר מה הוא רוצה, הוא עושה ביקור בית יחד עם הצוות שלו מהצבא ורואים אם המשפחה מתאימה, בדרך כלל כבר בהזדמנות הראשונה.

<שפרה שחר: אז כן יש חיילים שמבקשים את זה, לעומת המשפחות המלוות.

<שפרה שחר: אנחנו מציעים שוב ושוב, יש לנו מאגר אדיר, גם ברמת גן לצורך העניין, אבל החיילים באמת לא בוחרים בזה.

<שפרה שחר: כלומר, חייל שעכשיו קיבל חדר מהאגודה למען החייל בבית החייל ברמת גן והוצעה לו משפחה מלווה שהיא ממש באזור הגיאוגרפי, שהוא יכול להתארח אצלה בערב שבת או בערב חג על בסיס קבוע, לא להיות כזה מקבץ נדבות, אלא ממש.

<שפרה שחר: והם לא בוחרים בזה.

<שפרה שחר: גם כשאנחנו משדכים להם משפחה, אז הם באים פעם אחת, פעמיים ולא באים.

<שפרה שחר: לגבי האימוץ, האימוץ בהחלט, יש לנו משפחות שבמשך כל שלוש השנים של השירות מאמצות חייל וברוב המקרים החייל גם בקשר איתם לאחר השחרור.

<שפרה שחר: כלומר, או שהוא גר שם או שהוא לפחות מבקר אותם.

<שפרה שחר: זאת אומרת הוא ממש הופך להיות בן משפחה.

<שפרה שחר: החיילים האלה, דרך אגב, בסטטיסטיקה, הם חיילים שלא נכנסים לחובות, מעבר לסכומי העתק שאנחנו חוסכים לצה"ל כל שנה, כי המשפחות לא מקבלות כסף.

<שפרה שחר: אנחנו עומדים על כך, למרות שרמ"ח פרט הקודם הציע את העניין הזה שהמשפחות יקבלו שכר דירה, אנחנו חושבים שהמוטיבציה לעניין לא צריכה להיות כספית, והמשפחות שבאמת אנחנו מפנים אליהן, זה משפחות שלא זקוקות לתמיכה הכספית הזאת, ולכן אנחנו גם חוסכים למערכת כסף, וגם החיילים האלה בסטטיסטיקה, הרבה יותר מצליחים מבחינת הגעה לקורס פיקודי וכאלה דברים.

<שפרה שחר: אז קודם כל, הפתרון הזה הוא טוב.

<שפרה שחר: זה נכון שרוב החיילים לא בוחרים בו.

יואל רזבוזוב: השאלה, אני מנסה לחשוב, אני יחסית קרוב לגיל של החיילים הבודדים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאם היום מציעים לי ללכת לראש השנה לאיזו שהיא משפחה ואני צריך לחשוב, או שאני יוצא לבילוי עם חברים, איזו מסיבה, או שאני עכשיו צריך לחשוב איך אני מחזיק את הסכין, איך מסתכלים עלי, איך אני לועס.

יואל רזבוזוב: אני מרגיש לא נעים.

<שפרה שחר: ברור, אבל אני מדברת על משפחות מאמצות שהן הבית של החייל במשך כל השירות.

<שפרה שחר: כל השירות, מהיום הראשון ועד היום האחרון.

יואל רזבוזוב: זה ברור, זה פתרון אידיאלי.

<שפרה שחר: אבל יש לנו כאלה.

יואל רזבוזוב: יש כאלה ויש משפחות ובטוח, אנחנו יודעים שיש אזרחי ישראל מאד מאד טובים שנרתמים לנושא ורוצים מאד ועוברים את כל הקריטריונים הכי נוקשים.

<שפרה שחר: 2,700 רשומים.

<שפרה שחר: אני יכולה להגיד לך אפילו יותר מזה, היום זה גם עולה להם כסף להירשם ולעבור את כל המבחנים אצלנו ועושים את זה.

יואל רזבוזוב: טוב, עוד מעט נסכם את כל הסוגיות הבעייתיות.

יואל רזבוזוב: שפרה, תמשיכי.

<שפרה שחר: אני רק רציתי לדבר על העניין שהועלה.

<שפרה שחר: חבר הכנסת חסון ציין שיש לנו 400 חיילים בודדים בבתי חייל, 500 בדירות האגודה למען החייל, ועוד ככה וככה בקיבוצים ועוד ככה וככה, מעטים באמת, במשפחות מאמצות, אבל אני אומרת איפה כל השאר?

<שפרה שחר: יש לנו כאן אלפים שבעצם הפתרון דיור שלהם הוא שכר דיור, וכמו שצה"ל ציין, זאת השתתפות בשכר דירה.

<שפרה שחר: עכשיו, מה לעשות שחיילים שהם בנים למיליונרים, שאבא שלהם שולח את הכסף ואת הדולרים מחו"ל, יש כמה כאלה, אבל הם ממש, אפשר לספור אותם על כמה אצבעות.

<שפרה שחר: כל השאר, באופן מודע, נכנסים לגירעון חודשי שמסתכם בעשרות אלפי שקלים בשנה.

<שפרה שחר: זאת אומרת שהחיילים האלה, אחרי שנה של שירות, כבר נמצאים באיזה מינוס של בין 5,000 ל-10,000 שקלים בבנק, בגלל שההחזרים הכספיים הם לא ריאליים.

<שפרה שחר: החיילים האלה מגיעים למצב שהם לא יכולים להוציא 100 שקלים בכספומט בגלל שהכל פקוק, בגלל שהם נמצאים במינוסים היסטריים.

<שפרה שחר: כלומר לתת בכלל את האפשרות של סבסוד שכר דירה לחייל שאין לו תמיכה מהבית, אני לא רוצה להשתמש במילים בוטות כמו פשע או משהו כזה, אבל זה לקחת במודע חייל ולהכניס אותו לחובות, ואנחנו רואים את התוצאות של זה.

<חיה אדלר: החלופה של זה - - -

יואל רזבוזוב: ואם החייל לוקח דירה יקרה נגיד?

<שפרה שחר: מה זה יקרה?

<שפרה שחר: אני מזמינה אותך לראות.

<חיה אדלר: לא, יש גם כאלה, יש גם כאלה, זו שאלה במקום.

<חיה אדלר: אנחנו בפקודות שלנו בודקים גם בכמה הוא שוכר, שהוא לא שוכר דירה מאד מאד יקרה.

<חיה אדלר: אבל המשמעות - - -

<שפרה שחר: לא, בוודאי, בוודאי, אבל הדירות האלה הן בדרך כלל ריקות לגמרי, מתחיל להיות הליך של קיבוץ נדבות.

<שפרה שחר: אני יכולה להגיד לך שרק בחודש האחרון העמותה שלנו תרמה ב-20,000 שקלים מקררים ומכונות כביסה, לכאלה חיילים שאין להם מקרר בבית ושאין להם מכונת כביסה בבית.

<חיה אדלר: שזה אין סיבה שייעשה, כי יש קרן בצבא שאנחנו מפעילים והם מקבלים.

<שפרה שחר: עובדה.

יואל רזבוזוב: יש קרן בצבא, אבל עדיין יש את הבעיה הזאת.

ישראל חסון: חיה, האמיני לי, היה לי אחד שהגדרתי אותו כבן ולצערי הוא נפל במלחמת לבנון השנייה, כשהוא היה קצין בגדוד צנחנים.

ישראל חסון: אנחנו כל שנה, פעמיים בשנה, היינו לוקחים שתי משאיות, אוספים מכל מיני חנויות, ברוך השם אלוהים זיכה אותנו ביכולת לעשות את זה, ועוברים בית בית, ומרהטים אותו.

ישראל חסון: עכשיו, תשמעי, אני יודע, יש הכל.

ישראל חסון: אני חושב שהקונספט פה, הדיון פה בעיני הוא יותר על הקונספט וקצת פחות על הפרטים.

ישראל חסון: בעיני הדיון פה הוא על הקונספט, זאת אומרת מה מידת האחריות שאנחנו צריכים לקחת, מה תחולת האחריות שאנחנו צריכים לקחת - - -

<יעקב דנון: עומק השירות.

ישראל חסון: כן, בדיוק.

ישראל חסון: זה התחולה.

ישראל חסון: אני קראתי לזה תחולה.

ישראל חסון: עד היכן אנחנו צריכים לגעת ומה אנחנו צריכים להיות אחראים עליו.

ישראל חסון: אם אנחנו מסכימים על הקונספט, תגידי לי אני נמצא כאן, זה הפער שלי וזה המונחים הכספיים שלו או הארגוניים שלו.

ישראל חסון: אני חושב שהדיון פה צריך קודם כל להתחיל בקונספט.

<חיה אדלר: אני פתחתי בקונספט, אני חוזרת עליו, שאנחנו אחראים אחריות מלאה על החיילים.

<חיה אדלר: זה נכון.

ישראל חסון: לא, לא, את טועה, אתה טועה חיה.

ישראל חסון: זו לא אמירה, כי אם את אחראית אחריות מלאה על חייל - - -

<שפרה שחר: שלמי את כל החשבונות שלו

ישראל חסון: אם את אחראית אחריות מלאה על חייל, אז אני שואל אותך עכשיו, האחריות שלך, במונחים למשל הכלכליים שלי, זה רמת חיים של חייל בודד בהכנסה של שכר ממוצע במשק, שכר מינימום במשק, ואז אני בא ופורט לך את זה.

ישראל חסון: את זה אני יודע.

ישראל חסון: זה משפט מלא.

ישראל חסון: להגיד אני אחראית אחריות מלאה, זה משפט חסר.

<חיה אדלר: אז אני רוצה להתייחס למה ששפרה אמרה.

ישראל חסון: לא, תתייחסי למה שאני אמרתי.

<חיה אדלר: לא, בהקשר לזה למשל.

<חיה אדלר: הרי איפה הפער שעולה פה?

<חיה אדלר: אני עונה.

<חיה אדלר: הפער עולה בשכר דירה, כי המשמעות היא שאם אני אחראית אחריות מלאה ואני אקח את כל החיילים ששפרה דיברה עליהם, אז זאת א ומרת שלכל אחד אני צריכה לשלם את שכר הדירה הריאלי היום, נגיד 2,500-3000 שקלים - - -

<שפרה שחר: לא, כולל הוצאות, יש להם הוצאות.

<שפרה שחר: את יודעת שאנחנו נאבקנו גם בכנסת להגדיל - - -

<חיה אדלר: יפה.

<חיה אדלר: תחת ההנחה שאין לי את התקציב הזה, אני מנתבת אותם, מתוך האחריות הזאת, למקומות אחרים.

ישראל חסון: אז בגלל זה אני טוען, חיה, שההצהרה של טוב למות בעד ארצנו היא הצהרה טובה, אבל אני שואל אותך, באמת, זאת הצהרה טובה, לבוא ולהגיד – אני אחראית באחריות מלאה, היא באמת טובה.

ישראל חסון: אני לא אומר את זה.

ישראל חסון: אני לא מבין מזה שום דבר אופרטיבי.

<חיה אדלר: אז אופרטיבית אני אומרת שאם הייתי רוצה לקחת עכשיו את מה ששפרה אמרה, את החיילים האלה, ולממן לכולם שכר דירה מלא, עם ההוצאות וכו', אתה אמרת לפני רגע – אין לי את התקציב הזה.

<חיה אדלר: ולכן בתוך האחריות שלי לתת לכל חייל בודד 3,00 שקלים, או 3,500 שקלים להוצאות וכו', נניח, בקטנה 3,500 שקלים, כפול המכפלות, זה תקציב שהוא לא קיים.

<חיה אדלר: אז דווקא מתוך אותה אחריות אמיתית שאנחנו מדברים עליה, אני לא מתחמקת מהתשובה שלך.

<חיה אדלר: מתוך אותה אחריות אני מנסה לנתב אותם למקומות - - -

<שפרה שחר: אבל המשמעות היא שהחייל נכנס לברוך.

ישראל חסון: חיה רגע, אנחנו לא יושבים פה שני צדי מתרס, אוקיי?

<חיה אדלר: בטוח שלא.

ישראל חסון: אנחנו פה לשירות החיילים הבודדים, ומאחר שאתם האמצעי, אז אנחנו לשירותכם.

ישראל חסון: השאלה פה היא שאלה כזו, מרגע שצה"ל אמר אני נושא באחריות מלאה, אז אני רוצה לעזור לך.

ישראל חסון: אני רוצה שאת תבואי ותגידי לי עכשיו את האמירה – אחריות מלאה בתפיסת עולמי אומרת שאני רוצה שחייל בודד יחיה פה בארץ הקודש, בזמן שירותו בצבא, ברמת חיים ממוצעת, כפי שחי אזרח במדינת ישראל.

ישראל חסון: תאשר לי או אל תאשר לי.

ישראל חסון: מרגע שאני אומר לך – מאשר לך, את אומרת לי אוקיי אדוני, האחריות הכוללת הזו שלי, שאומרת גם משפחה, שאומרת גם בית, שאומרת גם רמת חיים ממוצעת, שאומרת את זה, חסר לי, יש לי את הדלתא הזאת, חסר לי הסכום הזה, בוא תן לי אותו.

ישראל חסון: אם את היית מגיעה פה לדיון ואומרת ליושב ראש הוועדה, אדוני, אתה אישרת לי שההגדרה של אחריות כוללת אומרת רמת חיים ממוצעת לחייל בודד שעלה לפה לארץ, על כל גווניה, לא קוויאר, אני יושבת פה מולך, אני נמצאת בפער של שליש.

ישראל חסון: אני נמצאת בפער של 40%, הוא היה יודע מה לעשות עם זה.

ישראל חסון: עכשיו, מה קורה לנו פה בדיון?

ישראל חסון: אני אשב עכשיו ואתווכח איתך על 74 שקלים ימינה 51 שקלים שמאלה?

ישראל חסון: אני לא יודע.

ישראל חסון: אני אשב עכשיו לעשות לך בוחן פתע כמה חיילים חסר להם תנור חימום, חסר להם כירת גאז?

ישראל חסון: לא נעשה את זה.

ישראל חסון: אין לי כלי לעזור לך.

ישראל חסון: אם את תייצרי את הכלי הזה, אני יודע לעזור לך.

יואל רזבוזוב: צריך להגדיר, כמו שחבר הכנסת חסון אומר, להגדיר מה זה חייל בודד, מה הצרכים שלו, למה אתם מצפים שיהיה לו פה קיום סביר, כמו שאנחנו רוצים, כמו שהגדרתי בהתחלה.

יואל רזבוזוב: ברגע שאתם תעשו את החבילה הזאת, כי גם אני היום לא יודע.

יואל רזבוזוב: אני יודע שיש הרבה בעיות ואני מקבל אותן מהשטח, וכמו שאמרתי - - -

<חיה אדלר: צר לי שני חוזרת לזה, אני ממש חייבת להתייחס לזה, כי הכל מוגדר.

יואל רזבוזוב: אתם עושים את הכל מצוין, הכל מוגדר.

<חיה אדלר: לא, לא, באמת, זה לא מהמקום הזה.

יואל רזבוזוב: אבל כמו שאמרת, אין לך מספיק כסף ואני בטוח שאין לך מספיק כסף.

ישראל חסון: חיה, חיה, את לא יכולה, את טועה.

ישראל חסון: את עושה טעות עכשיו בדיון, תשמעי לי.

ישראל חסון: את עושה טעות.

ישראל חסון: אני אומר לך, יש לך תשובות מהירות מדי לטעמי.

ישראל חסון: את באה ואומרת לי שחייל מקבל 1,050 שקלים ומשהו שכר דירה.

ישראל חסון: אני שואל אותך מתי זה הוצמד, את אומרת לי – אתה יודע שזה לא הוצמד.

ישראל חסון: אנחנו שנינו חיים באותה מדינה.

ישראל חסון: זאת אומרת מה את אומרת לי?

ישראל חסון: את אומרת לי תשובה טכנוקרטית.

ישראל חסון: מה התשובה?

ישראל חסון: תני, לי אני - - -

<חיה אדלר: כן, אני איתך.

ישראל חסון: את אמורה לשכנע אותי, לא אותך, בסדר?

ישראל חסון: את צריכה לשכנע אותי.

ישראל חסון: אני עכשיו מסביר לך איפה הפער בינינו.

ישראל חסון: את באה ואומרת לי – לי יש תקציב ואני מחלקת אותו כמיטב יכולתי.

ישראל חסון: זה מה שאת עונה לי.

ישראל חסון: דרך אגב, אני בטוח שאת - - -

<חיה אדלר: המשלים של זה זה שאני מנתבת את החיילים למקמות שבהם המענה שלי הוא מקסימאלי ומלא.

<חיה אדלר: שיש מזון, שיש מיטה, שיש ליווי, שיש הכל.

ישראל חסון: יש חייל שמקבל ממך 1,056 שקלים?

<חיה אדלר: אתה מדבר על האוכלוסייה שמקבלת שכר דירה.

<חיה אדלר: אני פתחתי ואמרתי שזה לא מענה מלא.

ישראל חסון: בסדר, תקשיבי שנייה - - -

יואל רזבוזוב: אבל זאת הבחירה, אבל היא בחירה לגיטימית, חברים, זאת בחירה לגיטימית.

יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים שהם רוצים לשכור דירות.

יואל רזבוזוב: תודה לחבר הכנסת חסון.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמשיך את הדיון, אני רוצה בבקשה לתת ליעקב דנון ממשרד הקליטה את רשות הדיבור, בבקשה.

<יעקב דנון: בסוגיה הזאת אני רוצה ללכת באמת בקו הזה, לציין עובדתית – קודם כל הצבא לוקח אחריות כוללת בסוגיה הזו של החיילים הבודדים והחלק המטריאלי של תקציבים, כמה כסף וכן הלאה, דיברנו על זה מספיק.

<יעקב דנון: אני חושב שהחוליה הרכה זה בליווי, ולמה בליווי?

<יעקב דנון: כי כשיש בעיה קטנה לחייל בודד, היא יכולה להתגלגל ולתפוח ולהיות בעיה גדולה.

<יעקב דנון: איפה אנחנו מזהים את זה?

<יעקב דנון: אנחנו מזהים את זה בכל ליקויי השירות שקוראים עם חיילים בודדים.

<יעקב דנון: אני רוצה לציין כאן כמה נתונים ברשותכם.

<יעקב דנון: סך הכל חיילים בודדים שהם עולים חדשים אנחנו מגיעים למשהו כמו 3,200, לפי נתונים של שנת 2012, שקובצו מסיבות אחרות.

<יעקב דנון: 1,500 הם יוצאי חמ”ע, 830 ארצות הברית, היתר מארצות שונות.

<יעקב דנון: המשרד מתקצב את הסיוע לחיילים הבודדים בהיקף של 13 מיליון שקלים מתקציבו.

<יעקב דנון: בהערה שחיה ציינה באשר לעדכון שכר הבסיס ב-20%, זה פצצה מתקתקת מבחינתי.

<יעקב דנון: אני יודע על המגמה הזו, אבל זה אומר שגם המשרד שלנו יצטרך עכשיו להצמיד את השינוי הזה, דבר שאם הוא יקרה, יגרום לרווחה משמעותית אצל החיילים הבודדים, ולזה הכוונה.

<יעקב דנון: אני רוצה לציין לגבי הסיוע שניתן על ידי המשרד, שבעצם כל יועצי ההכשרה מכוונים לשרת את החייל הבודד, בכל שעה במהלך היממה.

<יעקב דנון: הטלפונים פתוחים לכל פנייה בכל שעה.

<יעקב דנון: אנחנו מפיצים רק בימים האחרונים 1,500 מסרונים, SMS, למספרי טלפון של החיילים הבודדים, כדי לזמן אותם למשרד ולהגיד להם – ידידי היקר, אתה זכאי לכסף, בוא אלינו למשרד כדי לעשות את מה שצריך לעשות.

<יעקב דנון: המהלך הזה עדיין לא סגור הרמטית, אני מקווה שנראה את ההצלחה, כי מה קורה?

<יעקב דנון: אני אסביר איפה החוליה החלשה.

<יעקב דנון: הבחור, החייל, לא אדון לזמן שלו.

<יעקב דנון: הוא יכול להגיע רק כאשר הוא מתפנה, מפנים לו את הזמן כדי להגיע למשרד.

<יעקב דנון: אז מה שאנחנו עושים כתוצאה מכך, אנחנו משתדלים להגיע אליו לבסיסים, אם זה בתחילת שירות כדי להסדיר את הדברים.

<יעקב דנון: אנחנו עושים מהלך של אוזן קשבת מאד משמעותי בכלא 6 ובכלא 4, כדי להקשיב למצוקות ולראות איפה הלקויות ולמה מגיעים למקום הזה.

<יעקב דנון: ומקריאה של דו"חות ואירועים שאני מקבל, על חיילים שנמצאים בכלא, אני מזהה לא פעם מקרים של חיילים שנקלעו לבעיה קטנה בהתחלה, אבל שהלכה ותפחה, שבעקבותיה - אם זה מצוקה כלכלית או מצוקה אחרת – הוא היה צריך ללכת לעשות את הנפקדות, כדי לדאוג להשלים איזה שהוא אוברדרפט בבנק.

<יעקב דנון: האוזן הקשבת חסרה לטעמי, וטוב שהיא תהיה יותר.

<יעקב דנון: אני רוצה ברשותכם - לציין שהצבא די פתוח ואני עובד עם הצוות של חיה ויחידות נוספות - די פתוח להקשיב ולהטמיע בתוכו הצעות ושינויים שאנחנו מביאים איתנו.

<יעקב דנון: המשרד, מיזמתו של המנכ"ל עודד, מקים יחד עם אחת רח"ט טומק"א וקח"ר – קצין חינוך ראשי, שולחנות עגולים, ששם אנחנו נדון בסוגיות האלה ונמצא להן פתרונות.

<יעקב דנון: אני מקווה שזה יקרה מהר.

<יעקב דנון: עומק השירות, על פי הבנתנו, צריך להיות משודרג הרבה יותר ממה שהוא היום, עם כל המאמץ הטוב שאנחנו עושים.

<יעקב דנון: הוא צריך להיות הרבה יותר גבוה, כי מה העניין?

<יעקב דנון: אנחנו רואים את החייל הבודד כזה שבעקבותיו מגיעה המשפחה כולה לארץ.

<יעקב דנון: ולכן יש עניין חברתי-לאומי בסוגיה הזו, לטפח את השירות הזה.

<יעקב דנון: בקשר לסיועים נוספים שניתנים, זה לא רק במשרדים.

<יעקב דנון: זה גם שירותי הרווחה בתוך המשרד, שכשיש בעיה לחייל בודד והוא נמצא עכשיו באיזה שהוא קושי מסיבות של אי התאמה או מסיבות של תום שירות ועכשיו פניו לאזרחות, אנחנו מצמידים לו את הבן אדם שיכול להפנות אותו לגורמים שונים ולסנגר על הבקשות שלו; ואני מוצא לנכון לציין שגם בסוגיה שעלתה כאן, פרויקט בית חם, שהוא משותף למשרד הביטחון והענף של חיה - זה הפרויקט של צביקה לוי שאנחנו תומכים בו – כל חייל בודד שהולך למשפחה הקיבוצית, הוא לא רק מקבל את האכסניה של המגורים, של החדר, אלא גם בנוסף לזה מצמידים לו כן את המשפחה המאמצת.

<יעקב דנון: אני חושב שלסוגיה שהועלתה כאן, משרד הביטחון יכול היה לתת צעד קדימה ובאמת לחפש פתרון יצירתי ולא להטיל את העניין של הליווי, אם מדברים על גורם מוסדי - כן, להטיל את הליווי על מש"קית ת"ש ומפקד.

<יעקב דנון: מי תהיה העמותה שאליה פונים, תבוא ותיצמד לחייל המסוים.

<יעקב דנון: אני חושב שבהתקשרויות, בכל מקום שיש בית חייל ביישוב מסוים, משרד הביטחון צריך לבוא בדברים עם אותה רשות מקומית, כדי שמהלך כזה תישא באחריות, אותה רשות מקומית, כדי לעשות את המהלך הזה.

<יעקב דנון: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה יעקב.

יואל רזבוזוב: אני נותן את רשות הדיבור לפי הסדר, בבקשה, דני מאח גדול.

<דניאל אהרון: תודה רבה, יואל.

<דניאל אהרון: קודם כל אני רוצה להודות לך ולצוות שלך, לחגי וליוליה על העיסוק הרחב בנושא, ולכל שותפי פה בחדר.

<דניאל אהרון: כמה דברים.

<דניאל אהרון: אנחנו בעמותת אח גדול מלווים, באמצעות 200 חיילים משוחררים, כ-400 חיילים בודדים ועוד כ-400 חיילים בודדים במסגרות קבוצתיות יותר, כמו בבתי החייל של האגודה למען החייל.

<דניאל אהרון: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא הלוגיסטי.

<דניאל אהרון: מבחינה לוגיסטית, קיימים די רוב מוחלט של הפתרונות שחייל בודד צריך, הם קיימים בשטח.

<דניאל אהרון: בין אם זה דרך משרד הקליטה, בין אם זה הצבא, ובין אם זה האגודה למען החייל.

<דניאל אהרון: בסופו של דבר החיילים הבודדים הם בעלי בחירה חופשית, הם בוחרים איפה לגור, כיצד לגור, גם אם זה אומר ובידיעה שזה הולך להיות קצת יותר יקר.

<דניאל אהרון: כמובן שלא תמיד הכל עובד, וכמובן יש איפה להשתפר, ואני בטוח שגם חיה יודעת את זה וגם יודעת לעשות את זה בתוך הארגון פנימה, אצלה.

<דניאל אהרון: כן נדרש איזה שהוא עדכון, אבל זה לא שורש הבעיה, זהו תסמין.

<דניאל אהרון: השאלה היא איפה שורש הבעיה ויעקב נגע פה, זה נושא הליווי.

<דניאל אהרון: דובר פה קודם כל על נושא של משפחות.

<דניאל אהרון: לאחרונה אני נוכחתי לדעת שקיים מושג חדש, קוראים לו משפחה בודדת.

<דניאל אהרון: למעשה זה קורה פעמיים בשנה - בראש השנה ופסח – משפחות בודדות מחפשות חיילים בודדים.

<דניאל אהרון: רוב המשפחות נשארות ללא חייל כזה, אלא אם כן זו משפחה מאד מיוחסת ומצליחה בקשרים אישיים מאד רחבים, להגיע לחייל בודד כזה.

<דניאל אהרון: מבחינת ליווי בשטח, רוב הפעמים חייל בודד יעדיף שזה יהיה ליווי קצת פחות מחייב, של מישהו צעיר, בגובה העיניים, כפי שאנחנו עושים באח גדול מזה ארבע שנים, וזה עובד.

<דניאל אהרון: אבל מה זה הליווי הזה?

<דניאל אהרון: אנחנו יכולים להעניק עכשיו לחיילים בודדים תקציב של 4,000 שקלים בחודש.

<דניאל אהרון: האם יהיו פחות חיילים בודדים עם בעיות כלכליות?

<דניאל אהרון: אני טוען שלא.

<שפרה שחר: אני טוענת שכן.

<דניאל אהרון: אני טוען שלא, מהסיבה הפשוטה, שאם אנחנו מדברים שעכשיו יש לך יותר 1,000 שקלים, ואם הוא לא יודע איך להתנהג עם ה-1,000 שקלים האלה, הוא עדיין לא יידע איך להתנהג איתם.

<דניאל אהרון: ולכן שורש הפתרון - זה לא שורש הבעיה - זה שורש הפתרון – זה בחינוך להתנהלות כלכלית, לדוגמא.

<דניאל אהרון: אני לא אומר שלא צריך לעדכן את הסכומים שהחייל מקבל, אבל אם אנחנו נעדכן אותו בלי אחריות לחינוך כלכלי לאותם חיילים, לא עשינו שום דבר.

<דניאל אהרון: זאת אומרת הוצאנו עוד כספים לחייל, אבל לא באמת פתרנו לו את הבעיה.

<דניאל אהרון: זה לא רק התנהלות כלכלית, זה גם נושא של מציאת עבודה.

<דניאל אהרון: יכול להיות שחייל שהוא חייל עורפי, שהוא לא קרבי, יש לו אפשרות למצוא עבודה.

<דניאל אהרון: האם הוא יודע איך למצוא עבודה?

<דניאל אהרון: האם הוא יודע איך למצוא את העבודה הכי טובה לו כך שהוא ימקסם את ההכנסות שלו?

<דניאל אהרון: שוב פעם, בדרך כלל לא.

<דניאל אהרון: ולכן, אלה הדגשים שצריך לקחת.

<דניאל אהרון: אני חושב שצה"ל גם יודע לעשות את הדברים האלה.

<דניאל אהרון: יש את חיל החינוך, לא צריך להמציא שום דבר מחדש.

<דניאל אהרון: לדעתי כאן קבור הכלב.

<דניאל אהרון: זאת אומרת לאו דווקא בפתרונות הכספיים עצמם.

יואל רזבוזוב: תודה דניאל.

יואל רזבוזוב: גרי ויתקין, בבקשה, מצופים גרעין צבר.

<גרי ויתקין: שלום.

<גרי ויתקין: דבר ראשון תודה על ההזמנה.

<גרי ויתקין: אני רוצה להגיד כמה דברים שהם חשובים.

<גרי ויתקין: אני גרי, אני מנהל את הפעילות של צופים גרעין צבר, במסגרתה יש תכנית גרעין צבר, שהיא התכנית הוותיקה ביותר לליווי ולעלייה של חיילים עולים בודדים.

<גרי ויתקין: במסגרתה נכון לעכשיו אנחנו מלווים עכשיו בצבא קרוב ל-1,500 חיילים בודדים, שנמצאים כרגע בצבא על שלושה מחזורים ועוד קצינים וכו'.

<גרי ויתקין: אני רוצה להגיד כמה דברים שחשוב, כי אני מרגיש שיש פה איזה שהוא משהו שהוא קצת אחורה מהתהליכים שיכולים לקרות.

<גרי ויתקין: אחד, אני קראתי את המחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, חבל שנעדר שם הנושא שהוא פשוט פתרון הוליסטי, קיים היום לטובת הסיפור הזה, ואני אגיד משהו, כי אני חושב שרוב הדיון מדבר פה על להיות הוליסטיים, ויש פה משהו שהוא חשוב להבין.

<גרי ויתקין: אחד, התכנית הזאת בסופו של דבר יוצרת מענה הוליסטי.

<גרי ויתקין: אני אגיד מה זה מענה הוליסטי, דבר ראשון מבחינת השותפים שלה.

<גרי ויתקין: אנחנו מדברים על שולחנות עגולים.

<גרי ויתקין: בסופו של דבר יש פה דוגמא לשולחן עגול של שותפים, בראשות המשרד לקליטת עלייה, צבא ההגנה לישראל כמובן.

<גרי ויתקין: יש פקודת גרעין צבר בצבא ההגנה לישראל, יש מדור צבר בצבא ההגנה לישראל, שמתפעל את הסיפור הזה.

<גרי ויתקין: יש לנו את משרד הביטחון, יש לנו את התנועה הקיבוצית, יש לנו מסע, יש לנו את משרד ראש הממשלה.

<גרי ויתקין: יש פה ארגונים שלמים, הסוכנות היהודית, שבעצם יצרו איזה שהוא הוליזם ששווה פשוט לקחת את זה, או להגדיל את זה, או פשוט לייצר העתק הדבק לסיפור הזה, כי זה בדיוק המצב שיוצרים מענה הוליסטי לחייל בודד.

<גרי ויתקין: ברור שאם אומרים לחייל בודד – תיגש עכשיו למשפחה בראש השנה, הוא לא ירצה.

<גרי ויתקין: הוא צריך את המענה ההוליסטי מא' ועד תו.

<גרי ויתקין: שאנחנו מדברים על מענה הוליסטי, אנחנו מדברים גם על הכנה לקראת עלייה, לקראת הגירה; גם על סמינרים שמכינים אותם לטובת הסיפור הזה בחו"ל, גם על יצירת מנגנון מיון ועלייה לטובת אנשים שמתאימים לטובת סיפור הזה; וגם על מנגנון ליווי ארוך טווח לאורך כל השירות, כולל נושא השחרור.

<גרי ויתקין: זה קורה באמצעות קבוצה.

<גרי ויתקין: אנחנו הופכים חייל בודד לחייל לא בודד, וזה משהו שהוא מאד משמעותי, וזה נעשה באמצעות גם חלק גדול מהשותפות באמצעות התנועה הקיבוצית.

<גרי ויתקין: אנחנו דיברנו על משפחות מאמצות.

<גרי ויתקין: משפחות מאמצות בסופו של דבר, אם זה משהו שהוא ספוראדי הוא שהוא קורה רק באירועים, או שיש לו אפשרות בחירה והוא לאby product של תכנית עצמה, קשה לו לכרות, החיבור, החיבור למשפחה וכל הדברים האלה זה משהו שלוקח לו זמן ונדרש פתרון שהוא פתרון ארגוני לטובת הסיפור הזה.

<גרי ויתקין: ואז באמת, כמו שאמר חבר הכנסת חסון, הדבר הזה קורם עור וגידים והופך להיות משהו שהוא ברור מאליו ומבינים את המשמעויות של הסיפור הזה.

<גרי ויתקין: אנחנו מתעסקים בנושא של הפתרונות ההוליסטיים, אנחנו מדברים על תכנית שקיימת 23 שנים, שהוקמה מהשטח בסופו של דבר, ואני חייב להגיד משהו שהוא משמעותי.

<גרי ויתקין: בסופו של יום, אנחנו מדברים על אוכלוסיות, יש פה אוכלוסיות מגוונות.

<גרי ויתקין: צריך לעשות הפרדה בדיון בין אוכלוסיות שמגיעות מארצות דוברות אנגלית בעיקר, צפון אמריקה, אנגליה ומקומות אחרים, לבין אוכלוסיות שהן יוצאי חבר המדינות.

<גרי ויתקין: זה אוכלוסיות שונות, הצרכים שלהם שונים, המנגנונים שהם נדרשים שונים, והאופי של התפעול של הסיפור הזה הוא שונה, אין מה לעשות.

<גרי ויתקין: אנחנו רואים את זה לצורך העניין, גם מנהלת נעלה יושבים פה ואני יכול להגיד שבסופו של דבר מנסים לייצר פתרונות ארוכי טווח, מתוך בקשה של משרד ראש הממשלה ושל משרד הקליטה, לייצר את הפתרונות האלה ליוצאי חבר המדינות.

<גרי ויתקין: ובסופו של דבר אנחנו מבינים שהצרכים אחרים והפתרונות אחרים והפתרונות הם בסופו של דבר במשרדי ממשלה.

<גרי ויתקין: אם לא יהיה שולחן עגול של משרדי הממשלה לפתרון הסוגיות האלה, של אוכלוסיות שונות גם, אז אנחנו יכולים לדבר עד מחר, בסוף העמותה הזאת תיקח עוד 50 והעמותה הזאת תיקח עוד 30 והכל בסדר.

<גרי ויתקין: זה לא יוביל אותנו לפתרון.

<גרי ויתקין: אחד נותן מענה, אחד נותן מענה לדיור, אחד נותן מענה למקרר ואחד נותן מענה אני לא יודע למה.

<גרי ויתקין: בסופו של דבר נדרש פה, אני חושב שהפרויקט שלנו הוא לא מושלם אבל הוא בהחלט נותן מענה הוליסטי.

<גרי ויתקין: יש כאלה שלא רוצים להיות בקבוצה, ולא מדובר פה על קומונות, אלא מדובר פשוט על תמיכה קבוצתית רגשית לאורך כל תקופת השירות וליווי מתמשך.

<גרי ויתקין: אני חושב שבסופו של דבר רק פתרון הוליסטי בין משרדי, ייתן את המענה לסיפור הזה, ובהפרדה בין אוכלוסיות.

<גרי ויתקין: חשוב להבין.

<גרי ויתקין: חברה מנעלה מסיימים את השירות שלהם, מה קורה איתם?

<גרי ויתקין: הם לא יכולים להצטרף לפרויקטים כאלה ואחרים, עכשיו מה הם עושים?

<גרי ויתקין: או שהם הולכים ומתגייסים כחיילים רגילים, אבל אי אפשר להתייחס לחלקם כחיילים רגילים.

<גרי ויתקין: החברה ממסע, החברה ממסע מיר ועוד פרויקטים אחרים, בסופו של דבר צריך להתייחס אליהם כאוכלוסיות יעד שונות - - -

יואל רזבוזוב: עדיין, אני שומע פה הרבה דברים, אני חושב שיש גוף אחראי שזה צה"ל ומשרד הביטחון.

יואל רזבוזוב: יש בצה"ל, אנחנו מדברים פה על 5,741 חיילים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבצה"ל יש מספיק חיילים שייקחו חייל שניים וייכנסו אליו הביתה ופשוט יעשו איזה שהוא מעקב.

יואל רזבוזוב: יבדקו שבבית יש לו מיטה, יש לו איפה לישון, הוא לא נכנס לחובות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה מה שצריך.

<גרי ויתקין: אני רק אסיים את דברי.

<גרי ויתקין: אחד, צה"ל עושה את זה.

<גרי ויתקין: אני חייב להגיד, הוא עושה את זה ומשקיע מאמצים עילאיים לעשות את זה.

<גרי ויתקין: אני אומר את זה מעבודה צמודה עם צה"ל.

<גרי ויתקין: בסופו של דבר, אם לא יהיה צוות בין משרדי שיבין שמשרד השיכון נותן את זה בשביל צה"ל, לא משנה אם זה כספים לטובת מי מפעיל את זה, אבל אם צה"ל צריך להיות ה..., זה נראה לי הגיוני לגמרי.

<גרי ויתקין: אבל בסופו של דבר היום, למשרד הביטחון, אפילו בהתקשרויות חריגות של משרד הביטחון, הקושי שלהם ליצירת פתרונות שהם פתרונות הוליסטיים, רק ברמת צה"ל ולא ברמה בין משרדית, זה לא עובד.

<גרי ויתקין: זה קשה.

<גרי ויתקין: זה דורש משהו שהוא צריך שילוב ידיים יותר רחב מאשר רק - - -

יואל רזבוזוב: כן, אבל אני לא מבין, יש לנו פה את משרד הקליטה שנותן ומשרד השיכון, זה שני משרדים שנותנים.

<יעקב דנון: סליחה אדוני יושב הראש, אני אמרתי בדברי שיש כוונה לטפל ולהתמודד עם הנושא הזה בשולחן עגול, יחד עם צה"ל והמשרדים האחרים.

<יעקב דנון: מסך כל החיילים הבודדים, למעלה מ-60% הם עולים חדשים, ולכן אנחנו נהיה מובילים ומשמעותיים בתהליך.

יואל רזבוזוב: בסדר גמור, תודה יעקב.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע בבקשה את החיילים הבודדים ממש בקצרה, תספרו את הבעיה של הזוגות הנשואים כדי שנדע.

יואל רזבוזוב: תתייחסו ממש בקצרה, אני אתן לכם את הבמה ונשמע מהשטח.

<אשר צימבל: קודם כל כולם פה מכירים את ההגדרה של חייל בודד.

יואל רזבוזוב: לא לחזור על דברים, תהיה קונקרטי, מה בדיוק הבעיה.

<אשר צימבל: טוב, אז כשבעצם חייל בודד מתחתן, לא משנה אם זה חייל בודד אחר או אם זה עולה או עולה חדשים, הוא מאבד כמעט את כל הזכויות שלו.

<אשר צימבל: הוא מאבד את יום הסידורים, הוא מאבד את המיוחדת שההורים שלו באים לבקר בארץ, הוא מאבד מיוחדת לטוס לחו"ל, הוא מאבד וגם לא משלמים לו על כרטיס טיסה, והוא מאבד גם את העזרה הכספית של חייל בודד, התשלום הכפול הזה, והוא צריך לעמוד בתנאים של תשמ"ש, שזה תנאים כאילו מוזרים, זה אם אשתך עובדת מספיק שעות בחודש, אז אתה מקבל כסף.

<אשר צימבל: אבל אז, כאילו, היא מקבלת משכורת אזרחית, ואז למה אתה צריך את העזרה הזו, כאילו?

<אשר צימבל: או שהיא לומדת בשנה שנייה לתואר, וזה אומר שכאילו אם היא לומדת שלוש שנים ומחליפה את התואר, זה לא נחשב.

<אשר צימבל: אתה לא זכאי לתשמ"ש.

<אשר צימבל: או שהיא חותמת אבטלה, שזה גם קשה לעשות כשאת עולה חדשה ומנסה ללמוד.

<אשר צימבל: אני נשוי תשעה חודשים ועוד לא קיבלתי תשמ"ש פעם אחת.

<אשר צימבל: היו גם שלושה חודשים שהייתי זכאי לזה, אבל פשוט לא קיבלתי.

<אשר צימבל: גם הם, שישה חודשים נשואים ולא קיבלו תשמ"ש.

<מנחם סמואל: גם אנחנו.

<מנחם סמואל: המשכורת נהייתה חצי.

<מנחם סמואל: מקצרים את זה.

<מנחם סמואל: נראה לי בכמה נקודות זה ככה: חייל בודד עכשיו עלה לארץ, הוא צריך מלא דברים.

<מנחם סמואל: יש מלא ארגונים פה, מלא דברים, דיונים פה בכנסת שמנסים לעזור לו, ובאמת עושים.

<מנחם סמואל: יש פה ושם שאפשר להשתפר, אבל באמת עוזרים לו הרבה.

<מנחם סמואל: עכשיו הוא מחליט שהוא רוצה להתחתן, ולא משנה אם זה עם חיילת בודדת, עם עולה חדשה, כאילו, זה לא רק שהוא לא מקבל יותר, כי עכשיו יש לו יותר דברים שהוא צריך לשלם עליהם, הוא לא יכול לגור עם שותפים, הוא צריך לשלם יותר.

<מנחם סמואל: לא רק שהם לא מוסיפים לו דברים, לוקחים לו הכל.

<מנחם סמואל: יש לכם את הפקט הזה, כל הפקט הזה זה מה שחייל בודד מקבל, בסוף הקטן הזה, זה מה שחייל נשוי מקבל וחצי מהם דברים חד פעמיים.

<מנחם סמואל: אז עכשיו כן, יכול להיות שהוא זכאי לתשמ"ש, יכול להיות זה, פה, שם, השיקול לדעת המפקדים, אבל זה מזל.

<מנחם סמואל: למזלי אני כן קיבלתי תשמ"ש, שניהם לא קיבלו.

<מנחם סמואל: תשמ"ש גם יכול להיות, כאילו 200 שקלים, גם יכול להיות 2,000 שקלים.

<מנחם סמואל: לדעתי, מה שיעזור הרבה זה פקודות מטכ"ליות.

<מנחם סמואל: גם כשהייתי חייל בודד, הרבה דברים עם המש"קית ת"ש אפשר, אפשר, אפשר, אבל זה לשיקול דעת המפקד.

<מנחם סמואל: אני ביקשתי פעם יום סידורים ליום חמישי, שיש לי משהו דחוף שאני צריך לעשות בבנק, טוב, טוב, אתה לא יכול לצאת ביום חמישי, תצא ביום שלישי הבא.

<מנחם סמואל: יום שלישי הבא לא עוזר לי.

<מנחם סמואל: מגיע לי יום אחד בחודש והם מחליטים מתי זה.

<מנחם סמואל: לדעתי, אני חושב שצריך לעשות כמה פקודות מטכ"ליות שלא נוגעים בהן, גם לחיילים בודדים.

<מנחם סמואל: אני חושב שבפרקטיקה כן, השכר דירה, פה ושם אפשר לשפר, אבל אני חושב שהבעיה הכי גדולה לחייל הבודד ומה שהכי קשה, שפשוט הוא לא יודע על כל ההטבות שיש לו, כל הארגונים האלה.

<מנחם סמואל: אני לא שמעתי עליהם בחיים, אני כבר שנתיים בצבא, לא שמעתי עליהם.

<טליה אביר: לא, זה לא זה, אני מכירה הרבה אנשים בלי - - -

<מנחם סמואל: אם אפשר רק לעשות, המטרה שלנו היא דבר ראשון שאנחנו לא נאבד את כל ההטבות של חייל בודד.

<מנחם סמואל: אני עדיין לבד ארץ, בואו נגיד סיפור טיפה אישי, אני התחתני לפני שישה חודשים, הגעתי לארץ שבועיים אחרי זה.

<מנחם סמואל: אני עוד לא חייל בודד, אבל יש לי מלא לסדר.

<מנחם סמואל: אין לי משפחה פה, אין לי חברים פה, לא מכיר אף אחד, אז לקחתי כמה ימי חופש, כי לכל חייל יש איקס ימי חופשה.

<מנחם סמואל: לקחתי.

<מנחם סמואל: אבל נגמר לי הכל, אז אחרי זה אשתי הייתה חולה, הלכה לבית החולים, הקצין שלי עשה לי טובה, מיוחדת אישי, שגם לקחתי לפני זה, עכשיו נגמרו לי כל הימים.

<מנחם סמואל: חודשיים אחרי שהתחתנתי נגמרו לי כל הימים שמגיעים לי.

<מנחם סמואל: לפני שבוע אמא שלי מתקשרת אלי, אני רוצה לבקר אותך.

<מנחם סמואל: אין לי ימי חופש, לא מגיע לי ימים - - -

<חיה אדלר: מגיע, יש נוהל חריג, אני אסביר לך אחרי זה, בהפסקה, בשמחה.

<מנחם סמואל: אבל בחריג, אוקיי - - -

<חיה אדלר: יש אין סוף ימי חופשה שאפשר לתת לחייל, בטח לחייל בודד, או לחייל נשוי, או לכל חייל עם בעיה.

<מנחם סמואל: זה ממש טוב שזה כתוב ככה, אבל בפועל זה לא קורה.

<מנחם סמואל: גם כתוב שאני אקבל מכונת כביסה.

יואל רזבוזוב: הבנו את הנקודה.

יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו ממש קצרים בזמן, אנחנו צריכים לסיים בשעה אחת כי התחלנו מאוחר.

יואל רזבוזוב: במשפט אחד, מי שעוד רוצה, אבל ממש משפט אחד.

<טליה אביר: אז אפשר עוד נקודה אחת שקרתה לנו?

יואל רזבוזוב: תעלי נקודה אחת, כי אנחנו הבנו כבר את הנתונים.

יואל רזבוזוב: לגבי הנשואים זה אותו דבר, אנחנו הבנו את הנקודה.

<עמיאל אביר: זה לא אותו דבר.

<עמיאל אביר: אנחנו פשוט לא מבינים את ההיגיון בזה – שטוב, הייתי חייל בודד ו - - -

יואל רזבוזוב: שלוקחים לך את הזכאות של חייל בודד.

<עמיאל אביר: והייתי אחראי על עצמי.

<עמיאל אביר: עכשיו שאני אחראי על מישהו אחר, אני כאילו לא מקבל אפילו - - -

<שפרה שחר: לא, אבל חשוב גם לציין שהחיילים הבודדים, בגלל הבדידות, יש להם באמת נטייה להתחתן יותר מוקדם במיוחד.

יואל רזבוזוב: הבנו את העניין.

<שפרה שחר: וצריך לעודד את זה.

<טליה אביר: אני היחידה כאן שהייתי חיילת בודדה ואז השתחררתי.

<טליה אביר: אז באזרחות זה גם פוגע בי, כי אני שרתי חודשיים כנשואה, כולם אמרו לי שזה בסדר שאת משתחררת, את תהיי נחשבת חיילת בודדה ומגיעים לך כל הדברים.

<טליה אביר: עכשיו אני במכינה, ובגלל ששרתי חודשיים מהשירות כשהייתי נשואה, אני מקבלת הרבה פחות כסף, וגם באזרחות.

<טליה אביר: אז שהוא ישתחרר הוא לא יקבל את כל הדברים שמגיעים לחייל בודד, אפילו שרוב השירות שלו הוא היה חייל בודד.

יואל רזבוזוב: ציקי אוד, בבקשה, מילה אחת ממש.

<ציקי אוד: קודם כל אני שמח שאתם התחלתם לדבר על הנושא של החיילים הנשואים.

<ציקי אוד: הקריטריונים באמת של החיילים הנשואים הם פשוט עולם אחר ואני מזהיר כל זוג שעומד להתחתן מבין העולים הדתיים, אני אומר להם תדעו לכם, ייקח לכם שמונה-תשעה חודשים עד שתתחילו לקבל איזה שהוא שכר.

<ציקי אוד: אוכלוסייה אחרת של חיילים נשואים זו האוכלוסייה של חברה שמגיעים מחמ”ע, שמביאים נשים מחמ”ע, שהן לא זכאיות עלייה ואז החייל מאבד את הזכויות שלו כחייל בודד, כי הוא נשוי, אבל הוא לא יכול לקבל שום סטאטוס בשביל אשתו, בגלל שאשתו היא לא יכולה להיות אזרחית ישראלית.

<חיה אדלר: ציקי, הוא יכול לקבל תשמ"ש, וזה מטופל, ודברים כאלה - - -

<ציקי אוד: חברה, זה לא קורה.

יואל רזבוזוב: חברים, הבנו.

יואל רזבוזוב: חיה, אנחנו נסכם את זה בסוף.

<ציקי אוד: דבר אחר שקורה הרבה מאד בשנה-שמונה חודשים האחרונים, חברה שהם עולים, גם המח"ל, לא דיברו פה על המח"ל.

<ציקי אוד: נכון שהם לא עולים חדשים, אבל המח"ל זה היום 332 איש שמגיעים לארץ לא כאזרחים, אבל הם מגיעים רק ליחידות לוחמות.

<ציקי אוד: זה מספר שעלה ב-100 מאז השנה שעברה, אבל החברה, סליחה שאני אומר בצורה הזאת – הם מטורטרים בין לשכות הגיוס.

<ציקי אוד: צה"ל פתח חוץ מלשכות הגיוס, יש עכשיו גם את מרכז המידע, שגם לפעמים מתפקד כמו לשכת גיוס, ולפעמים שאני מדבר עם לשכת הגיוס על איזה חייל, אז אומרים לי לא, הוא מטופל על ידי מרכז המידע, זאת אומרת צריך ללכת גם למרכז המידע.

<ציקי אוד: יש פה המון בעיות, כיוון שהחברה גם עולים יש המון זימונים בטלפון לעוד בדיקה ולעוד דברים.

<ציקי אוד: החברה לא יכולים לעמוד.

<ציקי אוד: קודם כל הם לא תמיד מבינים מה שאומרים להם בעברית, והם גם לא יודעים תמיד מי אומר להם ולאן אומרים להם.

<ציקי אוד: רק אתמול היו שלושה חיילים שזומנו לאימות נתונים בתל השומר, ואז התברר שהם בכלל צריכים ללכת לירושלים.

<ציקי אוד: הכל זה על חשבונם, זה לא חשבון אף אחד אחר.

<ציקי אוד: אז צריך פה הרבה מאד עזרה.

<ציקי אוד: אני חושב שצריך לחדד את הנושא של חיילים בודדים, את מה שהיה, סליחה שאני אומר, בתקופה של העלייה הגדולה מחמ”ע - - -

יואל רזבוזוב: ציקי תקצר, כי אנחנו חורגים מהזמן.

<ציקי אוד: וצריך גם את הנושא של העזרה, את הנושא של לפני הגיוס, צריך הרבה מאד לעזור להם.

<ציקי אוד: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, חברים, אני מסכם.

יואל רזבוזוב: מכיוון שהיה איחור גדול, אז אנחנו חרגנו מהזמן ויש ישיבות נוספות.

יואל רזבוזוב: אני אסכם בקצרה: קודם כל אני מסכים עם מה שיעקב אמר, שולחן עגול בין המשרדים, למצוא פתרונות ולמצוא מעטפת ראויה לקיום סביר של חיילים.

יואל רזבוזוב: צריך לדעת, הרי בסוף כשיהיו נתונים ושתהיה איזו שהיא תכנית, ואנחנו כאן בכנסת מתפקידנו לאשר את התקציב.

יואל רזבוזוב: אם צריך לתת לזה עוד 5 מיליון שקלים או עוד 10 מיליון שקלים, זה התפקיד שלנו.

יואל רזבוזוב: אני יודע שזה קשה ואני יודע שזה מלחמות, אבל אנחנו ננהל את המלחמות, כי אני לא מקבל את זה שאני שומע על יותר ויותר מקרים.

יואל רזבוזוב: רק לפני שבועיים בנתניה, חייל בודד לשעבר נכנס לדירה וראה שהם ישנים על מזרונים, אין להם מיטות, אין להם ארונות, אין להם כלום.

יואל רזבוזוב: וזה מצבים שקורים, אז אי אפשר להתנער.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שכל הגופים שנמצאים פה, כולל צה"ל, עושים את העבודה הכי טובה שהם יכולים, אבל כנראה שמשהו פה מתפקשש, שחיילים נכנסים לחובות, חיילים ישנים על מזרונים, חיילים זקוקים כל הזמן, הם מרגישים שהם כל הזמן מקבצי נדבות.

יואל רזבוזוב: לא כולם, אולי קבוצה מסוימת, ואולי כמו שאמרו כאן הקבוצה הזאת לא מתנהלת נכון וצריך לכוון אותם שיתנהלו נכון.

יואל רזבוזוב: יש מספיק כוח אדם בצבא, שאני בטוח שיוכל ללוות אותם.

יואל רזבוזוב: לגבי חיילים נשואים, אני חושב שאין פה הרבה זוגות כאלה, וגם ההטבות שאחרי השחרור, כמו שטענו פה, גם ההטבות תוך כדי השחרור, ימי החופשה, הנסיעות לחו"ל לראות את ההורים, וזה לא בקשה, זו דרישה של הוועדה לבחון את הנושא הזה ולתת לנו תשובה.

יואל רזבוזוב: אני לא בטוח שזה משהו תקציבי וזה משהו קטן.

יואל רזבוזוב: אם אתם רואים מכשול תקציבי, אז אני בטוח שאנחנו כוועדה נסייע, כי זה פתרון קל, ואנחנו באמת ניתן זמן לצבא, ניתן חודשיים.

יואל רזבוזוב: אני יודע שזו מערכת גדולה ומסורבלת וצריך לעבור הרבה משרדים, אבל יש לכם חודשיים לפתור את העניין הזה.

יואל רזבוזוב: ואם יש עדיין בעיה, לבוא אלינו, אנחנו מקסימום אם צריך נזמן ועדה נוספת ונפתור את הסוגיה הזאת.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבאמת יש פה איזה שהוא אי צדק.

יואל רזבוזוב: לגבי נהלים, נוהל תשמ"ש – אני רואה בכלל, יש פה עניין של אינפורמציה.

יואל רזבוזוב: החיילים בשטח לא בדיוק יודעים מה שמגיע להם מהצבא.

יואל רזבוזוב: וזה לא רק בצבא, זה קורה בעוד גופים.

יואל רזבוזוב: אז כאן אני חושב שיש לנו מספר מדויק, אני חושב שהחייל יודע על כל חייל בודד.

יואל רזבוזוב: צריך להעביר, או שלעשות איזו שהיא חוברת, או אולי יש חוברת כזאת בשפות מסוימות.

יואל רזבוזוב: אבל מעבר לחוברת, אני רוצה שהמידע יגיע דרך המשק"ית ת"ש, מי שאחראי.

יואל רזבוזוב: אבל כמו שאמרתם, לכל חייל יש מישהו שמלווה אותו בצבא.

יואל רזבוזוב: יכול להיות שאותו מלווה לא יודע.

יואל רזבוזוב: אם אני היום אקרא למלווים האלה ואני אשאל כמה ימי חופשה מגיע אם יש לו איזו צרה כזאת או אחרת, הוא לא יידע.

יואל רזבוזוב: שנית, אני חושב שצריך להיות גוף שיתייחס לבעיות, כי הרבה פעמים שיקול הדעת של המפקד, אנחנו יודעים-.

יואל רזבוזוב: היה לי מקרה שטיפלתי בו לא מזמן, שדרך פייסבוק פנו חברות של איזו חיילת בודדת, שלאמא שלה הייתה איזו מחלה והיא הייתה צריכה לטוס לחו"ל, והמפקד לא נתן לה אישור יציאה.

יואל רזבוזוב: לא היה לה להיכן לפנות.

<חיה אדלר: בגלל זה הקמנו קו חם.

<חיה אדלר: סליחה שאני קוטעת אותך, אבל לא ציינתי את זה קודם.

<חיה אדלר: לפני שנתיים, במסגרת אותה חשיבה, הקמנו את מוקד הבודדים, שהוא בדיוק הקו החם הזה, 24 שעות ביממה, וגם מהפייסבוק וכל מה שעולה, אנחנו מאתרים את החיילים.

יואל רזבוזוב: אז זה מצוין, רק חשוב שהם יידעו על זה, כי יכול להיות שיש כאלה שלא יודעים.

<חיה אדלר: אני מסכימה איתך, אבל זה - - -

יואל רזבוזוב: כי פנו אלי ולא ידעו.

יואל רזבוזוב: בסוף התערבנו פה מהכנסת וסגרנו את העניין הזה.

<יגאל שטיינמן: אני טיפלתי בזה, והייתה שם גם בעיה של רצף של הטיפול ולא רק המפקדים, וגם יכולת של החיילת להמציא אישורים, זה היה מקרה יחסית מורכב.

<יגאל שטיינמן: בסוף גם עמותת אח גדול, גם הסוכנות, גם הכנסת, התערבנו והיא גם קיבלה מימון טיסה נוסף.

יואל רזבוזוב: היא קיבלה, כי זה היה בשיא הקיץ, מחירי הטיסה היו-.

יואל רזבוזוב: זה לא משנה, עוד פעם, זה הגיע דרך הפייסבוק, זה התחיל ממני מהפייסבוק.

<יגאל שטיינמן: אבל הסיפור שם היה גם של יכולת - - -

יואל רזבוזוב: זה לא משנה, אנחנו לא מדברים פה על סיפור בודד.

יואל רזבוזוב: אני אבקש שהאינפורמציה תגיע דרך אותם אנשים, שממש אין לי בעיה להשתמש במילים כאלה: יטחנו להם ויגידו להם - זה מה שמגיע, שתדעו, כי לא כולם יודעים.

יואל רזבוזוב: וכמו שאמרתי, עדכון תשלומים מה שמגיע, אם זה עדכון שלפני 6-7 שנים, חשוב מאד.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אם אתם רואים בעיה תקציבית, כי אני בטוח שכל הגופים שכאן רוצים את טובת החיילים הבודדים.

יואל רזבוזוב: עדיין יש איזה שהם פערים, ואנחנו צריכים לסגור את הפערים, זאת המטרה של הוועדה.

יואל רזבוזוב: וגם כאן, אם אתם נתקלים בבעיה, אז אני אבקש שתפנו.

יואל רזבוזוב: אלה הדברים לסיכום.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לסיים.

<דנה גורדון שושני: לגבי הזכויות של חיילים בודדים שהשתחררו ואיבדו את הזכויות שלהם.

יואל רזבוזוב: אמרתי, שגם משרד הביטחון, אמרתי שחיילים אחרי שחרור, ציינתי את זה.

יואל רזבוזוב: אם זה הצבא תוך כדי השירות, משרד הביטחון אחרי השירות.

<חיה אדלר: שלא יאבדו את הסטאטוס, כי יש לזה השלכות למלגות ולהכל.

<חיה אדלר: אז פעם חייל בודד, שיהיה חייל בודד עד הסוף.

יואל רזבוזוב: אז עוד פעם, זה חשוב ואמרתי, הוועדה מבקשת לקבל את החוברת הזאת ואני רוצה לעבור על החוברת הזאת, מה היא מסבירה לחייל בודד.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשבת עם כמה חיילים בודדים ולראות האם הם מבינים את החוברת, לא מבינים, מה חסר ומה לא חסר.

יואל רזבוזוב: זה נרשם לפרוטוקול ואחרי זה אנחנו נדע איך אנחנו מתקדמים.

יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו עוקבים, זה נושא מאד חשוב, נושא החיילים הבודדים.

יואל רזבוזוב: זו לא ישיבה ראשונה, כפי שאתם רואים.

יואל רזבוזוב: הנושא הזה מאד מעניין אותנו, ואנחנו חושבים שלא יכול להיות חייל בודד אחד במדינה שלנו, שתנאי הקיום שלו לא יהיו סבירים ואנחנו לא רוצים שהם ייכנסו לחובות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים שהם יקבלו טעם טוב מהמדינה ויישארו כאן ויביאו את המשפחה.

יואל רזבוזוב: לפי זרימת המידע שיגיע אלינו, וההשכלות שיהיו אחרי הוועדה, אנחנו כבר נחשוב על דיון נוסף, ונבדוק מה הפתרונות שהשגנו.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לכולם.