ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 157, 2014-01-15 09:00

חיים כץ: בוקר טוב, יום רביעי בשבוע, י"ד שבט – מחר ט"ו בשבט – מחר הולכים לנטיעות – 15 בינואר 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא על סדר-היום: תוכנית "מעגלי תעסוקה" של משרד הכלכלה.

חיים כץ: אני חייב לומר שמשרד הכלכלה הוא משרד יצירתי.

חיים כץ: כל חצי שנה-שנה השמות מתחלפים, והמגמה לא לשמר – לא יודע איך להגדיר את זה, שלא ייצא רע מדי – המגמה לצ'פר חברות או אנשים מסוימים במשק הישראלי, ומפעם לפעם לזרוק להם הרבה מאוד כסף, כשבשירות התעסוקה יש פוטנציאל, לעשות את זה – לא מבין.

חיים כץ: שרגא, מאחר שאתה האחראי הבכיר פה משירות התעסוקה, פעם היו שואלים אותי על הפרטה, ואמרו: מדינת ישראל לא יודעת לנהל, לא צריכה לנהל.

חיים כץ: היא גם לא יודעת למכור, והיא גם לא רגישה חברתית.

חיים כץ: ולא ראיתי הצלחות גדולות בהפרטה.

חיים כץ: אני יכול לתת לך הפרטות שאנשים קיבלו הרבה מאוד כסף עם החברות, והמדינה לא קיבלה כלום.

חיים כץ: אפילו החברה לישראל.

חיים כץ: בפז ודלק, ואנחנו יכולים לגעת בחברות שהמדינה נתנה את הנכסים, ולא קיבלה כלום, ואנשים הלכו הביתה.

חיים כץ: אני לא מבין את המגמה של הפגיעה בשירות התעסוקה, בגוף שאתה עומד בראשו, בחוסר-האמון של האנשים שבו, ואל תגידו לי שאתם מאמינים.

חיים כץ: אם הייתם מאמינים, לא הייתם מנסים ללכת להם על הראש.

חיים כץ: אולי גם נשמע מוועד העובדים, אבל ועד העובדים צריכים להילחם על מקורות הפרנסה שלו, על הזכות של האנשים שלו להתפרנס, ואסור לו לתת לאף אחד אחר להיכנס פנימה, כי כל מה שמישהו אחר יודע לעשות, לדעתי בשירות התעסוקה יודעים לעשות יותר טוב ויותר זול, אבל מישהו לא יוכל לתת את הכסף שהוא רוצה לתת למישהו אחר ולצ'פר אותו.

חיים כץ: צר לי שאני מדבר כך, אבל נראה על פניו שמישהו רוצה להעביר כספים.

חיים כץ: אז שיעבירו את הכספים בצורה ישירה, וימנעו את הסבל מהאזרחים, וייתנו לשירות התעסוקה לעשות את מה שהוא יודע לעשות טוב, ואם רוצים להשקיע בהכשרות, שישקיעו בשירות התעסוקה, שיפתחו עוד תקנים, שירחיבו את שירות התעסוקה, ומדינת ישראל, אם היא יודעת לנהל מדינה, היא יודעת לנהל שירות תעסוקה, והיא יכולה להיות רגישה, כמו שאנחנו רואים שהיא רגישה לאוכלוסיות מסוימות, ולנהל את העסק כמו שצריך.

חיים כץ: צר לי שכנסת ישראל, שמבקרת את ממשלת ישראל, ולא נתנה להפעיל את אורות לתעסוקה, ויסקונסין, מעגלי תעסוקה, עובדים בשירה, רוקדים בעבודה, את כל התוכניות שעשו, הכנסת אמרה: זה לא ראוי, והממשלה, כמי שאחוזת אמוק, הולכת בכל מיני דרכים כדי לרצות כמה אנשים.

חיים כץ: לא מבין את הסיבות, לא יודע למה.

חיים כץ: אני יודע כמה עלה ויסקונסין.

חיים כץ: אני יודע מה הערך המוסף שהיה לאנשים, ואיזה ערך ירוד היה למדינה.

חיים כץ: ואני לא רואה דבר שיש עליו התנגדות כזו קשה של חברי הכנסת כמו שיש לתוכנית הזאת.

חיים כץ: ויש אמונה גדולה ביכולת של שירות התעסוקה, לעשות את העבודה.

חיים כץ: אני בא ממקום, כמו שאלה שיושבים פה, שרוצים שאנשים יקומו בבוקר וילכו לעבוד.

חיים כץ: אף אחד לא חושד בנו שאנחנו רוצים שאנשים לא ילכו לעבוד.

חיים כץ: אדם שעובד, יש לו ערך כלפי עצמו.

חיים כץ: יש לו הערכה של המשפחה אליו.

חיים כץ: זה לא פרזיט, ולא משנה כמה הוא מרוויח.

חיים כץ: הוא צריך להרוויח בכבוד.

חיים כץ: אבל מי שעובד, מעריכים אותו.

חיים כץ: גם הילדים שלו וגם המשפחה שלו מתייחסת אליו בכבוד, ואנחנו רוצים שילכו לעבוד, ואנחנו רוצים שאנשים יתפרנסו מעבודה ולא מקצבאות, אבל אנחנו מאמינים ששירות התעסוקה יכול לעשות את זה יותר טוב.

חיים כץ: אני לא חושב שמדינת ישראל צריכה לנסות לגנוב את המהלך הזה, ולשים איקס על שירות התעסוקה.

חיים כץ: הם רוצים לעשות סדק בקיר.

חיים כץ: זה תחילת הדרך לחיסולו של שירות התעסוקה.

חיים כץ: יותר ארוך, יותר קצר, ייקח שנתיים, ייקח 5, ייקח 15.

מיכל בירן: ואחריו השירות הציבורי.

חיים כץ: לא יודע אחריו.

חיים כץ: לא יודע לחשוב כל כך רחוק.

חיים כץ: אני חושב בקצר.

חיים כץ: לא פותר את כל הבעיות בבת אחת.

חיים כץ: אני כבר חמש כנסות.

חיים כץ: את כנסת ראשונה.

חיים כץ: אם נפתור את כל הבעיות, לא יהיה צורך בכנסת, לא יהיה לך מה לעשות.

חיים כץ: תשאירי כמה בעיות קטנות, שיהיה מה לטפל אחר כך...

חיים כץ: זה המצב.

חיים כץ: אילן ביקש לדבר.

חיים כץ: ועד העובדים ייתן לנו תמונת מצב, ואז אילן.

חיים כץ: בבקשה.

חיים כץ: מה אתם עושים, מה אתם מתכוננים לעשות, ואיך אתם מחריפים את הצעדים.

<עופר לוי: עופר לוי, יושב-ראש ועד עובדים, שירות התעסוקה.

<עופר לוי: כל התוכניות פה מתגבשות לידי תוכנית אחת, והיא סגירת שירות התעסוקה.

<עופר לוי: אומרים: נטפל באוכלוסייה של דורשי הבטחת הכנסה קלה, נטפל בדורשי הבטחת הכנסה קשה, כל פעם משהו אחר.

<עופר לוי: מאחר שהבינו שלא ניתן להפעיל את תוכנית ויסקונסין, אמרו: נפעיל אותה בשלבים.

<עופר לוי: השלב הראשון כרגע זה לקחת 10 מיליון ש"ח, ולמנוע מידי אנשים לקבל קצבה.

<עופר לוי: אין פה שום אופק תעסוקתי בכל התוכנית הזאת.

<עופר לוי: הם רק רוצים לקחת ולהגיד: אנשים חדשים שנכנסים ללשכה, נמנע מהם מלהיכנס ללשכה.

<עופר לוי: יותר זול לשכור מאבטח, לשים בדלת, ולא לתת לאנשים להיכנס.

<עופר לוי: למה 10 מיליון ש"ח?

<עופר לוי: אפשר גם לשכור חברת אבטחה.

<עופר לוי: זה הרבה יותר זול.

<עופר לוי: הם מנסים פה למעשה לקחת כרגע גם סמכויות מעובדי שירות התעסוקה.

<עופר לוי: כל מכבסת המילים הזאת- סדנאות – ואקרא לכם את סעיף 11 מהתוכנית: בכל יום יסמן המאמן הלשכתי את דורשי העבודה שלא הגיעו בפלטפורמה המתאימה במערכת בינה והשמה.

<עופר לוי: כלומר גם כניסה למערכת המחשוב כבר יש לאותו עובד חברה חיצונית.

<עופר לוי: גם צפייה בפרטי דורשי העבודה כבר יש לו הרשאה.

<עופר לוי: הוא ימליץ למנהל הלשכה באם לשלול קצבה, ומנהל הלשכה לא ישמע לעצתו של אותו מאמן – אז יהיה לו עסק עם ההנהלה.

<עופר לוי: חברים, אין פה שום דבר; רק ניסיון אחד: לסגור את שירות התעסוקה.

<עופר לוי: אני אומר בצורה הכי ברורה: ראיתי את הנתונים אתמול.

<עופר לוי: אין שום בעיה עם הבטחת הכנסה קלה בשירות התעסוקה.

<עופר לוי: מרבית ההשמות של שירות התעסוקה מתבססות על הבטחת הכנסה קלה.

<עופר לוי: למה דווקא בהם בחרו, בחדשים?

<עופר לוי: למה לא הלכו לאלה שבעומק אבטלה?

<עופר לוי: למה לא הלכו לאלה שנמצאים בהבטחת הכנסת ארבע וחמש שנים?

<עופר לוי: כי אז הם היו מודים שהם היו רוצים להחזיר את תוכנית ויסקונסין, ואת זה הם לא רוצים לעשות.

<עופר לוי: אני לא שם לב לכל מכבסת המילים הזאת.

<עופר לוי: כל מה שהם רוצים זה לסגור את שירות התעסוקה.

<עופר לוי: אנחנו כארגון עובדים נעמוד על הרגליים האחוריות, ולא ניתן את זה.

<עופר לוי: אנחנו לא נפקיר דורשי עבודה.

<עופר לוי: כל הזמן שאין תשובות ענייניות לשאלות שלנו, אומרים: עובדי שירות התעסוקה רוצים תוספות שכר.

<עופר לוי: ואני אומר פה בפני הוועדה: עובדי שירות התעסוקה לא רוצים שום תוספת שכר.

<עופר לוי: לא מבקשים שום תוספת שכר.

<עופר לוי: אנחנו רוצים לטפל בלקוחות שלנו, בדורשי העבודה.

<עופר לוי: את זה אנחנו יודעים לעשות טוב מכולם, וגם אם תיקחו את הנתונים ההשוואתיים של מכון ברוקדיל או כל המכונים למיניהם שהם בדקו, תראו שבסופו של דבר, למרות תת-התקצוב, עשינו את זה טוב יותר מהם- - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה הכשרות ביטלו לכם?

<עופר לוי: אין לנו הכשרות, זה מה שאני יכול לומר.

<עופר לוי: הכסף הולך לסדנאות שבהם יושבים דורשי עבודה ויאמרו להם: שב פה עד שתתייבש, ואז תעזוב את המקום מבלי לקבל קצבה.

<עופר לוי: זו המטרה.

רינה פרנקל: לא נכון.

רינה פרנקל: דווקא סדנאות מאוד איכותיות יש בשירות התעסוקה.

<עופר לוי: גברתי חברת הכנסת רינה, מי כמוך יודע, שכשהיית בשירות התעסוקה, את עצמך הלנת על חוסר- - -

רינה פרנקל: אני רוצה להביע את דעתי גם כן.

רינה פרנקל: ביקשתי זכות דיבור.

<עופר לוי: סליחה, חוזר בי.

חיים כץ: מה קורה?

חיים כץ: איפה אתם עומדים?

חיים כץ: אל תענה לה.

חיים כץ: אם ח"כ יתפרץ, אל תענה.

חיים כץ: הם רוצים להסיט אותך.

חיים כץ: הם עובדים בממשלה.

חיים כץ: לך בקו שלך.

חיים כץ: תסביר לנו.

חיים כץ: שלא יסיטו אותך.

חיים כץ: הם עושים לך בכוונה.

<עופר לוי: לכן אני אומר שאם מישהו רוצה באמת לחזק את שירות התעסוקה, כל הדרך היא לבוא לשירות התעסוקה, להוסיף לו תקנים, לחזק את שירות התעסוקה בצורה אמתית.

<עופר לוי: להביא הכשרות- - -

חיים כץ: גם לעובדים שלו.

<עופר לוי: תמיד אנחנו רוצים להיות מוכשרים, ותמיד להתאים את עצמנו לקדמה.

<עופר לוי: בשנתיים האחרונות שירות התעסוקה עבר שינוי גדול, ולמרבית השינויים ועד העובדים לא התנגד, מאחר שחשבנו שהם שינויים שמקדמים את השירות.

<עופר לוי: אנחנו הארגון היחיד שהסכים להטמיע מערכת מחשוב, שהיא מאוד קשה ומאוד מקשה על העובדים.

<עופר לוי: לא יצאנו בעיצומים ולא יצאנו בבקשות.

<עופר לוי: מערכת הבנה שנקראת בינה והשמה.

רינה פרנקל: היתה ברירה?

<עופר לוי: אנחנו לא ביקשנו שום תוספת שכר בגין כך.

<עופר לוי: לכן כל הנושא של לומר שאת המאבק הזה מנהלים עובדי שירות התעסוקה להטבות שכר, אני מודיע פה בצורה הכי ברורה: אין לנו בקשה להטבות שכר.

<עופר לוי: אנחנו רוצים שההנהלה תחזק את שירות התעסוקה לא על-ידי כך שתבנה לעצמה מטה מנופח שיודע לשלוט בחברות חיצוניות, אלא שתביא מקבלי קהל כדי שיחס דורשי עבודה לנותן שירות לא יהיה ל-1 ל-800 אלף אלא יחס דורשי עבודה לנותן שירות- - -

חיים כץ: בין 800 ל-1,000.

<עופר לוי: נכון.

<עופר לוי: אני גם לא משלה את עצמי שייתנו לי להיות כמו במדינות הOECD- - 1 ל-40, אבל נסתפק גם ב-1 ל-400.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: שר האוצר הבטיח שבשנה הבאה יהיה פה טוב.

<עופר לוי: הבעיה, בהתנהלות הנוכחית לא תהיה לנו שנה.

חיים כץ: תהיה.

חיים כץ: גם הכנסת ו-וועדי העובדים לא יודעים לעצור את השעון.

עדי קול: מישהו יודע את הפרטים – מי זכה במכרז?

עדי קול: מה קורה עם זה?

חיים כץ: שרגא.

<שרגא ברוש: בוקר טוב.

<שרגא ברוש: ראשית תודה לחבר הכנסת גילאון שוויתר לי על תורו, כי חשבתי שנכון יהיה- - - קודם כל בואו נסביר.

<שרגא ברוש: אני גם מבקש להודות לחבר הכנסת חיים כץ על דברי הפתיחה שלו.

<שרגא ברוש: לא יכולים להיות דברי פתיחה נכונים יותר.

<שרגא ברוש: אני מסכים לכל מילה.

<שרגא ברוש: אני חושב שהשירות הוא גוף חזק, מכובד.

<שרגא ברוש: אם יש לו קשיים כאלה ואחרים, צריך לסייע לו ולבנות אותו טוב יותר, אבל המשימה לטפל ב-250 אלף מובטלים במדינת ישראל זו משימה של שירות התעסוקה ולא של מישהו אחר.

<שרגא ברוש: לכן כשהשר שמחון הציע לי לקחת על עצמי את התפקיד, ולאחר שהוועדה של השופט אישרה אותו, במייל קיבלתי מייד אחרי זה את התנאים הנלווים – משכורת של מנכ"ל משרד ממשלתי, אוטו, נהג, כל מה שאתם מכירים.

<שרגא ברוש: הדבר הראשון שעשיתי, ביקשתי לוותר על כל אלה.

<שרגא ברוש: זה לקח יותר זמן מאשר לאשר אותו לוועדה, עד שהסכימו לוותר על כל אלה, ואני עושה את כל מה שאני עושה בהתנדבות, רק כי אני מאמין שזה הנושא המרכזי שעומד על סדר-יומנו – גם החברתי, גם הכלכלי.

<שרגא ברוש: אין לנו ברירה אלא להתעסק באוכלוסייה הזו הקשה.

<שרגא ברוש: פה אני מתחבר למה שאמר ידידי עופר לוי, יושב-ראש ועד העובדים.

<שרגא ברוש: אני חושב שמה שקורה בשנתיים האחרונות בשירות לא קרה הרבה זמן, אבל זה לא מספיק.

<שרגא ברוש: חייבים להמשיך בכיוון, להטמיע את זה כדי שאי-אפשר יהיה לפרק את זה בהמשך, כי קדנציות מסתיימות, ולא יכול להיות שכל פעם יבוא משוגע אחר ויעשה משהו אחר.

<שרגא ברוש: שירות התעסוקה, חייבים לבנות אותו מאה אמות לתוך האדמה רק כדי שאי-אפשר יהיה לזעזע את המהות, לדאוג לעבודה לאותם מובטלים.

<שרגא ברוש: לעצם העניין, זה לא סוד – אני לא יודע מי התחיל את הוויסקונסין הזה.

<שרגא ברוש: אנחנו לא תומכים של זה, לא אוהבים של זה.

<שרגא ברוש: אני ודאי לא תומך ולא אוהב של זה.

<שרגא ברוש: כשיצא לי הכבוד להיות עם חבר הכנסת גילאון בטלוויזיה גם אמרתי: אם זה לא יהיה בשירות התעסוקה אמתי, שירות התעסוקה לא יהיה במקום הזה, והוא אמר לי, בצדק מבחינתו: אתה נאיבי.

<שרגא ברוש: יכו להיות שאני נאיבי, אבל בואו נישאר גם קצת נאיביים.

<שרגא ברוש: אין שום קשר ולא דמיון בין ויסקונסין או כל שם אחר למה שאנחנו רוצים להפעיל בשירות התעסוקה; אנחנו רוצים לעשות פילוט על מספר מאות אנשים שנמצאים באבטלה עמוקה, קרי שהרבה מאוד זמן לא מצליחים להשתלב במעגל העבודה, ומעבר לעובדה שהיום הם חייבים לפי חוק, והם גם עושים את זה – מתייצבים פעם בשבוע בלשכה, נרשמים, ולצערי, הולכים הביתה בלי פתרון אמתי, לתת להם סדנה או פגישה עם מנטור, חונך פעמיים בשבוע למשך שעה-שעה וחצי.

<שרגא ברוש: פעמיים בשבוע לפגוש אדם שזה מקצועו, מנטור, חונך, לשעה-שעה וחצי, לא יותר מזה, שיעזור לו - איך מתייצבים לראיון עבודה, איך ממלאים קורות חיים.

<שרגא ברוש: כל מיני דברים בסיסיים בשביל להתקבל לעבודה.

חיים כץ: לא צריכים כאלה אנשים בשירות התעסוקה?

<שרגא ברוש: חייבים.

חיים כץ: תקלוט אותו לשירות התעסוקה, תעשה אותו עובד שלך.

<שרגא ברוש: אם תיתנו לי לסיים, נצא מפה עם מחיאות כפיים כולנו יחד, אני חושב.

<שרגא ברוש: אני חושב שאת אותה אוכלוסייה חייבים להוביל לצערי ביד, עד הרגע שהם מגיעים למקום עבודה או לקורס הכשרה מתאים או לא משנה מה.

<שרגא ברוש: חלקם לא רוצים לצאת מהבית.

מיקי רוזנטל: הרעיון הוא על חדשים.

מיקי רוזנטל: אם היית לוקח את דורשי העבודה הוותיקים, והיית עושה את התוכנית הזאת, היינו יכולים להאמין לך.

מיקי רוזנטל: אתה לוקח את החדשים.

<שרגא ברוש: אבל זה מהבטחת הכנסה.

מיקי רוזנטל: אבל אתה לא לוקח את הבעייתיים; אתה לוקח את הקלים.

רינה פרנקל: עדיף לקחת את הבעייתיים ולהביא אותם לתעסוקה, לעומת אנשים אחרים.

רינה פרנקל: זה הרבה יותר אפקטיבי.

<שרגא ברוש: אנחנו חושבים, ובואו נשאיר את זה לעובדי שירות התעסוקה, להנהלה, שעדיף לקחת את אלה שמספר חודשים נמצאים במקום הזה, ולמנוע מהם להגיע למקום הבלתי-אפשרי, לתחתית.

<שרגא ברוש: צריכות להיות תכניות אחרות, כנראה, לטפל באלה שבתחתית, אבל אין בכוחנו לעשות הכול עם האמצעים הדלים שיש בשירות התעסוקה.

מיקי רוזנטל: למה אתה לא לוקח אנשים לשירות התעסוקה?

<שרגא ברוש: תנו לי חמש דקות לפני שתשחטו אותי.

מיקי רוזנטל: למה אתה לא קולט אנשים?

<שרגא ברוש: תן לי רגע להציג את דבריי בצורה מסודרת.

<שרגא ברוש: אענה על כל השאלות.

<שרגא ברוש: ובכן, אנחנו מתכוונים לקחת את האנשים שהם בהבטחת הכנסה, שעדיין לא הגיעו לתחתית, במסגרת הפילוט הזה של כמה מאות מובטלים סך הכול.

<שרגא ברוש: זה מעגלי תעסוקה, ולנסות ללוות אותם בסדר גודל, ואנחנו מתכוונים להפגיש אותם פעמיים בשבוע לשעה-שעה וחצי עם אותו יועץ, מנטור, כדי להגדיל את הסיכויים שלו להצליח בהסבות מקצועיות, בהכשרות מקצועיות, ברצון לצאת מהבית, ברצון להיות במקום עבודה.

<שרגא ברוש: זה פילוט.

<שרגא ברוש: הרי המומחיות של האנשים האלה, אין בשירות התעסוקה כרגע.

<שרגא ברוש: אגב, אם אנחנו עושים הכשרות מקצועיות ומלמדים בישול, אין לנו טבחים בשירות תעסוקה.

<שרגא ברוש: אם אנחנו מלמדים מסגרות, אין לנו מדריכים למסגרות.

<שרגא ברוש: את השירותים הללו אנו שוכרים גם היום מחברות שמתמחות בזה.

<שרגא ברוש: הן נשכרות, עושות קורס, מסיימות את הקורס - שלום ולהתראות.

<שרגא ברוש: לכן אנו כרגע במסגרת אותם מכרזים שיש לנו פתוחים, לוקחים את מספר האנשים האלה שילוו לצורך הפילוט.

<שרגא ברוש: אם הפילוט יצליח אני הראשון שאשמח לקלוט 70 או 100 כאלה בשירות התעסוקה, שבחדר הסמוך לפקיד ההשמה יישב היועץ הזה.

<שרגא ברוש: כרגע לצערי היועץ הזה הוא אחד ששכרתי אותו לשבת שעה וחצי או שלוש שעות בשבוע, כי הוא בשירות התעסוקה.

מיקי רוזנטל: שאלות הבהרה.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: הוא חושב שאנחנו טמבלים.

חיים כץ: גם אני שותק.

חיים כץ: תן לו.

<שרגא ברוש: הניסיון לקרוא לזה ויסקונסין או כל שם אחר, זה לא יותר מיחצ"נות, ולמה – אחת, המנטורים האלה לא נכנסים לשום מערכות מחשב חוץ מאשר למערכת דיווח.

<שרגא ברוש: כמו, שאגב, נכנסים הפסיכולוגים החיצוניים או הרופאים החיצוניים, וכותבים לפקיד השמה: אדון נכבד, X היה אצלי היום, וזו דעתי עליו.

<שרגא ברוש: הם לא יכולים לשלול כלום.

<שרגא ברוש: אפילו לא שקל אחד.

<שרגא ברוש: הם כן יכולים לדווח מי לא בא, למרות שצריך לבוא פעמיים בשבוע לשעה-שעה וחצי, ולאותו אחד שמסרב לבוא את אותם פעמיים בשבוע, סמכות מנהל הלשכה לשלול לחודש.

<שרגא ברוש: כל מה שהמובטל הזה צריך לעשות, זה פשוט להתייצב שעה וחצי אצל המנטור הזה, גם אם הוא לא יקשיב לו.

<שרגא ברוש: לא שוללים לו כלום.

<שרגא ברוש: לא מתערבים במערכות המחשב, לא מנהלים את השירות, לא מחליפים את פקידי ההשמה.

<שרגא ברוש: מספקים שירות מקצועי, שלצערי, איננו היום בשירות התעסוקה.

<שרגא ברוש: פניתי לוועד, ואמרתי: מה נפשכם?

<שרגא ברוש: הרי כולנו רוצים שירות טוב יותר, שכולם יאמינו בנו.

<שרגא ברוש: בואו נעשה את הפילוט, בואו נראה שאנחנו מצליחים באוכלוסייה הזו.

<שרגא ברוש: נלך לאוצר יחד, ואני הלכתי, אגב, ויושב פה רן ויעיד על זה.

<שרגא ברוש: אמרתי: חבר'ה, נמצא את הדרך, יש לי הסכמה עם יושב-ראש הסתדרות עובדי המדינה, שנעשה מסלול מיוחד.

<שרגא ברוש: האוצר פוחד שיהיו קבועים במדינה וכל הדברים האלה.

<שרגא ברוש: נמצא מסלול מיוחד שנוכל לקלוט את העובדים האלה, שהאוצר ירגיש נוח שאפשר גם להוציא אותם בקלות בלי שום בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה להוציא עכשיו את העובדים הקבועים.

<שרגא ברוש: אני האחרון שנגד עובדים.

<שרגא ברוש: אל תספרו לי מה זה עובדים.

<שרגא ברוש: אין שום סיכוי או לשום שירות ציבורי או לשום מקום בלי עובדים.

<שרגא ברוש: אני יודע את זה.

<שרגא ברוש: לכן זה פילוט.

<שרגא ברוש: זה לא פוגע בעובדי השירות, זה לא לוקח מסמכותם, ואם הוא יצליח, אני הראשון שאשתף פעולה כדי שהמנטורים האלה יהיו חלק ממעגל שירות התעסוקה.

חיים כץ: אתה לא מאמין למה שאתה מדבר.

<שרגא ברוש: אני ממש מאמין.

חיים כץ: נדמה לך שאתה יושב מול סרדינים.

חיים כץ: היינו שם.

חיים כץ: אני לא ועד העובדים?

חיים כץ: תקשיב, האוצר לא סופר אותך.

<שרגא ברוש: בוא ננסה.

חיים כץ: הוא משתמש בך.

חיים כץ: לא רוצה לנסות, לא רוצה להיות שם.

חיים כץ: אני לא רוצה לקחת סיכון.

<שרגא ברוש: אז בוא לא נטפל באומללים האלה שברחוב.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם עושים תמיד.

<שרגא ברוש: זה שחור-לבן.

חיים כץ: אנחנו רוצים לטפל באנשים, אנחנו לא רוצים להעשיר את החברים של מישהו, ואנחנו יודעים לעשות את זה מתוך הבית.

<שרגא ברוש: מי?

חיים כץ: שירות התעסוקה.

<שרגא ברוש: יש אחד כזה בשירות?

חיים כץ: תכניס אותו.

<שרגא ברוש: אין בעיה.

<שרגא ברוש: גש לאוצר – תביא את הדרך להכניס אותו.

<שרגא ברוש: אני אתך.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אם לא תיתן את זה עכשיו- - -

מיקי רוזנטל: אחר כך הם ייכנסו ויעיפו גם אותך.

<שרגא ברוש: לא אכפת לי לעוף גם היום.

חיים כץ: הם משתמשים בך.

<שרגא ברוש: לא.

<שרגא ברוש: תרשו לי להיות נאיבי.

חיים כץ: אני מכיר אותם, אני עובד מולם.

<שרגא ברוש: חלקכם בכנסת כי אתם נאיביים, אתם חושבים שאפשר לשנות, ואני חושב שאפשר לשנות.

רינה פרנקל: אני יודעת מה אפשר ומה אי-אפשר, כי עבדתי שם, ואני יודעת את כל הכלים שיש בשירות התעסוקה ואת אלה שאין בשירות התעסוקה.

חיים כץ: אילן.

אילן גילאון: אני לא רוצה לשחוט אותך.

אילן גילאון: אני לא בעד השיטה הזאת, ואם הייתי בעדה, אתה לא היית מהראשונים שהייתי רוצה לטפל בהם.

אילן גילאון: אני רוצה לומר משהו לזכותך.

אילן גילאון: אני לא מאשים לעולם אנשים בנאיביות.

אילן גילאון: זו תכונה בסדר גמור בעיניי.

אילן גילאון: אבל שרגא, אני חושב שבאופן טראגי אתה לא מבין בכלל מה התפישה שלנו, על מה הוויכוח בבסיס, במקור.

אילן גילאון: אם הייתי רוצה לסכם כבר את הדיון הזה, הייתי אומר שאני רוצה להציע לכם לשנות את השם ויסקונסין לשם אמריקאי, כי צריך מנטורים – פניקס, כי זה עדיין שם אמריקאי, וזה עוף חול שכל הזמן קם לך, ועוד צורה, ופעם הוא מעגלים ופעם הוא אורות ופעם הוא זה.

אילן גילאון: בסופו של דבר הוועדה הזאת על דעת אנשים מן השמאל ומן הימין ומכל מפלגות הבית חושבת – איך סבא שלי היה אומר – כדי שלא תהיה אבטלה, צריך שתהיה עבודה.

אילן גילאון: אפילו אם לחילופי חילופין הייתי מסכים, כי תכף תגיד מה המקורות, כמה עולה השמה כזאת.

אילן גילאון: ושרגא, אתה יודע שיש אפשרות למנטור הזה שאתה מדבר עליו, יועץ, להמליץ לשלול באמת השלמת הכנסה מאדם.

<שרגא ברוש: רק אם הוא לא מגיע.

<שרגא ברוש: אחד לא יישלל, אני אחראי.

אילן גילאון: בניגוד לחיים, אני חושב שאתה כן מאמין.

אילן גילאון: אתה פשוט לא מבין בכלל מה הבסיס של הוויכוח שלנו.

אילן גילאון: הבסיס של הוויכוח שלנו הוא בזה שפעם היה ויכוח גדול בינינו לבין פלוני באוצר.

אילן גילאון: לא אומר את השם המסוים.

אילן גילאון: הוא אמר לנו: מדינה זה כמו עסק – היא צריכה להיות יעילה, זולה, שהכול יעלה לנו בזול, אז אמרתי: אם כך, למה אתם לא מוכרים את כל המפעל הציוני בבת אחת?

אילן גילאון: מה אתם מפרקים כל פעם - פעם את לשכת התעסוקה, פעם זה, פעם אחרת.

אילן גילאון: תמכרו את כל המפעל הציוני, ואז תשאלו אם הם מוכנים לקנות את זה במחיר שהושקע בו.

אילן גילאון: אמרו לי: מה פתאום?

אילן גילאון: אין דבר כזה.

אילן גילאון: המפעל הציוני עלה יותר.

אילן גילאון: היה נושא אחד שחשבנו שהוא לא צריך להיות מופרט, כי אם כבר הייתי הולך לחילופי חילופין לשיטה שלך, הייתי רוצה, שאם כבר יהיה מופרט, שלפחות יהיה לי זול.

אילן גילאון: כאשר השמת מקום עבודה, ואתה יודע את זה, במקרה הזה עולה - אני מהממעיטים - פי שבעה יותר מאשר באמצעות לשכת התעסוקה – יש המרחיבים שאומרים פי 24 – הפרטה שהיתה צריכה להביא אותי לתוצר יותר זול, מביאה אותי לתוצר יותר יקר.

אילן גילאון: יש הרבה דברים שאינם מובנים בעניין הזה.

אילן גילאון: נאמר פעם אחר פעם, כאשר ניסו להכניס לנו את התוכנית הזו מהדלת, זרקנו אותה מהחלון.

אילן גילאון: כאשר זרקנו אותה מהחלון, הכניסו אותה מהמרפסת.

אילן גילאון: אני לא מבין את האניגמה הזאת – מה עומד מאחורי זה, שאתה בתמימותך חושב – אנחנו מדברים על העקרונות הללו: אל"ף, שאין איש סמכות מלבד גורם ציבורי לשלול ממישהו קצבה, או להמליץ לשלול ממישהו קצבה, בעת שאנחנו לא רוצים את ההפרטה של זה.

אילן גילאון: אנחנו לא רוצים להוציא את זה למכרז.

אילן גילאון: אתה נכנסת – תתחיל להכין את עצמך, וזה מה שנאמר פעם אחר פעם - תכין את עצמך, שלשכת התעסוקה תטפל בתעסוקה.

<שרגא ברוש: אני מסכים אתך.

אילן גילאון: לו היינו לוקחים עכשיו – אין לי התשובה המיידית, אבל תבחן את זה - את ההשקעה במנטורים האלה לאורך כל הזמן, כמה מקומות עבודה היית יכול לקנות עם שכר מכובד לאנשים, לא היית צריך שום דבר.

אילן גילאון: לא היית צריך לאמן אותם לכלום; היית פשוט קונה מקומות עבודה.

אילן גילאון: מדינת ישראל צריכה מקומות עבודה עתידניים מאוד בתחום נגישות, בתחום סייעות.

אילן גילאון: כל מה שאתה רוצה.

אילן גילאון: אפשר היה להמיר את זה בכסף אמתי, לתת לאנשים עבודה.

אילן גילאון: אתם העסקתם קצת – לא היית אז – את החברות האלה.

<שרגא ברוש: אבל אנחנו מתנגדים לזה.

<שרגא ברוש: שירות התעסוקה מתנגד לזה.

חיים כץ: מאחר שאנחנו מכירים את המגרש, אני לא יודע אם לומר יותר ממך או פחות ממך.

חיים כץ: אתה בכל זאת עמדת בראש גוף שייצג עבודה מכובדת במדינת ישראל, ואתה כתעשיין שגם דאג לעובדיו- - -

<שרגא ברוש: ושיתפתי פעולה עם העובדים שנים ארוכות.

<שרגא ברוש: אני מצטער שזה לא כך היום.

אילן גילאון: אתה איש הגון.

חיים כץ: הזדקנת.

חיים כץ: כולנו מזדקנים.

חיים כץ: נעשית נאיבי.

חיים כץ: אתה רוצה לחזור לילדות, מסתלבטים עליך.

חיים כץ: בבקשה.

אילן גילאון: אתה איש הגון.

אילן גילאון: אל תטעה.

אילן גילאון: גם לנו יש עבודה.

אילן גילאון: התכנסנו פה לא מזמן, אמרנו את מה שאמרנו.

אילן גילאון: למה אתם עושים מהלך עוקף כזה?

אילן גילאון: אם הייתי מישהו אחר, הייתי אומר לך: זה ממש מעליב.

אילן גילאון: אתה רוצה לתת גם לנו מנטור בעניין הזה?

אילן גילאון: למה לעשות דברים שהם עוקפי ועדה, עוקפי כנסת.

אילן גילאון: אני חושב שאנחנו שותפים להם, אני לאורך כל הדרך, ללשכת התעסוקה.

<שרגא ברוש: אולי אני באמת נאיבי בצורה קיצונית, אבל כשאני מבין את עמדת הוועדה הזאת, שאין להם ברמה העקרונית נגד הנושא של לקחת את העובדים האלה, שלא מצליחים להשתלב בעבודה, ולהכשיר אותם.

יעקב מרגי: אין.

מיקי רוזנטל: תעשו את זה בשירות התעסוקה ולא באמצעות קבלנים פרטיים.

<שרגא ברוש: אני אתכם.

<שרגא ברוש: אני צריך להוכיח למישהו שאנחנו יודעים לעשות את זה.

<שרגא ברוש: יש אפשרויות – אחת, שתכפו עליהם שאנחנו נעשה את זה.

<שרגא ברוש: מצוין, אני אתכם.

<שרגא ברוש: יש אפשרות שנייה, שזה לא מצליח לכם, ואתם לא מצליחים לכפות עליהם שאנחנו נעשה את זה, שנוכיח להם שאנחנו יכולים לעשות את זה.

<שרגא ברוש: איך נוכיח להם?

<שרגא ברוש: ניקח אוכלוסייה מסוימת – 300, 400, 1,000 איש – זה הרי לא פותר את בעיית האבטלה.

<שרגא ברוש: נעשה את העבודה.

<שרגא ברוש: נראה מה אחוז ההשמה בקרב 1,000 האיש האלה מול האחרים, ואז איפה אנחנו כאילו חלוקים, שאנחנו לא חלוקים - את אותם אלה שהיום שכרנו בחוץ לשלוש שעות בשבוע, להיות המנטורים, מחר נקלוט אותם בשירות התעסוקה, אבל יחד נוכל להוכיח לאוצר שבעלות של 70 איש הלכו כמה אלפים לעבוד.

חיים כץ: תחת איזה משרד אתה עובד?

<שרגא ברוש: אני לא עובד תחת אף אחד.

<שרגא ברוש: אני עובד תחת בורא עולם.

חיים כץ: שירות התעסוקה, לאיזה משרד הוא שייך?

<שרגא ברוש: האחריות המיניסטריאלית – של משרד הכלכלה.

חיים כץ: איפה נציגי משרד הכלכלה?

<שרגא ברוש: אין לי מושג.

<שרגא ברוש: שאל אותם.

חיים כץ: זה לא מעניין אותם.

חיים כץ: שלחו אותך.

חיים כץ: למה הם לא פה?

חיים כץ: מה, הם שלחו אותך לשחיטה?

<שרגא ברוש: תתקשר ותגיד: אני עוצר את העבודה עד שאתם מגיעים לפה.

חיים כץ: אמרת להם: אני מכיר את האנשים.

חיים כץ: הייתי ידיד עובדים.

חיים כץ: אותי הם לא ישחטו.

<שרגא ברוש: אני עדיין ידיד עובדים.

<שרגא ברוש: לא דיברתי אתם מילה, בהן צדקי, ואת השר פגשתי בפעם הראשונה והאחרונה כשנכנס לתפקידו.

מיקי רוזנטל: אתה עלה תאנה לערווה שלהם, זה הכול.

<שרגא ברוש: לי אכפת.

<שרגא ברוש: לשלושתנו אכפת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא שחקן יחיד במערכה.

אורלי לוי אבקסיס: בלי המיניסטר דבר לא יזוז.

חיים כץ: אם אכפת, ואני מאמין שאכפת, למה עופר סוגר את שירות התעסוקה?

חיים כץ: הוא אומר – שרגא בא בהתנדבות.

חיים כץ: הוא בא למילואים לתרום למדינת ישראל.

חיים כץ: הוא אוהב את שירות התעסוקה.

חיים כץ: בשבילו זה שירות מילואים.

חיים כץ: בשבילי זה פרויקט חיים.

חיים כץ: אני לא מוכן לקחת סיכון, לפרק את שירת התעסוקה.

חיים כץ: לשרגא יש לאן ללכת – לי אין לאן ללכת.

<שרגא ברוש: יושב פה דורון קרני ועופר, לפני שבועיים אמרתי את זה בחדר אצל אריאל יעקובי – בואו נעשה את הפילוט מסיבה פשוטה: בואו נרים את קרנו של השירות כדי להוכיח לכולם, שאי-אפשר לסגור את זה, גם כשאני ובועז נלך משם.

חיים כץ: אם אני יושב במקום עופר, לא הולך לפילוט, לא נותן לך.

חיים כץ: אומר לך, שרגא, אתה בא לתרום.

חיים כץ: עם האנשים שלנו תשביח את שלנו, תיצור לנו מנטורים, נקלוט אנשים.

<שרגא ברוש: מי עכשיו נאיבי?

<שרגא ברוש: אתה או אני?

חיים כץ: אתה.

<שרגא ברוש: אין בעיה.

<שרגא ברוש: נהפוך את עופר עכשיו למנטור.

<שרגא ברוש: אני מסכים.

חיים כץ: תקלוט.

<שרגא ברוש: אני נאיבי.

<שרגא ברוש: איך קולטים בשירות הציבורי?

<שרגא ברוש: בואו נפתור את זה.

<שרגא ברוש: חיים, בוא נלך לזה.

<שרגא ברוש: איך פותרים את זה?

מיקי רוזנטל: לא קלטו אף אחד בשירות התעסוקה בשנים האחרונות?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

<שרגא ברוש: שהוועדה תודיע לממשלה שעד שלא קולטים לשירות, שהממשלה לא תופיע פה יותר.

חיים כץ: שרגא, משתמשים בך.

חיים כץ: אם הם היו רוצים, הם היו מביאים היום בשכר של 100 אלף שקל לאחד, אם היו רוצים.

<שרגא ברוש: אני צריך לקלוט בחוזים אישיים, כי הם רוצים שאשלם 6,000 שקל.

<שרגא ברוש: על מה אתם מדברים?

<שרגא ברוש: עופר יודע את זה.

<שרגא ברוש: אתה יכול לקלוט מנהל של לשכת עבודה ב-6,000 שקל?

<עופר לוי: יש גם אנשים שיעבדו ב-6,000 שקל.

<עופר לוי: רק הבחירה שלכם היתה לקחת אנשים אחרים תחת חוזים, מאחר שאתם רוצים שיפסיקו את העבודה.

חיים כץ: אתה לא המטרה פה.

חיים כץ: צר לי שלא הגיעו המיניסטר והאנשים שלו.

חיים כץ: צר לי שהם זרקו את זה עליך.

חיים כץ: אנחנו אוהבים אותך.

<שרגא ברוש: תסגרו את הוועדה בשבילם.

<שרגא ברוש: מה אתם רוצים ממני?

אילן גילאון: האוצר פה?

חיים כץ: האוצר פה.

חיים כץ: שרגא, צר לי שזה ככה.

חיים כץ: אנחנו מכירים אותך, את יושרך.

חיים כץ: אנחנו חושבים שאתה טועה, ואנחנו לא רוצים ללכת אתך להרפתקה הזו.

<שרגא ברוש: אין לנו זכות לא לעשות כלום.

<שרגא ברוש: אם יש דרך חליפית - - -

חיים כץ: לאנוס את הממשלה.

חיים כץ: ברגע שאתה נותן להם פילוט, הם אומרים: הנה, התחלנו לאכול את החזיר.

חיים כץ: שרגא, הקרב לא נגדך, ואתה לא מדבר יותר.

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: תן לאחרים להתבטא.

חיים כץ: אמרת את שלך.

חיים כץ: נלחמת את מלחמת הממונים שלך.

<שרגא ברוש: אל תגיד לי את זה.

אילן גילאון: הוא זועק לעזרה.

חיים כץ: הוא יקבל את העזרה.

חיים כץ: חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: יש לי שלוש בעיות עם העניין.

מיכל בירן: אם הגיע מנכ"ל משרד הבריאות, שרגא, שכל הקונספט שלך, תעשו פילוט, הוא יהיה טוב, התוצאה של זה תהיה שיגדל האמון בכם, גמזו יכול לספר לכם שזה לא עובד ככה.

מיכל בירן: גם קופות החולים, למשל, שאומרים שהן מאוד יעילות, הן מצ'ופרות בזה שמקצצים בתקציבן, אז החלום שלך, שאם תהיו יעילים, מישהו יתגמל אתכם על זה, הוא מופרך.

מיכל בירן: לי יש שתי בעיות עם התוכנית הזאת: אחת, שהיא לא טובה, והשנייה, שהיא לא של שירות התעסוקה.

מיכל בירן: יכול להיות שהיה פה בלבול.

מיכל בירן: יכול להיות שאתם חושבים שהבעיה שלנו עם התוכנית זה השם, ואתם משתדלים עושים כמיטב יכולתכם לטפל בבעיה הזו.

מיכל בירן: אבל זו לא הבעיה.

מיכל בירן: זה נאמר על-ידי כל חברי הכנסת בצורה מפורשת.

מיכל בירן: לא ניתן יד להפרטת שירות התעסוקה.

מיכל בירן: כולנו מסכימים שיש בעיה בשירות הציבורי בכלל וגם בשירות התעסוקה.

מיכל בירן: כל מה שביקשנו, אנחנו לא מתנגדים, ואמרנו את זה רן, לנציגי האוצר, גם לך וגם למשה בר סימן טוב.

מיכל בירן: אנחנו חושבים שתעסוקה במדינת ישראל זה חשוב.

מיכל בירן: צריך תוכניות טובות.

מיכל בירן: תגיעו עם תוכניות שעוזרות, שצריך שנעזור לכם לקלוט כוח אדם איכותי ונריב מול האוצר על תקציבים – נהיה אתכם בזה.

מיכל בירן: זו לא הבעיה.

מיכל בירן: הבעיה השנייה היא, עם כל המנטורים, שרגא, זו פשוט בדיחה.

מיכל בירן: הבעיה של אנשים זה שגם בחלקים מסוימים של שוק התעסוקה אין עבודה, והדבר השני, שהאנשים האלה, אין להם ההכשרה המתאימה כדי להיקלט במשרות הפנויות בשוק העבודה.

מיכל בירן: כשאתה שולח אותם לכתוב קורות חיים, שמה שהם יכתבו בו זה שהם היו מנקה, זה לא יפתור את הבעיה.

מיכל בירן: לעומת זאת, אם הייתם נותנים הכשרות מקצועיות אמתיות- - -

<שרגא ברוש: מי ייתן?

מיכל בירן: גם כשאתה אומר ששירות התעסוקה מתנגד לוויסקונסין, בועז היה אצלי במשרד יחד עם משה בר סימן טוב, וביקש לקיים את ויסקונסין מתוך האמירה ששירות התעסוקה לא יכול לעשות את זה.

מיכל בירן: בועז, זה תפקידך.

מיכל בירן: תדאג ששירות התעסוקה יצליח לעשות את זה.

מיכל בירן: אנחנו ניתן לכם את הגיבוי המלא, אבל כשאתה קורא לזה פילוט, אני קוראת לזה ניסוי בבני אדם.

מיכל בירן: בבקשה, תפסיקו עם השטויות האלה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חברת הכנסת רינה פרנקל.

חיים כץ: נכון שאת לא בתור עכשיו, אבל מאחר שעבדת בשירות התעסוקה, אני רואה שאת נקרעת.

רינה פרנקל: אני נקרעת, כי אני מכירה את החומר מבפנים.

רינה פרנקל: כולנו רוצים שהאוכלוסייה הזאת תצא לעבודה.

רינה פרנקל: אני כמו אף אחד אחר פה יודעת עד כמה קשה בשירות התעסוקה להתמודד עם זה.

רינה פרנקל: אין כלים נדרשים, יש עומס רב – אני יודעת.

רינה פרנקל: שיטות העבודה לא מאפשרות לטפל באופן פרטני בבני אדם.

רינה פרנקל: שירות התעסוקה גם היום משתמש בלשכור את השירותים האלה מחברות חיוניות.

רינה פרנקל: אף אחד לא מדבר פה על הפרטה.

רינה פרנקל: אין פה שום קשר להפרטה.

רינה פרנקל: מדובר בה בתוכנית ניסיונית, שהיא יכולה רק לעזור.

רינה פרנקל: אז, בסופו של דבר- - -

אורלי לוי אבקסיס: את מציגה את האוצר עכשיו או את שירות התעסוקה?

אורלי לוי אבקסיס: באיזה כובע?

רינה פרנקל: רק של שירות התעסוקה.

חיים כץ: היא חברת כנסת שמביעה את דעתה.

אורלי לוי אבקסיס: ביקשתי הבהרה.

רינה פרנקל: אני מדברת מתוך ידיעת החומר, מבפנים.

רינה פרנקל: אני יודעת שאם, למשל, התוכנית הניסיונית הזו לא תצליח, אנחנו יכולים לבקש את הנהלת שירות התעסוקה לבוא בתום התוכנית, ולמסור לנו עדכון על התוכנית, אם הצליחה או לא.

רינה פרנקל: לא הצליח – לא קרה כלום.

רינה פרנקל: אנחנו דיברנו על תוכניות חיצוניות.

רינה פרנקל: אנחנו לא נתנו לזה יד.

רינה פרנקל: עכשיו שירות התעסוקה מפקח על כל התוכנית הזו.

רינה פרנקל: אז מה רע בזה?

רינה פרנקל: האנשים הללו לא מוכנים לצאת לעבודה.

רינה פרנקל: האנשים האלה גם במשרות הקיימות לא יודעים להציג את עצמם, גם במשרות שיש היום בשוק כמו סיעוד, כמו עבודות מתכת.

רינה פרנקל: יש המון.

רינה פרנקל: האנשים האלה לא מוכנים, ואני אומרת מידיעת החומר, שהתוכנית הזו יכולה רק לעזור; לא יכולה לקלקל בכלום.

מיכל בירן: לפחות יגלו- - -

רינה פרנקל: אין פה שום דרך להפרטה, נקודה.

חיים כץ: רינה, שמחתי שאמרת את דעתך.

חיים כץ: אף אחד בוועדה לא יסתום לך את הפה, גם אם דעתך נוגדת דעה של אחר.

חיים כץ: אנחנו לא קיבוץ, שכולם חייבים להביע אותה דעה.

מיקי רוזנטל: מזמן לא היית בקיבוץ.

חיים כץ: משכתי את דבריי בחזרה.

חיים כץ: כל אחד, גם אם לא נעים לנו לשמוע, או אנחנו חושבים שהוא שוגה, או אם דעתו שונה, זכותו להביע את דעתו.

חיים כץ: דעתו תישמע.

חיים כץ: אני לא חשוב שמכובד שנפריע לו, אם הוא אומר משהו אחר.

חיים כץ: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: לא אתייחס לפארסה של שינוי השמות – אורות לתעסוקה, פרוז'קטור לעבודה, נגמר מהבדיחות האלה.

מיקי רוזנטל: לא אתייחס למאמץ לעקוף את סמכות הכנסת, שזה חמור מאוד.

מיקי רוזנטל: אני מאמין לך, כוונתך טובה.

מיקי רוזנטל: אני גם מכיר אותך קודם, וכוונתך טובה.

מיקי רוזנטל: אני מכיר את יחסך לעובדים.

מיקי רוזנטל: אבל אני רוצה לומר לך למה אתה לא רואה את התמונה הגדולה.

מיקי רוזנטל: זו התמונה הגדולה: לא רק יש מתקפה מאורגנת על העבודה המאורגנת במדינת ישראל; יש התקפה מאורגנת על הסמכויות השלטוניות של מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: זה בכל המגזרים, שאתה רואה את שירות התעסוקה, אבל משרד המשפטים מפריט את התביעה.

מיקי רוזנטל: זה מתרחב כל הזמן.

מיקי רוזנטל: את מקרה בתי הסוהר אתה מכיר.

מיקי רוזנטל: עוד דקה נקבל דוח של ועדת גרמן, שבו ייכנסו גורמים פרטיים לתוך בתי החולים הציבוריים.

מיקי רוזנטל: יש מתקפה על סמכויות המדינה.

מיקי רוזנטל: שלילת קצבה וגם בשרשור היא סמכות מובהקת של המדינה.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר לאפשר את זה.

מיקי רוזנטל: יש כבר הרבה סדקים באונייה.

מיקי רוזנטל: כל פעם בא מישהו במקום שלו הקטן, ואומר: אני רוצה לעזור, אני רוצה להראות ששירות התעסוקה הוא טוב, ורק קצת נאזן.

מיקי רוזנטל: אתה פותח את הדלת למישהו אחר.

מיקי רוזנטל: נדמה לך שאתה פותח את הדלת לטובת שירות התעסוקה ולטובת המובטלים; אתה פותח את הדלת לטובת עריצי ההפרטה של מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: הם מפעילים אותך כמו מריונטה.

מיקי רוזנטל: אתה בכלל לא מבין את זה.

מיקי רוזנטל: לכן כדאי לך עכשיו לסגת.

מיקי רוזנטל: אלה דברים חמורים, ואני עומד מאחוריהם.

מיקי רוזנטל: אתה גם תגורש מהעיר וגם תאכל את הדגים המסריחים.

<שרגא ברוש: זה לא נורא.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: חברת הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אמרה חברת הכנסת מיכל בירן, שאחת הבעיות, שהתוכנית לא טובה.

יעקב מרגי: אני אומר, אולי היא טובה, אבל לא מאמין בה.

יעקב מרגי: זה הבסיס.

יעקב מרגי: המצוקה שלך לגייס עובדים היא לא אמתית, לא שלך.

יעקב מרגי: אני מדבר אליך כאל משרד עכשיו.

יעקב מרגי: היא לא אמתית.

יעקב מרגי: כשהמדינה רואה משבר, היא זועקת.

יעקב מרגי: אחת הבעיות של הצמיחה במדינה, כל המדדים שאנחנו רוצים להידבק אליהם, זה להכניס, לשתף בשוק העבודה אוכלוסיות מסוימות, ולהגדיל את כושר התעסוקה.

יעקב מרגי: בכבאות היה משבר - האוצר גייס.

יעקב מרגי: ברשות ההגירה – גייס.

יעקב מרגי: מגייסים.

יעקב מרגי: אלא שבשירות התעסוקה כבר שנים רבות, אני לא יודע להצביע מתי אושר תקן נוסף, אם בכלל.

יעקב מרגי: אז איך אתה רוצה שניתן אמון?

יעקב מרגי: אני נאיבי.

יעקב מרגי: עוד לא החלטתי אם זה טוב או לא טוב.

יעקב מרגי: שמעתי אותך הבוקר בשידור, שמעתי אותך פה.

יעקב מרגי: לכאורה הכול טוב.

יעקב מרגי: יש לך בעיה קשה, לתת לחברים פה להאמין בזה.

<שרגא ברוש: תבואו עם תוכנית אחרת.

יעקב מרגי: אנחנו באנו ממקום אחר.

יעקב מרגי: גם בהיותי שר וגם כחבר כנסת בקדנציות הקודמות – האוצר למד שיטה: פעם היה חוטף זבנג לשרירי הבטן - היה חוזר מטר וחצי אחורה.

יעקב מרגי: היום הוא מכניס אצבעות הרגל בין הרגל למשקוף, ואחר כך אין לך שליטה עליו.

יעקב מרגי: אין לנו אמון.

יעקב מרגי: יש פה צעד אחר צעד להפריט את שירות התעסוקה.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי: פילוט – סליחה, מה אתם חושבים שאנחנו?

יעקב מרגי: כשאני לוקח את רשימת הערים, איזה פילוט?

יעקב מרגי: מה נשאר לך פה?

יעקב מרגי: ראש העין וקריית גת?

יעקב מרגי: זה פילוט?

<שרגא ברוש: הפילוט זה כמות המובטלים.

<שרגא ברוש: לא חשוב איפה הם גרים.

יעקב מרגי: זנחתי את כל התיאוריה שלי, והולך כרגע על האמון, למה אין לי אמון.

יעקב מרגי: כשאני אומר לך, אל"ף, שאתה מגייס, מצד אחד, מיקור חוץ, ומצד שני, לא מקבל תקנים לשירות התעסוקה, הכיוון ברור.

יעקב מרגי: מצד שני, כשאתה אומר לי פילוט, ולוקח נתח רציני, אף אחד לא רוצה לעודד תרבות קצבאות.

יעקב מרגי: הלוואי שכולנו נצליח להבטיח לכל מובטל במדינה הזו מקום עבודה.

יעקב מרגי: בדיון הקודם פה שאלתי שאלה.

יעקב מרגי: אחזור עליה: נעשתה עבודת מחקר מתוך כל מקבלי הבטחת הכנסה קשה, קלה, בינונית – מישהו עשה עבודת מחקר, כמה מהם בכלל ברי-השמה?

יעקב מרגי: ייעוד - לאן?

יעקב מרגי: חקרו כמה מהם בעלי לקויות, שנצטרך למצוא להם עבודה שיקומית?

יעקב מרגי: אתה מכיר את הבעיות האלה.

יעקב מרגי: איך אתה רוצה שהשולחן הזה, ככל שיהיה מכובד פחות, יבלע את זה?

יעקב מרגי: אנחנו לא מסוגלים.

רינה פרנקל: גם למחקר צריכים תקנים.

חיים כץ: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: מראש אני מתנצלת שאצטרך תכף לצאת.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי להבהיר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אנחנו מכירים את התוכנית הזו מהכנסת הקודמת, איך הוועדה הזו, וחלקם חברים שהיו פה קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה פה גם חברים חדשים, שמבינים את שורש העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבמשרד הכלכלה והאוצר בנו על זה שאדוני היושב-ראש אולי יהפוך להיות שר או יתמנה לתפקיד אחר, ואז יוכלו להביא את זה ליושב-ראש אחר, שלא מתמצא בחומר.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה נעשה פה ניסיון אחר ניסיון לחסל את שירות התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שהתוכנית הקודמת, התקציבים שרצו להפנות אליה בפריסה הארצית היו 800 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על זה.

אורלי לוי אבקסיס: 800 מיליון שקלים, שהיו עולים למשק הישראלי כדי לא לייצר מקומות עבודה אלא להפוך להיות מין שחקני תיווך בין חברות כוח אדם לבין דורשי העבודה, ולייתר לחלוטין את שירות התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר המדינה רוצה להפריט, לחסל שירות מסוים, היא עושה זאת באופן עקבי.

אורלי לוי אבקסיס: ולראיה גם תוכנית ויסקונסין, שכל הזמן משנים לה את השם, אבל אני מנצלת את ההזדמנות שנמצא פה מנכ"ל משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: כך עשו בדיוק בנושא בריאות התלמיד.

אורלי לוי אבקסיס: ניסו לאורך שנים להפריט – בהתחלה היו חברי כנסת, וגם שלי יחימוביץ נמצאת פה, אבל היה גם ליצמן וגם חברים אחרים, שנלחמו במגמה.

אורלי לוי אבקסיס: היתה להם מין שעת כושר מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: לאחר שלקחו משם תקציבים, צמצמו את השירות, ואז אמרו: השירות נכשל, ולכן אנחנו צריכים למקסם את התוצאה ולמקסם את ההישגים.

אורלי לוי אבקסיס: הפריטו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, גמזו מהנהן.

אורלי לוי אבקסיס: הפריטו את זה לחברות חיצוניות.

אורלי לוי אבקסיס: עלה יותר כסף למדינה.

אורלי לוי אבקסיס: השירות נכשל טוטלית.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך היו צריכים לעשות מבצעי חיסונים.

חיים כץ: הם רצו לחסן כל ילד בשבע שניות.

חיים כץ: זה היה מכסת החיסון בהפרטה.

חיים כץ: מגיע ילד בן 6 – טאק, שבע שניות.

שלי יחימוביץ': 40 שניות.

אורלי לוי אבקסיס: על הדרך הם היו צריכים להתרשם מהבעיה הבריאותית הנוספת.

אורלי לוי אבקסיס: הרי יודעים במשרדים, הן באוצר והן במשרד הכלכלה, מה הפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם הם רוצים לתת אותו או לא.

אורלי לוי אבקסיס: הפתרון הוא גם לבדוק מה צורכי המשק.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו צריכים, למשל, יותר אנשים בתחום החשמל, יותר אנשים, למשל, בתחום התיירות – ראינו פה אותם קורסים שביטלו, של 100 אחוז השמה.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, הנושא הזה הוא נמצא על סדר-יומנו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מה שצריך להיות פה בדיון.

חיים כץ: משפט מצוין לסיכום.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לחדד אותו בנקודה אחת:

אורלי לוי אבקסיס: עד שלא יעשו את ההכשרות האמתיות- - -

<שרגא ברוש: גם לזה מתנגד הוועד.

חיים כץ: אל תענה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מגני הוועד.

קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, ישנן הכשרות שנותנות לאותו דורש עבודה תעודה.

אורלי לוי אבקסיס: יידעו למלא קורות חיים.

אורלי לוי אבקסיס: מה יעזור להם, אם אין להם התעודה שמתאימה אותם לדרישת המשק?

אורלי לוי אבקסיס: השורה התחתונה - צריך לטפח את ההכשרות תחת הכנפיים של שירות התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: רק כך נדע להתאים את דורשי העבודה למשק.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: עדי קול.

רינה פרנקל: המון הכשרות עדיין מתבצעות בשירות התעסוקה, וזה לא כל כך עוזר.

אורלי לוי אבקסיס: רינה, כנראה השתנו כמה דברים מאז.

עדי קול: תודה.

עדי קול: לא אחזור על הדברים שנאמרו פה.

עדי קול: אני חושבת שהבנתם את עמדת הוועדה.

עדי קול: אנחנו נפגשים לראשונה, אבל עם כל הצוות נפגשנו כאן בדיון הקודם לגבי ויסקונסין.

עדי קול: אני חושבת שהיה ברור שאמרתם – לפחות אמר את זה מש בר סימן טוב: אנחנו רוצים לשתף פעולה – באנו עם תוכנית גולמית, נקבל את ההערות שלכם, נבנה את זה ביחד, נראה איך יוצאים.

עדי קול: השאלה, למה, אם אתם כל כך מאמינים בתפישה שלנו, בחשיבה שלנו כוועדה, למה לא באים אלינו ולמה עושים את הדברים האלה כמחטף?

עדי קול: סיכמנו שהמטרה המשותפת שלנו היא שהאנשים שלא מושמים היום בתעסוקה, יוכלו להיות מושמים.

עדי קול: אנחנו מקבלים את הדברים האלה במחטף, במחשכים.

עדי קול: אנחנו לא יודעים פרטים על התוכנית, לא יכולים להשפיע- - -

<שרגא ברוש: בשירות התעסוקה עושים הרבה דברים.

<שרגא ברוש: לא כל דבר באים לוועדת העבודה.

עדי קול: לא בכל תוכנית שלכם אתם מבקשים, שוב, לעשות מעשה שכבר נבדק פה.

<שרגא ברוש: זה לא אותו מעשה.

עדי קול: מכיוון שגם בועז יודע את זה וגם רן, את המכרז של ויסקונסין אני מכירה מההתחלה עד הסוף.

עדי קול: קראתי את כל הדוחות שהיו.

עדי קול: קשה מאוד למצוא הרבה שינויים.

עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לפרטי התוכנית הזאת, כי אם אתם רוצים שנדון בתוכניות, תציגו אותן לפני.

עדי קול: כתוב שהיום, 15.1, התוכנית יוצאת לפועל.

עדי קול: אז אין לנו שום דרך להשפיע ולעצב.

עדי קול: מי בודק אי-כשירות תעסוקתית?

עדי קול: מה זה אומר, אי-שיתוף פעולה?

חיים כץ: אל תענה.

<שרגא ברוש: הכול אנשי השירות.

עדי קול: אל תענה לי.

עדי קול: לא ביום שהתוכנית יוצאת לפועל.

עדי קול: כתבו אלפי דוחות על ויסקונסין.

עדי קול: נגעו בכל הנקודות הבעייתיות.

עדי קול: אתם גם יודעים מה מטריד אותנו מראש, וכביכול אתה טוען שיש לכם תשובות טובות.

עדי קול: אז למה לא באת קודם ואמרת: אנחנו רוצים לעשות פילוט.

עדי קול: בפילוט הזה נבדוק.

עדי קול: השתמשתם - יש פה תבת ויש פה סטרייב - שני ארגונים שהוקמו על ידי הג'וינט בחצי מימון של המדינה.

עדי קול: זה עוד חצי ההפרטה הזאת.

עדי קול: הם בנו את התוכנית.

עדי קול: יש להם מנטורים, והם עושים את זה די טוב.

עדי קול: סטרייב, יש להם נתונים מאוד טובים.

עדי קול: למה ללכת החוצה?

עדי קול: בניתם את זה אתם?

עדי קול: שהם יפעילו את זה, שהם יעבירו את התוכניות.

<שרגא ברוש: אז עכשיו בואי נתווכח על הזהות.

<שרגא ברוש: היות שמותר לא עובדי המדינה אלא סטרייב, אז בואי נתווכח על הזהות של המנטור.

עדי קול: יש צעדים.

עדי קול: משפט אחרון.

עדי קול: יש לכם אלטרנטיבות.

עדי קול: אתה מציג פה עמדה כאילו זו האופציה היחידה שלך.

עדי קול: אין לך עובדים, אתה לא יכול להכשיר אותם, וזהו.

עדי קול: ויש אופציות גם בפנים, גם אופציות אלטרנטיביות, שאומרות: רגע, אנחנו לא הולכים לכל הפרטה.

עדי קול: אני הייתי צריכה לשאול מי החברה שזכתה, איך היא זכתה, כמה חברות הגישו למשרד.

עדי קול: אנחנו לא יודעים כלום.

עדי קול: יש דרך לעשות את זה.

עדי קול: תודה.

חיים כץ: שלי, בבקשה.

שלי יחימוביץ': שרגא, אני מרגישה תחושת אי-נוחות לעמוד מולך מהצד השני של המתרס, כי אני יודעת שאתה אדם שלא רוצה לפרק את העבודה המאורגנת.

שלי יחימוביץ': יש לך היסטוריה מצוינת ביחסים עם ארגונים יציגים, גם במפעל שלך.

שלי יחימוביץ': יש ועד, ואתה יודע לכבד את הברית הזאת בין תעשיינים לבין עובדים, ודאי עובדים מאורגנים.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את הדיבורים על פילוט.

שלי יחימוביץ': כבר היינו בפילוט.

שלי יחימוביץ': הוא עלה מאות-מיליוני שקלים.

שלי יחימוביץ': קראו לו ויסקונסין.

שלי יחימוביץ': הוא יצא לדרך.

שלי יחימוביץ': מעולם לא נעשתה עבודה כל כך מעמיקה סביב פילוט כמו סביב השולחן הזה בוועדה הזאת, כשחברי הכנסת למדו את הפילוט הזה על בוריו ולא רק בדיונים בוועדות.

שלי יחימוביץ': יצאנו למרכזים, דיברנו עם עובדים, היינו ערים לרמאויות, לסיבות שהחברות הפרטיות עשו על הגב של המדינה.

שלי יחימוביץ': בכל הפילוט הזה, שעלה מאות-מיליונים, וקראו לו ויסקונסין, ואחר כך הוא הפך לאורות תעסוקה ואחר כך לחוזרים לעבודה ועכשיו הוא חוזר אלינו בדלת האחורית עם מעגלי תעסוקה – משנים לנו השם; אם ישנו את השם, לא נרגיש מה עושים – אחרי עבודה כל כך יסודית, שהכנסת אמרה את דברה עם כל סיעות הבית בלי הבחנה – ימין, שמאל, מרכז, דתיים, חילוניים, הורידה את התוכנית הזאת אחרי דיונים מעמיקים מסדר-היום, ומנעה את המשך יישומה.

שלי יחימוביץ': מנעה בחקיקה, הפסקנו את הפילוט הזה.

שלי יחימוביץ': הצענו לכם לחזור ולהעביר את ההשמה לשירות התעסוקה, שהוא אמון- - -

<שרגא ברוש: ברור, זה בשירות התעסוקה.

חיים כץ: לא עכשיו.

שלי יחימוביץ': גם אתה וגם אני יודעים בדיוק על מה אנחנו מדברים.

שלי יחימוביץ': והנה אנחנו נמצאים עכשיו בסיבוב השלישי של חוזרים לעבודה, כשיו"ר הוועדה שם את הנושא הזה על סדר-יומה של ועדת העובדה והרווחה, ומקיים עליו דיונים.

שלי יחימוביץ': אתם אומרים: אנחנו שמים עליכם פס.

שלי יחימוביץ': לא מעניין אותנו כל העבודה שעשיתם.

שלי יחימוביץ': לא מעניין אותנו שהורדתם מסדר-היום את ויסקונסין, שאתם דנים עכשיו על חוזרים לעבודה; אנחנו בלי מכרז אפילו – איפה מינהל תקין – מתקשרים עם גורמים פרטיים, ומעבירים להם את התפקיד המגוחך הזה של מנטורים.

שלי יחימוביץ': ממש.

שלי יחימוביץ': אתה יודע מה?

שלי יחימוביץ': אתם רוצים להמציא שמות חדשים?

שלי יחימוביץ': למה עופר לא יכול להיות מנטור?

שלי יחימוביץ': למה 800 עובדי שירות התעסוקה, שזה המקצוע שלהם, הם ינקו אותו בחלבם ובדמם- - -

קריאה: 600.

שלי יחימוביץ': שכחתי שזה כל הזמן יורד.

שלי יחימוביץ': בפגישה הבאה זה כבר יהיה 400.

שלי יחימוביץ': הם המקצוענים, הם יודעים לתת את העבודה הזאת.

שלי יחימוביץ': כל הפילוט הזה של ויסקונסין לא עשיתם לרגע אפילו דבר אחד, וזה לא אתה היית שם שרגא, אבל לא עשו דבר אחד.

שלי יחימוביץ': מייד נתנו את זה לחברות פרטיות.

שלי יחימוביץ': מה עושים בפילוט?

שלי יחימוביץ': בודקים.

שלי יחימוביץ': נותנים לחברות פרטיות, נותנים לשירות התעסוקה, למדינה, נותנים לעמותות כמו ג'וינט, ורואים מי עושה את זה הכי טוב.

שלי יחימוביץ': אפילו את זה לא ניסיתם לעשות.

שלי יחימוביץ': לא נתתם להם את הצ'אנס מעולם לבצע השמה.

שלי יחימוביץ': ותראה איך אתם פושטים על כל רחבי הארץ וקובעים עובדה מוגמרת.

שלי יחימוביץ': זה מצפון לדרום, ישובים יהודים, ערבים, חרדים, חילונים.

שלי יחימוביץ': אתם מייתרים לחלוטין את שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': זה לא ויסקונסין בשלמותה, אבל זה רכיב של ויסקונסין.

שלי יחימוביץ': ואתם עושים את זה שלא בסמכות, שלא ברשות, מאחורי גבה של הכנסת.

שלי יחימוביץ': אתם תוקעים לנו אצבע בעין, ולא מוציאים את זה למכרז.

שלי יחימוביץ': העובדה שאנחנו יושבים כאן אחרי שכבר יצאנו לדרך, ואתם מבצעים את זה מאחורי גבנו, ותוך צפצוף ארוך על ההחלטות שלנו, שנעשו ביסודיות רבה – זה לא מקובל עלינו.

שלי יחימוביץ': אני מאוד מקווה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שגם אתה פשוט תמנע את זה, כי עושים מאתנו צחוק.

שלי יחימוביץ': אפילו לא אנמק את כל הסיבות, למה הדבר הזה לא טוב, כי ישבנו פה והשחתנו על זה מאות שעות.

שלי יחימוביץ': כבר הסברנו.

שלי יחימוביץ': נימקנו.

שלי יחימוביץ': הבאנו אנשים מהשטח.

שלי יחימוביץ': הלכנו.

שלי יחימוביץ': איך אתם בכלל מעיזים לבוא ולהביא לנו את זה מאחורי הגב בדלת המסתובבת הזאת?

שלי יחימוביץ': שרגא, אני ממש מבקשת ממך.

שלי יחימוביץ': זו טעות, זו שגיאה.

שלי יחימוביץ': זה זריקת כסף על גורמים פרטיים.

שלי יחימוביץ': אפילו מאצ'ינג אין כאן.

שלי יחימוביץ': לפחות פעם עם הג'וינט היה מאצ'ינג – הם היו מביאים חצי, המדינה היתה מביאה חצי.

שלי יחימוביץ': עכשיו סתם נותנים להם כסף.

שלי יחימוביץ': המאות-אלפים שעלתה ויסקונסין, המאות- אלפים- - -

חיים כץ: עשרות-מיליונים.

שלי יחימוביץ': מאות-מיליונים שאמור לעלות בחזרה לעבודה – תנו אותם לשירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': תראו מה הם יודעים לעשות.

שלי יחימוביץ': תנו את זה לאנשים המיומנים ביותר.

שלי יחימוביץ': תודה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: שרגא, הבטחתי לך.

<שרגא ברוש: רבותיי, אנחנו נמצאים במקום הבא: אפשר לשבת ולא לעשות כלום.

<שרגא ברוש: זה מה שקורה כרגע.

<שרגא ברוש: לא עושים כלום.

<שרגא ברוש: בוועדה הזאת, כשמתנהל דיון על ויסקונסין, הסכמתם, ואם לא הסכמתם, תהיו מוכנים להסכים.

<שרגא ברוש: בואו נתווכח כמה שעות החברות החיצוניות יהיו – 35 שעות בשבוע, 24 שעות בשבוע.

<שרגא ברוש: אבל על דבר אחד כולכם הסכמתם - לעשות את הנושא הזה בתוך שירות התעסוקה.

<שרגא ברוש: על זה אין לנו ויכוח.

<שרגא ברוש: פה אנחנו מסכימים.

<שרגא ברוש: גם אנחנו רוצים את זה.

<שרגא ברוש: הבעיה הגדולה שלנו, אנחנו חושבים, להבדיל מכם, שצריך להתחיל ללכת.

<שרגא ברוש: כי שום דבר לא זז.

<שרגא ברוש: איך עושים את זה - אפשרות ראשונה, נלך ביחד, נתווכח על המשרות האלה, נקלוט אותם בתוך שירות התעסוקה, ונתחיל לעבוד.

<שרגא ברוש: זה מה שאתם רוצים כנראה; זה גם מה שאנחנו מסכימים.

<שרגא ברוש: יש אפשרות שנייה, כי זה לא יעבוד, ואני לא הנאיבי; זה לא יעבוד, כי לא נקבל את המשרות האלה, ואין כוח האדם הזה, להיות מנטור, לצערי, כרגע בשירות התעסוקה.

<שרגא ברוש: מה לעשות, זה לא ההכשרה שהם קיבלו, ה-600 האלה.

<שרגא ברוש: יש אפשרות אחרת.

<שרגא ברוש: אני רוצה לוועדה הזאת משהו שאני לא חייב להציע, אתם לא יכולים למנוע מאתנו לעשות, אבל אני אזרח במדינת ישראל, ואני מכבד את הכנסת מאוד.

<שרגא ברוש: בואו נגדיר מה זה הפילוט, ומבחינתנו, בכל רחבי הארץ הוא צריך להתנהל, כי צריך לדעת אם אנחנו מצליחים אצל הערבים, אצל החרדים, אצל השמאלנים, אצל הימנים.

<שרגא ברוש: נעשה פילוט, נחליט מה גודל האוכלוסייה, נחליט מה התקופה, נבוא לפה, לא נשלם על זה כמובן תוספת, כי אין על מה.

<שרגא ברוש: אני מאוד מקשיב למה שאתם אומרים.

חיים כץ: ביקשת דקה.

<שרגא ברוש: ויכול להיות שתגידו: אתם יודעים מה – בואו נעשה את הפילוט הזה במשותף, להבדיל מאחרים, שלא מציעים לכם את זה.

<שרגא ברוש: אנחנו נבוא לפה עם התוצאות.

<שרגא ברוש: אם התוצאות תהיינה לא טובות, לא הצלחנו בפילוט, ואם התוצאות תהיינה טובות, כלומר נצליח לעשות השמות יותר גדולות לאלה שהיום כולנו רוצים לדאוג להם לעבודה, נצטרך יחד ללכת, ולראות איך מעסיקים בתוך שירות תעסוקה בצורת העסקה א', ב' או ג' במשותף את אותם 70 או 100 איש שיצטרכו להיות בשירות תעסוקה נוסף ל-600 כדי להפוך את הפילוט לתוכנית ארצית.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: שרגא, מה שאנחנו מבקשים לסיום, קודם כל, אנחנו מבקשים ממך להפסיק את התוכנית.

<שרגא ברוש: נפסיק עם פתרון אחר.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: אנחנו מבקשים ממך להפסיק את התוכנית; מהוועד, לחזור לעבודה.

חיים כץ: במשולב חזרה לעבודה, הפסקת התוכנית.

חיים כץ: אתה תבוא, תציג את התוכנית.

חיים כץ: נבחר לנו תת-ועדה פה.

חיים כץ: נעזור לך לקלוט אנשים מהאוצר.

חיים כץ: נדע אם האוצר מוכן ללכת.

חיים כץ: אם הם לא רוצים- - -

<שרגא ברוש: אז המובטלים יישארו ברחוב.

<שרגא ברוש: אני מוכן למה שאתה אומר, אבל אני כרגע עוצר.

<שרגא ברוש: כרגע חוזרים לעבודה.

<שרגא ברוש: הלילה אנחנו יושבים, מוצאים פתרון שמקובל על הוועד, על ההנהלה, ואתם תהיו אלה שתערבבו את הפתרון, אבל דבר אחד: אם אנחנו בסופו של דבר לא יכולים, ועל זה נסכים כולנו, שלשבת ולא לעשות כלום, זה לא תוכנית.

חיים כץ: מצוין.

<עופר לוי: אנחנו מוכנים לחזור לעבודה בעוד דקה, אבל שההנהלה הכוחנית לא תגבה שכר ולא תנכה שכר לעובדים, נקודה.

<עופר לוי: כל מה שאתה רוצה זה להפחיד עובדים.

<עופר לוי: לא אתן לך להפחיד עובדים.

<עופר לוי: זה מה שאתה יודע לעשות.

<עופר לוי: לא יקרה.

<שרגא ברוש: אל תחזרו.

חיים כץ: שרגא, אתה מתנהג כמו שכונה.

חיים כץ: אתה לא בשכונה.

חיים כץ: מה שאני מבקש ממך וקיבלת – אתה לא מפעיל את התוכנית.

חיים כץ: הוועד חוזר לעבודה.

חיים כץ: נשב, נראה אם אנחנו יכולים לקדם את הפילוט שלך באמצעות שירות התעסוקה.

חיים כץ: תן לנו גם להפעיל לחצים על משרד הכלכלה, שמשום מה לא בא לפה, ועל משרד האוצר.

חיים כץ: אני מקווה שאתה מסכים למה שאני מבקש ממך.

<שרגא ברוש: הסכמתי.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.