ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 116, 2013-12-10 10:00

עמרם מצנע: אנחנו פותחים את הדיון, הדיון הוא במסגרת דיון מהיר והנושא שחבר הכנסת אראל מרגלית וחברת הכנסת רות קלדרון הגדירו אותו כסכנת הסגירה של מפעל שנת השירות.

עמרם מצנע: יש לנו שעה לדיון.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: תודה רבה.

עמרם מצנע: למה יש סכנה כזאת בכלל?

אראל מרגלית: תראו, השנה היה עוד פעם משבר של הרגע האחרון בהעברת הכספים וכו', אבל בעצם כבר הרבה שנים ואני מתעסק עם זה 11 שנה, הרבה מאיתנו מרגישים שהכלי הזה - שנת השירות – הוא כלי שבמקום שהמדינה תשמש בו בכל הכוח ובצורה הרבה יותר רחבה, הוא כלי שכל פעם כאילו צריך לקבל את התקציבים שלו ברגעים האחרונים ובהשאלה.

אראל מרגלית: מה שאנחנו רוצים לעשות היום, דווקא המשבר שהיה כנראה נפתר - כמו כל שנה כשברגע האחרון מגיעים אליו – אבל מה שאנחנו רוצים היום, זה לפתוח איזה שהוא דיון רחב יותר, גם עם הנציגים של הגורמים המשלחים של שנת השירות, כמה מהם, וגם עם משרד החינוך וגם עם משרד הביטחון; ואנחנו בעצם רוצים לדבר על למה שנת השירות היא כל כך מוגבלת מבחינת המכסות שנותנים בכל שנה.

אראל מרגלית: אנחנו טוענים, ואנחנו נרצה לתת כמה דוגמאות, שבעצם המושג הזה של שנת השירות, הכלי הזה שאיך שהוא הוא התפתח פה בצורה מאד ספונטנית על ידי תנועות הנוער ותנועת הקיבוצים ותנועת המושבים, בצורות כאלה ואחרות בכמה ארגונים חברתיים, הוא אחד הכלים המדהימים לשינוי חברתי דרך מערכת החינוך במדינת ישראל.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים שיש ויכוח ואני ניהלתי את הויכוח הזה כמישהו שמפעיל עמותה שכל שנה ב-11 השנים האחרונות היה לה 50 ש"ש, אז ויכוח מאד גדול בעבר עם משרד הביטחון לגבי המכסות, ואנחנו בעצם היינו רוצים לדעת ולנסות לראות אם ביחד – משרד החינוך, תנועות הנוער, תנועת הקיבוצים, תנועת המושבים, משרד הביטחון – אם אנחנו יכולים להסכים שאנחנו רוצים להגיע למתווה הרבה יותר רחב.

אראל מרגלית: כלומר, אם היום יש בערך 2,000 מתנדבי שנת שירות שמשרתים במקומות שונים במדינה, בעיקר באזורים נזקקים כאלה ואחרים, ועוד 2,400 חברים במכינה, שזה בכלל תכנית אחרת שתיכף נדבר עליה, אנחנו שואלים את עצמנו למה ששנת השירות במדינת ישראל, שזה בסך הכל אנשים שדוחים את השירות הצבאי שלהם בשנה ואחר כך עושים אותו במלואו, ובדרך כלל מגיעים לשירות הצבאי כשהם הרבה יותר מבושלים אחרי שנה של התנדבות בקהילה, למה בעצם שאנחנו לא נתווה לעצמנו איזה שהוא מתווה, שאנחנו תוך שלוש-ארבע שנים נבחר ביחד את המתווה, נגיע ל-20,000 מתנדבי שנת שירות.

אראל מרגלית: הטענה שלנו, קודם כל אנחנו נסתכל על התקציבים המוחלטים, התקציבים האלה הם מאד קטנים באופן יחסי.

אראל מרגלית: תיכף נספור את זה פר מתנדב, אבל גם נסתכל על זה ברמה הגלובאלית ונראה מה התקציב.

אראל מרגלית: התקציבים האלה באופן יחסי הם מאד קטנים, והאופן שבו ההשפעה מתבצעת הוא דרמטי.

אראל מרגלית: כלומר, מורה שנמצאת בבית ספר מתקשה, שיש לה בתוך הכיתה 2 מתנדבי שנת שירות או מתנדב שנת שירות אחד, שמלווה את התלמיד בבוקר, שנמצא שם הרבה פעמים גם סביב הארוחה החמה, שנמצא במרכז הלימודי שבית הספר בדרך כלל, הש"ש האלה מקימים בבית הספר עצמו, והש"ש האלה בדרך כלל מפעילים את הילדים גם אחרי הצהריים, עד ארבע, ונמצא אחר כך בשכונה ועובד במתנ"ס, ובדרך כלל יוזם, בין אם זה קורס כדורסל או קורס לתחנת רדיו, גלים קצרים, או היפ-הופ לכאלה שמרביצים.

אראל מרגלית: אני פשוט לוקח מהרפרטואר שלנו בקטמון ח'.

אראל מרגלית: או ליגת כדורגל לילדים במקום אחר.

אראל מרגלית: לא משנה.

אראל מרגלית: או כתיבת בלוגים של ילדות שבחיים לא ראו מחשב, ודרך כתיבת בלוג על אופנה הן פתאום מגלות את המחשב וכותבות על האופנה אצלן בשכונה, או כל מיני דברים אחרים.

אראל מרגלית: ובאמת, מקבלים שני דברים מאד מאד דרמטיים.

אראל מרגלית: אחד, - --

עמרם מצנע: תראה, אין פה מישהו בחדר הזה, להערכתי, ואם יש כזה שיקום, אחרי שאני אגיד את מה שאני אגיד, שלא רואה את החשיבות, את הערכיות ואת הרצון להרחיב את הפרויקט הזה שנקרא שנת שירות.

עמרם מצנע: פעם קראו לו ש.ש.ש – שנת שירות שלישית, כשהשירות הצבאי היה שנתיים.

עמרם מצנע: מאחר שזמננו הוא די מוגבל ואנחנו כבר ערכנו לא מעט דיונים ממש עם תחילתה של הכנסת ה-19, אז בוא רגע נבין מה צווארי הבקבוק.

אראל מרגלית: אולי קודם ששניים שלושה אנשים פה יתנו לנו איזו שהיא תמונה מה הם עושים.

אראל מרגלית: כלומר, תנועות הנוער, כדי שנקבל איזה - - -

עמרם מצנע: מהצעירים?

אראל מרגלית: לא, דווקא מהתנועות המשלחות בשלב א'.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: כן, יואל.

<יואל מרשק: שמי יואל מרשק מהתנועה הקיבוצית.

<יואל מרשק: קודם כל חסר לי פה נציג צה"ל.

<יואל מרשק: צריך לדבר על נושא המכסות.

<אהוד דרור: שמי אודי דרור, נציג משרד הביטחון.

<יואל מרשק: זה לא נציג צה"ל.

<יואל מרשק: אני רוצה להגיד שניים-שלושה משפטים ברקע.

<יואל מרשק: לפני קרוב ל-60 שנה, קמה כל התופעה הזאת של שנת שירות, שהתחילה עם התנועה הקיבוצית.

<יואל מרשק: קיבוץ גבעת חיים הוציא 10 חברה להדרכה, הוא קרא להם גרעיני עודד, להדרכה בעיירות פיתוח.

<יואל מרשק: ככה התחילה שנת השירות.

<יואל מרשק: מאז היא התפתחה והתפתחה והתפתחה.

<יואל מרשק: היום התנועה הקיבוצית משלחת 800 חברה.

<יואל מרשק: יש לה מכסה של 600 חברה ועוד 200 חברה בעזרתו של אודי ובעזרת הרישום לנח"ל, אנחנו מצליחים להגיע ל-800 חברה.

<יואל מרשק: אנחנו יותר משליש ממשרתי שנת שירות, אחרי ...

עמרם מצנע: ה-800 האלה, כמה יש במחזור גיוס בתנועה הקיבוצית?

<יואל מרשק: מחצית מה-800 זה המושבים, יישובים קהילתיים.

עמרם מצנע: מתוך כמה מתגייסים?

<יואל מרשק: מחזור י"ב הוא 1,300 חברה.

<יואל מרשק: עכשיו רק היה לנו.

עמרם מצנע: קיבוצים ומושבים?

<יואל מרשק: רק קיבוצים.

עמרם מצנע: ומושבים?

<יואל מרשק: מושבים יש, יחד בבתי הספר יש 4,000 חברה.

עמרם מצנע: ומתוך ה-4,000 – 800 עושים שנת שירות.

<יואל מרשק: לא, יוצאים הרבה יותר, כי יוצאים גם לתנועות הנוער, יוצאים לארגונים אחרים.

<יואל מרשק: אני מדבר איתך עכשיו נטו - - -

עמרם מצנע: לא, אבל הכל בסיס של ש"ש?

<יואל מרשק: כן.

עמרם מצנע: אז כמה?

<יואל מרשק: אני מעריך שיוצאים כ-50%.

<יואל מרשק: כ-50% במחזור י"ב של התנועות המיישבות, יוצאים לשנת שירות.

<יואל מרשק: הם יוצאים - באחריות התנועה הקיבוצית לבד – כ-800 חברה, ואחרי זה יש את תנועות הנוער וארגוני נוער שונים.

<יואל מרשק: אלה יוצאים.

<יואל מרשק: החלוקה היא היום כמו שאמר חבר הכנסת - - -

עמרם מצנע: כמה סך הכל ש"ש?

עמרם מצנע: מישהו יודע?

<יואל מרשק: 2,000.

<יואל מרשק: יש כ-2,000 חברה.

<אהוד דרור: סליחה יואל, יש קרוב ל-3,000 ש"ש בנקודת זמן לצורך העניין נובמבר 2013, שמתנדבים.

עמרם מצנע: 3,000 שמקבלים דחיית שירות?

<אהוד דרור: כן.

עמרם מצנע: כך תקרא לזה.

עמרם מצנע: מבחן הש"ש, לא קשור למכינות.

<אהוד דרור: כן, לא קשור למכינות.

<אהוד דרור: כ-740 מתוכם הם במסגרת מסלול הנח"ל המבצע שנת שירות טרם הגיוס של הגרעין, והיתרה, בעצם קרוב ל-2,200, זה חברה שעושים שנת שירות ארוך, חלקם עוברים תוך כדי שנת השירות לנח"ל, כגרעינים מתהווים, ורובם מתגייסים לשירות רגיל.

<אהוד דרור: היום אנחנו מדברים על מספר שהוא 3,000 איש, ופה אני חייב לחדד את הנתון שהציג קודם חבר הכנסת.

<אהוד דרור: שנה קודמת היינו תחת המספר 2,500.

<אהוד דרור: בשנה אחת גדלנו ב-400 מתנדבי שנת שירות.

<אהוד דרור: זה מספר שהוא מספר לא מבוטל.

עמרם מצנע: כן, אבל אני רוצה להבין עוד פעם, אתה אומר גדלנו במתנדבים, מתנדבים יותר כנראה.

עמרם מצנע: המכסות הן יותר קטנות.

<אהוד דרור: אני יכול להגיד לך ששנה קודמת - - -

<יואל מרשק: רגע, את זה אני חייב להסביר.

<יואל מרשק: אלינו פונים כ-5,000 מתנדבים לשנת שירות.

עמרם מצנע: בסדר, זה מה שאמרתי.

עמרם מצנע: שנייה, יואל.

<יואל מרשק: אנחנו רשאים להוציא רק 800.

עמרם מצנע: בסדר, בסדר, אז בגלל זה אני אומר.

עמרם מצנע: אני מבין שיש שני צווארי בקבוק: אחד זה המכסות שצה"ל מתיר לדחות שירות, והשני זה כסף.

<אהוד דרור: אמת.

עמרם מצנע: מה צוואר הבקבוק האמיתי מבין השניים?

<יואל מרשק: אני רוצה לדבר על מכסות, לא על כסף.

<יואל מרשק: זה טעות.

עמרם מצנע: בסדר, יואל, אני אתן לך לדבר כמה שאתה רוצה.

עמרם מצנע: יואל, בתור שריונר אתה יודע, צריך לקבל אישור לדבר ברשת.

<יואל מרשק: אתה צריך להיות ממוקד במטרה.

<אהוד דרור: קודם כל שאלת את יואל קודם שאלה על כמות בני הקיבוצים שמבצעים שנת שירות.

עמרם מצנע: רגע, רגע, תגיד לי, אני צריך גם את עזרתכם.

עמרם מצנע: מה צוואר הבקבוק המוביל – המכסות או הכסף?

<אהוד דרור: מבחינת מערכת הביטחון, אנחנו מדברים על תכנית גידול רב שנתית של כ-5% כל שנה לטובת שנת השירות, רק בש"ש הרגילים, כאשר נושא הנח"ל הוא נושא שלא מוגבל במכסות.

<אהוד דרור: לכן משמעות הדבר היא שאנחנו כנראה לא מגבילים כל כך את תנועות הנוער, כמו שזה מוצג, אלא תנועות ספציפיות שמדברות על גידול.

<אהוד דרור: אני יכול להגיד לך ששנה קודמת החזרנו 100 מכסות דחיות גיוס, כי התנועות המשלחות לא הצליחו לגייס ש"ש, ושנה לפני - 50.

<אהוד דרור: זאת אומרת רק השנה ראינו קפיצה מסוימת של בערך 70 או 80 מעל המכסה שאישרנו.

עמרם מצנע: מה הייתה הבעיה עם הכסף?

עמרם מצנע: אירית.

<אירית ברוק: אהלן, אז קודם כל כמה דברים.

עמרם מצנע: רגע, שנייה, מה הייתה הבעיה עם הכסף?

<אירית ברוק: אני אומרת.

<אירית ברוק: קודם כל למשרד החינוך הסיפור של שנת השירות הוא חשוב ביותר ולכן בשנת 2005 גם הופרד המפעל של שנת השירות, שהיה רק לתוך תקנת תנועות הנוער, ומיסדנו תקנה שהיא תקנה ייעודית לשנת שירות, נותנת מענה גם לתנועות, גם לארגונים, לכל הגופים המשלחים בעצם שעומדים בקריטריונים.

<אירית ברוק: הכסף שנמצא בתקנה, בבסיס התקנה יש כמעט 18 מיליון שקלים בשנים האחרונות.

<אירית ברוק: השנה הזאת הייתה השנה היחידה שמשרד החינוך הביא כסף מהבית, מתוך משרד החינוך והוסיף כסף על מנת שתיפתר הבעיה.

<אירית ברוק: כרגע יש בתקנה כ-22 מליון שקלים וצופים ל - - -

עמרם מצנע: שזה שנת תקציב 2013?

<אירית ברוק: כן, כן.

<אירית ברוק: שזה הסכום הרגיל ש - - -

עמרם מצנע: והייתה בעיה בשחרור שלו, או מה?

עמרם מצנע: למה חשו כמה חברי כנסת שיש סכנה למפעל הש"ש?

<אירית ברוק: אני אומר, מפני שבבסיס נמצאו רק 17 מיליון שקלים, ובסופו של דבר הסכום שניתן בשנים האחרונות, הוא באיזור ה-23.5 - 24 מיליון שקלים.

<אירית ברוק: העניין הוא שזאת תקנת תמיכה.

<אירית ברוק: תקנת תמיכה היא תקנת תמיכה, התקציב הוא סכום אפס והכסף מחולק פר מספר הש"ש שנכנסים.

<אירית ברוק: מספר הש"ש נשלט על ידי המכסות שמקצה משרד הביטחון, בתיאום עם צה"ל, וזה בלי תיאום עם משרד החינוך.

<אירית ברוק: זאת אומרת, אין סנכרון בין - - -

עמרם מצנע: זאת אומרת שיכול להיות שמוקצות יותר מכסות ויש מעט מדי כסף.

<אירית ברוק: נכון.

<אירית ברוק: אין מצב שאנחנו אומרים למשרד הביטחון בואו תעצרו, אתם מתחילים לשחוק את התקציב פר ראש, כך שהתקציב הוא - - -

עמרם מצנע: אז ממה שאת אומרת, השנה הייתה בעיה שהיה יותר מכסות מכסף?

<אירית ברוק: בכל שנה יש - - -

עמרם מצנע: לא, אבל זאת הייתה הבעיה השנה, שבעקבותיה הייתה תחושה של - - -

<אירית ברוק: זאת הבעיה העיקרית, כן.

<אירית ברוק: כל שנה יש זחילה של כ-50 מכסות למעלה והשחיקה הולכת ומצטברת עם השנים.

<אירית ברוק: עכשיו, שר החינוך נדרש לבעיה הזאת ולמד אותה והוא מבקש להקים ועדה שתזמן את כל נציגי התנועות, הארגונים, המשרדים הרלבנטיים, על מנת לראות באת איך פורצים את הקטע של הסנכרון הזה ואיך מסנכרנים יותר נכון, כי הרי פה בסך הכל כמו שאמרת, כולם באים בלב טוב ונפש חפצה, ובסופו של דבר הארגונים בשטח לפעמים מרוב לב טוב ונפש חפצה - - -

עמרם מצנע: אוקיי.

<אהוד דרור: גם צריך להבין של-ש"ש צריך להתכונן.

<אהוד דרור: כלומר, אי אפשר לעשות את זה מהרגע להרגע.

<אירית ברוק: לש"ש צריך להתכונן, ש"ש זה מפעל, גם לפי הקריטריונים שלנו, שצריך להתחיל כשנה וחצי מראש, במהלך תחילת כיתה י"א, להכין את הגרעינים.

<אירית ברוק: יש תהליכים של מיון, תהליכים של גיוס, תהליכים של ליווי, תהליכים מאד מאד רציניים, שאם - - -

עמרם מצנע: מה קורה עם תקציב שנת 2014?

<אירית ברוק: תקציב 2014 - - -

עמרם מצנע: הוא 23 מיליון או 17 מיליון?

<אירית ברוק: 17 מיליון, עד כמה שידוע לי.

<אירית ברוק: אני לא סגורה על זה, אבל אני חושבת שהבסיס, שהרי התקציב הוא דו שנתי, נכון?

<אירית ברוק: אז עד כמה שידוע לי 17 מיליון, כמעט 18 מיליון.

אראל מרגלית: מה משרד הביטחון נותן?

<אהוד דרור: משרד הביטחון נותן דחיות גיוס ומאשר את המשימות במשותף עם משרד החינוך ומלווה את הש"ש.

אראל מרגלית: ומה הוא נותן מבחינה תקציבית?

<אהוד דרור: מבחינה תקציבית הוא לא נותן.

עמרם מצנע: טוב, זו החלטה ממשלתית.

<יואל מרשק: יושב ראש הוועדה, אני מוכרח ... אותנו לדיון.

<יואל מרשק: אם מחר שר החינוך יקרא לנו לישיבה בנושא התקציב, אנחנו לא נבוא.

<יואל מרשק: בשביל מה?

<יואל מרשק: הבעיה היא לא הכסף.

<יואל מרשק: אתה רואה, נזעקו כמה חברי כנסת, מיד סודר הכסף.

<אהוד דרור: אבל יואל, אתה צריך - - -

עמרם מצנע: רגע, רגע, תנו ליואל.

<קריאה: התק"ם לא ממומן על ידי התקנה.

<יואל מרשק: סליחה, אני אגיד הכל.

<יואל מרשק: אני אגיד גם שיש 1,300 בני כיתה י"ב מהתנועה הקיבוצית במחזור י"ב, ומתוכם יוצאים קרוב ל-600.

<יואל מרשק: 400 יוצאים דרך התנועה הקיבוצית ועוד 200 דרך תנועות הנוער, ארגונים, ואפילו למכינות.

<יואל מרשק: קרוב ל-600.

<יואל מרשק: בין 560 ל-600.

<יואל מרשק: כ-40% בני קיבוצים יוצאים לשנת שירות.

<יואל מרשק: כמו ש-97% מבני הקיבוצים, מתגייסים לצה"ל.

<יואל מרשק: אנחנו בעצם התנועה הכי מגויסת ומשרתת את משימות המדינה – גם ביטחון וגם שנת שירות.

<יואל מרשק: אין דוגמה לתנועה כזאת, לא רק שהמצאנו את שנת השירות.

<יואל מרשק: אני רוצה להגיד בדיוק מה הבעיה שלנו.

<יואל מרשק: הבעיה שלנו זו כמות המכסות, ואני כבר מציע בעזרתך, לייצר דיון בוועדת כוח אדם, ועדת משנה, בוועדת חוץ וביטחון, שם צריכה להתברר הסוגיה הזאת.

<יואל מרשק: כמו שאמר חבר הכנסת אראל מרגלית, אין סיבה לא להגיע ל-20,000 משרתי שנת שירות.

<יואל מרשק: אנשי שנת השירות הם המבוקשים ביותר לאחר מכן.

עמרם מצנע: יש סיבה.

עמרם מצנע: יש סיבה קטנה שנקראת סדר הכוחות של צה"ל.

<יואל מרשק: רגע, ברור, רגע, סליחה.

<יואל מרשק: בוא נגייס.

<יואל מרשק: לפני שנתיים - - -

עמרם מצנע: זה יכול להיות הדרגתי, זה לא יכול להיות - - -

<יואל מרשק: לפני שנתיים היינו בדיון דומה בחודש יולי.

<יואל מרשק: אמר לנו ראש האגף הביטחוני חברתי, חיים בן עמי ז"ל, קחו עד 200 בנות.

<יואל מרשק: לא יכולנו לקחת חודש ימים לפני היציאה לשנת שירות עוד 200 בנות.

<יואל מרשק: עכשיו גם אין טעם במכסות של הבנות, כי הבנות מוגבלות בדיוק כמו הבנים.

<יואל מרשק: אצלנו יש במכסה 400 בנות ו-200 בנים.

<יואל מרשק: בבקשה.

<יואל מרשק: שיתנו לנו עוד 200 או עוד 300 בנות.

עמרם מצנע: רגע, אתה אומר שהמגבלה זה המכסה, אבל פה שמענו שהמגבלה הייתה כסף.

<יואל מרשק: זה צוואר הבקבוק.

<יואל מרשק: רגע, כסף תמיד יימצא.

<יואל מרשק: יש כסף במדינה.

אראל מרגלית: יואל, באמת.

<יואל מרשק: חברה, הבעיה העיקרית זה מדינה שיש בה 2 מיליון נפש מתחת לקו העוני, 750,000 בני נוער - - -

אראל מרגלית: אז הכסף אולי צריך ללכת לשם.

<יואל מרשק: 750,000 מתוכם הם בני נוער.

<יואל מרשק: זה מדינה שחצי מדינה מטפלת בחצי השני.

<יואל מרשק: בואו ניקח את צוואר הבקבוק ונעבוד איתו עד הסוף.

<יואל מרשק: ועם כל הכבוד למשרד הביטחון ולמשרד החינוך, הבעיה היא צה"ל ולכן נציג צה"ל מאד מאד חסר פה.

<יואל מרשק: הבעיה היא מכסות.

<יואל מרשק: יש לנו 5,000 איש שפונים אלינו, רק 800 אנחנו יכולים להוציא.

<יואל מרשק: צודקים פה חברי משני המשרדים, שאומרים התנועה הקיבוצית עובדת בלי התקנה.

<יואל מרשק: זה נכון, משתי סיבות.

<יואל מרשק: אחת, אם נכניס את כל ה-800 חברה שלנו לתקנה, אז יקבל כל אחד סכום מאד מאד נמוך.

<יואל מרשק: היום מקבל איש שנת שירות בתנועות הנוער כ-15,000 שקלים בשנה.

<יואל מרשק: אם אנחנו נכניס את ה-800 חברה שלנו, אז יקבלו רק 8,000 שקלים והם צריכים את הכסף.

<יואל מרשק: דבר שני, מהרשימות שבהן אנחנו נמצאים, אנחנו מקבלים לשנה על כל ש"ש מהמשימה עצמה, באישור, 1,200 שקלים לשנה.

עמרם מצנע: דרך אגב, למה הולך הכסף?

<יואל מרשק: יפה.

<יואל מרשק: אנחנו מחזיקים - - -

<אהוד דרור: אני רוצה להסביר.

<יואל מרשק: רגע, אני אסביר.

עמרם מצנע: רגע, יש פה עוד כמה.

<יואל מרשק: אז תן לי רק לסיים את הדברים שלי.

<יואל מרשק: אנחנו מחזיקים שלושה אנשים שעובדים במערכת הזאת, מלווים אותה.

<יואל מרשק: אנחנו עושים שלושה כנסים ארציים בשנה.

<יואל מרשק: אנחנו עושים סמינרים וסדנאות.

<יואל מרשק: זה עולה לנו כ-1.2 מיליון שקלים במפעלים לעידוד היציאה לשנת שירות.

<יואל מרשק: עולה לתנועה הקיבוצית 1.2 מיליון שקלים בשנה ל תחזק ולעבוד עם כל המערכת הזאת.

<יואל מרשק: 50% מהכסף הזה בא מהמשימות שבהן אנחנו הולכים לעבוד.

<יואל מרשק: היתר, על חשבון מיסי החברים.

<יואל מרשק: חברי הקיבוצים ש...

<יואל מרשק: למשימה הזאת.

עמרם מצנע: רגע, אירית.

<אירית ברוק: על מה הולך הכסף?

עמרם מצנע: 23 מיליון בשנת 2013, איך זה מחולק?

עמרם מצנע: מי הם מקבלי הכסף הזה?

<אירית ברוק: מקבלי הכסף הזה זה 14 גופים משלחים, מתוכם 7 תנועות נוער ו-7 גופים אחרים, למשל אחרי, מרכז מעשה, החברה להגנת הטבע וארגונים נוספים.

עמרם מצנע: ומה כל אחד מהארגונים עושה עם הכסף הזה?

<אירית ברוק: אני חושבת שכדי להבין מה עושים עם הכסף, צריך לתאר איך נראית שנת שירות.

<אירית ברוק: שנת שירות זו קבוצה של חברה שלראשונה יוצאים מהבית, מתגוררים בכוחות עצמם, מנהלים את הקומונה שלהם בחיי שיתוף.

<אירית ברוק: אז אחת, קודם כל חברה כאלה צריכים דמי כיס כדי לקיים את עצמם, הם צריכים כסף לנסיעות, הם צריכים כסף להחזיק את הדירות, הם צריכים כסף והרבה כסף לליווי.

עמרם מצנע: אתם רואים - - -

<אירית ברוק: רגע, אני מוכרחה להגיד משהו, מעבר לדברים הפיזיים שאמרתי עד עכשיו, מהאיכות של ההדרכה במהלך השנה הזאת והליווי שהם מקבלים מהגופים המשלחים, אנחנו יכולים להגיד איזה תנועה נותנת או איזה גוף משלח נותן כמה ליווי, לפי האיכות.

עמרם מצנע: כן, אבל זו סמכותם של הגופים המשלחים להחליט מה הם עושים עם הכסף?

<אירית ברוק: לא, לא, לא.

<אירית ברוק: התקנון מחולק לסעיפים לפי אחוזים.

<אירית ברוק: יש אחוז מסוים, כ-60% שהולך לכלכלה ונסיעות - - - לאיתור, גיוס, מיון וליווי יש עוד 20%.

<אירית ברוק: עוד 5% להשתלמויות.

<אירית ברוק: במסגרות האלה, כמובן שהם יכולים להוסיף כסף תוספתי ועושים את זה, אבל למשל על הליווי של שנת שירות אנחנו עומדים בכל תוקף.

<אירית ברוק: ברורה לנו החשיבות של זה.

<אירית ברוק: אנחנו עורכים השתלמויות יחד עם משרד הביטחון ומועצת תנועות הנוער גם לרכזי - - -

עמרם מצנע: והחלוקה היא פר ראש?

עמרם מצנע: איך היא?

<אירית ברוק: החלוקה היא: 85% פר ראש ועוד 15% שהולך להשתלמויות ועוד 10% לדיור.

עמרם מצנע: כן, בוא נשמע אותך, מאיזו תנועה?

<ערן גלזר: ערן גלזר ממועצת תנועות הנוער, זה ארגון הגג של תנועות הנוער בישראל.

<ערן גלזר: קודם כל, למען הסר ספק, ברגע שהסיפור של המצוקה שהייתה עם הכסף והצומת שהגענו אליו הונחו בפני שר החינוך, הנושא טופל על ידיו והוא ביקש לקיים ועדה משותפת לקראת שנת 2014, לראות איך אנחנו פותרים את זה לא בנובמבר, אלא לפני.

<יהודית גידלי: ועדה משותפת עם מי?

<ערן גלזר: של תנועות הנוער, של משרד החינוך.

<אירית ברוק: מה שאמרתי קודם, עם משרד הביטחון, עם הצבא.

<ערן גלזר: מה שאירית ציינה.

<ערן גלזר: כמו שאמרת, הסיפור של שנת שירות הוא סיפור דרמטי ומאד משמעותי בחברה הישראלית ובחיי תנועות הנוער.

<ערן גלזר: זה הפך להיות ההגשמה של השנים האלה, מה שהיה פעם אחר, היום זה הפך להיות הגשמה.

<ערן גלזר: יש בעיה של מכסות בחלק מתנועות הנוער.

<ערן גלזר: אני מאד מציע להיזהר מקפיצות גדולות בנושא הזה, כיוון שגם הנושא התקציבי מטריד אותנו פה.

<ערן גלזר: אירית פה תהליך של עבודה לגבי הגשת הדברים והכסף, אבל יש תנועות שמביאות כסף מה שנקרא מהבית, ממקומות אחרים.

<ערן גלזר: אני רוצה להזכיר לעצמנו שגם היה ארגון שנקרא 'עמותת אלון', שבזמנו נסגר וחלק מזה-.

<ערן גלזר: זאת אומרת הסיפור של הכסף הוא משמעותי, במיוחד כשהצרכים גם גדלים.

<ערן גלזר: יש ליווי של עובדים סוציאליים, של כל מה שקשור להתנהגויות סיכוניות.

<ערן גלזר: גם החברה האלה, שבסך הכל אתמול עוד היו שמיניסטים והיום הופכים להיות חברי שנת שירות, והם נוטלים את האחריות על עצמם, אבל צריך ללוות אותם ואנחנו גילינו ומצאנו שצריך לעטוף אותם בצורה הרבה יותר חזקה ממה שעטפו אותם לפני עשור.

עמרם מצנע: רצו פה נתונים שאני לא כל כך הצלחתי לסדר לעצמי אותם, שעד עכשיו בעצם היו יותר מכסות ממתנדבים, והשנה יש - - -

<אירית ברוק: לא, יש - - -

עמרם מצנע: רגע, שנייה, אני רק אשים סימן שאלה.

עמרם מצנע: והשנה, אחת מהסיבות למשבר זה שיש יותר מתנדבים ממכסות.

<יואל מרשק: זה תמיד היה.

<ערן גלזר: יש תנועות וארגונים מסוימים כחלק מהארגונים שאודי מתכלל, זה חלק מהדיבור שיש לנו איתו ושיש לנו עם האגף הביטחוני – לראות איך אנחנו מגדילים.

<ערן גלזר: זה לא גורף על כולן, כיוון שיש חלק מהתנועות שיש להן משרות נח"ל והם מעבירים הרבה חברה שם, אבל יש תנועות נוער שבשנתיים האחרונות יש גדילה מאד גדולה ברצון של החברה לצאת לשנת שירות.

<ערן גלזר: גדילה ענקית.

<ערן גלזר: חברה שעומדים בתור, חברה שמקבלים סירובים גם, דרך אגב.

<אהוד דרור: מלא סירובים.

עמרם מצנע: בסדר, על זה בעצם אנחנו שואלים.

<ערן גלזר: נכון, אבל אני אומר, יש בשנתיים האחרונות - - -

עמרם מצנע: מקבלים סירובים בגלל מכסות?

<ערן גלזר: בגלל מכסות.

עמרם מצנע: דרך אגב, את המכסות מחלקים באיזו שהיא צורה בין הגופים?

<ערן גלזר: זה האגף הביטחוני מחלק את המכסות.

<ערן גלזר: כל תנועה מקבלת את המכסה שלה ובהתאם לזה היא עושה את המיונים ואת כל התהליכים המקדימים.

עמרם מצנע: אתם מודיעים על זה שנה מראש?

עמרם מצנע: שנתיים מראש?

<ערן גלזר: אנחנו מודיעים כמעט שנה מראש.

<יואל מרשק: כל חודש מודיעים.

<ערן גלזר: זה לא נכון.

<ערן גלזר: האגף הביטחוני חברתי מסכם עם אכ"א לצורך העניין, תכנית חומש שכוללת בתוכה גם את המכינות הקדם צבאיות, גם את - - -

עמרם מצנע: כל דחויי השירות.

<ערן גלזר: כל דחויי הגיוס, חוץ מהנח"ל וחוץ מישיבות ההסדר, כי זה לא תלוי מכסה, שני המסלולים האלה.

<ערן גלזר: אנחנו מבחינתנו, בדצמבר, לפני תחילת-, זאת אומרת שנת השירות מתחילה בספטמבר, אנחנו כבר בדצמבר מודיעים לתנועות מה המכסה שלהן.

עמרם מצנע: לפי מה אתם קובעים?

עמרם מצנע: יש לכם איזה דו-שיח איתם?

<ערן גלזר: יש לנו דו-שיח איתם, בוודאי, מול הצרכים שלהם.

<ערן גלזר: מעבר לזה, אנחנו גם משתדלים שהמכסות יתחלקו חצי-חצי בין המכינות הקדם צבאיות לשנת השירות.

<ערן גלזר: למרות שאני חייב להגיד שבשנתיים האחרונות זה לא כל כך עבד, כי לצה"ל היה איזה שהוא בור.

<ערן גלזר: אתם מכירים את הבור של מספר האנשים שהתגייסו והוקצו לנו רק חברה מוחלשים.

<ערן גלזר: החברה האלה לא יכולים להיות בשנת שירות, ובגלל זה רובם הלכו למכינות ייעודיות לחברה מוחלשים - - -

<אהוד דרור: מאד גדלתם במכינות ולא גדלתם באותה כמות בשנת שירות.

עמרם מצנע: בסדר, מכינות זה גם - - -

<ערן גלזר: בגלל איכות האנשים ובגלל - - -

<אהוד דרור: זה משהו אחר.

<ערן גלזר: אם זה לשנת שירות, למה זה - - -

<אהוד דרור: זה משהו אחר.

<אהוד דרור: זה חשוב, אבל זה משהו אחר.

עמרם מצנע: מבחינת הצבא זה בסוף מספר אחד שדוחים לו שירות.

<אהוד דרור: אז הוא היה צריך להחליט לתת את זה לשנת שירות.

<אהוד דרור: כן, הבעיה שהאנשים שהוקצו זה לא האנשים שיצאו לשנת שירות.

<אהוד דרור: אלה לא המתנדבים.

<אהוד דרור: זה הרבה פחות חשוב, אין בכלל מה להשוות.

עמרם מצנע: כן, אוקיי.

<ערן גלזר: זה לא אותם אנשים.

<ערן גלזר: אני חייב ככה להיכנס למה שיואל אמר.

<ערן גלזר: למרות המציאות הביטחונית, ואתם מכירים את הנתונים, מערכת הביטחון מקצה מעל 5,000 אנשים לקהילה, בין אם זה נח"ל, בין אם זה מכינות - - -

עמרם מצנע: אתה מדבר עכשיו על סך הכל דחיות שירות?

<ערן גלזר: אני מדבר על סך הכל, וזה מספר שהוא עולה כל שנה.

עמרם מצנע: כ-5,000?

<ערן גלזר: כן.

עמרם מצנע: איך זה מתחלק בנים-בנות?

עמרם מצנע: כי בנות בטח אתם יותר לארג'ים מבנים, לא?

<ערן גלזר: בנות אנחנו יותר לארג'ים מבנים.

<ערן גלזר: מצד שני, צריך לזכור שבעולם המכינות יש לנו מגבלה של מכינות דתיות, שאין שם בנות, לדוגמא.

עמרם מצנע: אבל אני הבנתי מהם שהם מיצו פחות או יותר את היכולת שלהם, הם לא גדלים יותר.

<ערן גלזר: הם לא גדלים יותר, ויש את מפעל המכינות הכלליות, שזה בערך חצי-חצי.

<יואל מרשק: רק עכשיו נפתחה מכינה בבקעת הירדן רק של בנים, במחנה גדי.

<ערן גלזר: נכון, כי זו מכינה חרדית.

<ערן גלזר: זה חייב להיות רק בנים.

<יואל מרשק: דתית.

<ערן גלזר: חרדית, לא דתית, חרדית.

עמרם מצנע: חרדית, בכלל.

עמרם מצנע: זה מכינה חדשה, זה טוב.

עמרם מצנע: זה לא טוב?

עמרם מצנע: יואל?

<יואל מרשק: למה אני צריך להגיד את דעתי?

<יואל מרשק: אני צריך את התקנים.

עמרם מצנע: אני הבנתי מה אתה צריך, אבל אנחנו פה רואים ראייה כוללת.

<יואל מרשק: במכינה מדברים על הדברים, בשנת השירות עושים את הדברים.

<יואל מרשק: זה ההבדל הגדול.

עמרם מצנע: אני חסיד גדול של המכינות ושל הש"ש.

<יאיר זעפראני: אני יאיר זעפראני, אני מנכ"ל של עמותת בקהילה, עמותה שמפעילה 50 ש"ש במהלך שנה.

<יאיר זעפראני: חשוב לי להגיד, בעיני ה - - -

עמרם מצנע: אתם אחד מהגופים?

<יאיר זעפראני: אנחנו דרך הצופים כגוף משלח.

<יאיר זעפראני: אנחנו גוף שמפעיל את הש"ש בשטח.

<יאיר זעפראני: דבר ראשון שאני רוצה להגיד, חשוב לי להגיד שבעיני שני הדברים הם צוואר בקבוק, גם הנושא הכלכלי, שעם כל התקצוב שמגיע לש"ש דרך משרד החינוך - - -

עמרם מצנע: אולי באמת קצת תרחיב, כמי שעוסק בזה, מה בסוף הכסף עושה למטה.

עמרם מצנע: מה עושים איתו?

<יאיר זעפראני: קודם כל הכסף שמגיע מהתקצוב מהמדינה הולך לדברים הכי פשוטים של הש"ש, אם זה המחיה הפשוטה שלהם, אבל זה עדיין לא מממן לא את הליווי שלהם, שמהניסיון של עמותת בקהילה – ליווי הוא דבר שצריך להשקיע בו מעל ומעבר.

<יאיר זעפראני: אם אנחנו רוצים להפוך את הש"ש לאפקטיביים ואנחנו הופכים אותם לאפקטיביים, הם צריכים ליווי משמעותי, כזה שרואה אותם ונותן להם את הכלים להתמודד עם מה שהם מתמודדים איתו ביום יום.

<יאיר זעפראני: והם מתמודדים עם הרבה קשיים, הם מתמודדים אצלנו עם ילדים מאוכלוסיות מוחלשות, עוזרים להם, משנים את החיים שלהם.

<יאיר זעפראני: אם אנחנו מדברים על כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם ומלאו – ש"ש מצילים כמה וכמה עולמות.

עמרם מצנע: דרך אגב, ואני מצטער שאני קוטע, כי אנחנו צריכים להבין.

עמרם מצנע: אנחנו בדיון קצר, מהיר.

אראל מרגלית: תן לו להשלים, זה חשוב.

אראל מרגלית: תן להם להגיד.

אראל מרגלית: החברה אלה, באמת - - -

עמרם מצנע: אני אתן, אני אתן.

עמרם מצנע: יש לי שאלה אבל.

עמרם מצנע: הגופים שמקבלים את הש"ש – משלמים משהו?

<יאיר זעפראני: אנחנו משקיעים בש"ש אחד בערך 20,000 שקלים בשנה, מעבר לתקצוב שהם מקבלים ישירות אליהם, שבכלל לא עובר דרכנו.

עמרם מצנע: לא, כי למשל שירות לאומי, הגופים שמקבלים – משלמים.

<קריאה: לפחות לגבי הש"ש של אחרי, אחרי לא מקבלת כסף.

<קריאה: אני חושב שזה נכון לגבי כל ה - - -

<אירית ברוק: לא, זה גם אסור לפי התקנה.

<אירית ברוק: מי שנתמך דרך משרד החינוך, שהשנה זה 1,670, חל איסור על - - -

<יואל מרשק: 1,670 לחודש?

<אירית ברוק: 1,670 ש"ש.

עמרם מצנע: בשירות הלאומי התשלום הוא לא למשרת, התשלום הוא למערכת.

<אירית ברוק: לא, לא, אבל פה אסור גם למערכת.

<אירית ברוק: זאת אומרת המערכת היא מערכת של התנדבות ממש וחל איסור על קבלת כספים.

אראל מרגלית: לא, אבל מותר להשקיע בהם.

<אהוד דרור: מותר להשקיע בהם, כן.

אראל מרגלית: בפסיכולוג, בעובד סוציאלי.

<אירית ברוק: לא, לא, אסור לש"ש לקבל שכר.

אראל מרגלית: ברור, ברור.

<אירית ברוק: ולא להיות תחליף כוח אדם.

עמרם מצנע: כן, רצית להמשיך.

<יאיר זעפראני: אבל צריך להגיד, אנחנו משקיעים בש"ש הרבה כסף מעבר.

<יאיר זעפראני: גם התקציב שמגיע אליהם הוא לא מספיק.

<יאיר זעפראני: אתם יודעים מה יוקר המחיה בישראל, והתקציב שהם מקבלים לא מספיק גם לאוכל פשוט.

<יאיר זעפראני: אני יכול לשמוע סיפורים על גבי סיפורים בשנות שירות במקומות שונים, שהתקציב לא מספיק להם לאכול, למחיה פשוטה.

<יאיר זעפראני: הם גרים 12 חברה בדירה, 4 בחדר, בצפיפות.

<יאיר זעפראני: עכשיו, מעבר לזה, התהליך הוא תהליך נורא קשה.

<יאיר זעפראני: אנחנו מקבלים 50 ש"ש בשנה.

<יאיר זעפראני: מגיעים אלינו למיונים 200, כאשר אנחנו עוצרים ב-200.

<יאיר זעפראני: זאת אומרת בתחילת אוקטובר כבר יש לי 200 אנשים שרוצים להירשם, מתוכם אני צריך לקבל אחד מארבעה, ויש לי עוד כאלה שכבר עצרתי את הרשימה ולא רוצים להגיע.

<יאיר זעפראני: זו מציאות נורא קשה להגיד לבן אדם שרוצה להתנדב שנה, לא.

<יאיר זעפראני: אתה לא יכול להתנדב שנה.

<יאיר זעפראני: אתה רוצה לתת מהחיים שלך למען המדינה, רוצה להשקיע, ואנחנו אומרים לך לא, מצטערים, אין מכסות.

<יאיר זעפראני: אני חושב שזאת מציאות אבסורדית, כי בסופו של דבר הש"ש הזה, מעבר לתרומה שהוא נותן, הילדים שהוא משקיע בהם, העבודה החברתית שהוא עושה, זה מכפיל כוח בחברה, זה מכפיל כוח חברתי.

<יאיר זעפראני: זה ילד שאחר כך לא יצטרך להיות חלק ממערכת סעד ורווחה.

עמרם מצנע: אני שואל אותך שאלה, בהנחה, נניח לצורך העניין שלא תהיה הגדלה תקציבית, להגדיל את המכסות?

<יאיר זעפראני: אני בדעה שזה לא תשובה חד משמעית.

<יאיר זעפראני: בעיקרון כן, אני חושב שיהיה את הביקוש ואפשר לחשוב על מקורות תקצוב שהם לא רק מזה ולחפש את המצ'ינג, אבל זה לא דבר פשוט.

<יאיר זעפראני: זה לא דבר קל להחזיק ש"ש, בוודאות שלא.

עמרם מצנע: כי מגבלת כסף תהיה תמיד.

<יואל מרשק: אנחנו לא תלויים בתקציב ויכולים לקבל מחר 2,000 חברה.

אראל מרגלית: אני אומר להגדיל את המכסות, כי ברגע שתגדילו לנו את המכסות ותתנו נניח ל-בקהילה, שהיום יש לה 50, תתנו לה לתכנן.

אראל מרגלית: בכמה בתי ספר אתם נמצאים היום, 15?

אראל מרגלית: אז נגיד תתנו להם לתכנן להגיע באופן הדרגתי ל-30 בתי ספר, או תתנו להם להגיע להיכנס לעוד עיר, או תתנו להם להגדיל את בתי הספר לש"ש, גם את זה אתה צריך להגיד, את ההשקעה שלך ביום בשבוע.

אראל מרגלית: אז הם יתארגנו לזה.

אראל מרגלית: זה תכנית עבודה.

אראל מרגלית: יהיו מכסות, הם יריבו על התקציב.

<יואל מרשק: כל ראש עיר רוצה קבוצה של ש"ש.

<יואל מרשק: כל ראש מועצה רוצה קבוצה של ש"ש, הוא יחזיק אותם.

<יואל מרשק: אין בעיה, אני אומר, לתנועות הנוער זה משהו אחר, זה סניפים, הם מחזיקים את ה - - -

אראל מרגלית: יש בעיה, צריך להשיג את זה, יש בעיה.

<יואל מרשק: אבל כל מסגרת היום רוצה לקבל ש"ש.

<יואל מרשק: הם יחזיקו.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: כן, בבקשה.

<אורי אופיר: שמי אורי אופיר מהתנועה הקיבוצית, לא בן התנועה הקיבוצית, גדלתי ברחובות.

<אורי אופיר: אני חושב שהדיון הזה, מה שחסר כאן כרגע, אנחנו שומעים את הגופים המשלחים, אבל אני רגע רוצה לגעת באותם 4,000, 5,000 חברה שפונים.

<אורי אופיר: היום אם אתה לא תנועה התיישבותית או לא גדלת בתנועת נוער, אתה בכלל לא מכיר את מפעל שנת השירות.

<אורי אופיר: וזו המקפצה הגדולה שצריכה להיות כאן.

<אורי אופיר: ולכן אני חושב שצוואר הבקבוק הוא בעיקר - - -

עמרם מצנע: כן, אבל אין טעם להגדיל את השיווק אם אין מספיק - - -

<אורי אופיר: לא, לא, לא, זה לא שיווק.

<אורי אופיר: אני מדבר קודם כל על - - -

<אירית ברוק: יש פה שבעה גופים משלחים שעושים יופי של עבודה.

<אורי אופיר: שבעה גופים, ועוד פעם, אירית, כרגע המציאות היא סלקטיבית.

<אורי אופיר: אם אתה לא באחד מהגופים - - -

עמרם מצנע: אז בוא תסביר למה התכוונת, כי אם ככה, לא הבנתי.

<אורי אופיר: שמפעל שנת השירות, ואתה כיושב ראש פתחת ואמרת, כולם מבינים את החשיבות.

<אורי אופיר: אם אתה גדל בבית ספר בחיפה, ברחובות, בתל אביב, ואתה לא מקושר לאחד הארגונים, שעוד פעם, אירית אמרה 14?

<אירית ברוק: כן.

<אורי אופיר: זה לא קיים.

<אורי אופיר: אם זה מפעל לאומי ואם יש ראשי מועצות שתומכים וראשי ערים, צריך למצוא את הדרך, את השביל הראשי, שזה לא יהיה הפרויקט שהתחיל לפני 60 שנה עם 10 ש"ש של התנועה הקיבוצית.

<אורי אופיר: גדלנו משם.

<אורי אופיר: שזה לא יהיה 14 גופים משלחים.

<אורי אופיר: זה חייב להפוך למשהו ברמה הלאומית, שכל נערה ונער שרוצים, זה נכון, יש מכשלות, אחרי זה בודקים איך משיגים תקציב.

<אורי אופיר: אבל המגבלה כרגע של המכסות, היא זאת שאומרת, ואודי יכול להעיד.

<אורי אופיר: כשאלינו פונים חברה שהם לא מבתי הספר ההתיישבותיים, ההנחיה של משרד הביטחון – אל תטפלו בהם.

<אורי אופיר: ואז באים ושואלים אותנו – איך יכול להיות שלכפר הירוק, פנימייה שיש לנו ש"ש שם, ילד שגר בפתח תקווה ליד, בכלל לא פתוחה לו אופציה להיות ש"ש שם, כי אין מכסות, כי המכסות צבועות לפי הארגונים.

עמרם מצנע: בואו נתחיל מהעניין הזה, מכסות תהיינה.

אראל מרגלית: כלומר הגבלות אתה מתכוון.

עמרם מצנע: כן, בוודאי.

עמרם מצנע: מה שאתה אומר זה דבר אחר, אתה אומר שבמכסות הנתונות יש אי צדק, נקרא לזה כך, בחלוקה מאיפה מגייסים את ה - - -

<אורי אופיר: שכל עוד שזה בחוסר כל כך גדול, רבים בין הארגונים.

<יואל מרשק: הוא שופך את התינוק עם המים עכשיו.

<יואל מרשק: אין טעם.

<יואל מרשק: אם יש לנו מכסות, 10,000 מכסות, יש טעם להקים עוד ארגונים ועוד ועוד ועוד.

עמרם מצנע: לא, הוא לא מדבר על עוד ארגונים.

<יואל מרשק: כשזה כל כך מצומצם, טוב שזה מרוכז בידי כמה גורמים.

<יואל מרשק: בעירוני ד' בתל אביב אין להם סיכוי לצאת לשנת שירות.

אראל מרגלית: אפשר רגע לנסות להראות את זה מנקודת מבט של איזה שהוא - - -

עמרם מצנע: בבקשה.

אראל מרגלית: עכשיו, אחרי שהרבה אנשים דיברו פה על התכלס שהם עושים בשטח.

אראל מרגלית: תראו, הרי מה מעניין?

אראל מרגלית: כלומר, קודם כל זה מעשה מבורך, כל מה שמשרד הביטחון, כל מה שמשרד החינוך עושה זה אחלה, כל מה שהתנועות המשלחות, זה אחלה, באמת, זה מעשה מדהים.

אראל מרגלית: אבל מה האתגר שלנו?

אראל מרגלית: ודווקא אולי יש שר חינוך וראש ועדת חינוך ואולי יש גם קשב אחר לזה היום במשרד הביטחון.

אראל מרגלית: מה האתגר שלנו?

אראל מרגלית: אם היינו לוקחים את הדבר הנפלא הזה והופכים אותו לדבר לאומי גדול יותר, כלומר, מאפשרים גם לארגונים שכבר מפעילים, גם מבחינה תקציבית, אל תדאג, להתארגן יותר טוב, כי זה קשה לקחת עוד משימות, כי אתה צריך לדעת לנהל את זה גם מעבר לש"ש.

אראל מרגלית: זה תכנית מאד מאד מפורטת.

אראל מרגלית: ואומרים להם תראו, אנחנו מוכנים נגיד לקבל מכל ארגון, מכל תנועה, אנחנו מוכנים לקבל מכם בשנים הקרובות מכסות יותר גדולות, אתם יכולים לגייס קצת יותר אנשים, אנחנו רוצים לראות שאתם מטפלים בהם כמו שצריך, נותנים להם את ההכשרה וכו'.

אראל מרגלית: יותר מזה.

אראל מרגלית: היינו באים לראשי הערים והיינו אומרים להם שהמודל שנניח קיים פה בירושלים, של בית ספר לש"ש, שבו הש"ש מקבלים יום לימודים אוניברסיטאי על חשבון התנועות המשלחות ומשקיעים בהם הרבה מאד, יכול להיות גם בעוד ערים.

אראל מרגלית: ונגיד שכל ראש עיר היה גאה בכמות גדולה כזאת או אחרת של ש"ש והיה עובד עם התנועות.

אראל מרגלית: פתאום היינו מקבלים, אני מניח, אני ספרתי בפעם האחרונה יש משהו כמו 550 בתי ספר נזקקים במקומות שונים.

אראל מרגלית: אני לא יודע, עם יולי תמיר פעם עשינו את הספירה הזאת.

אראל מרגלית: בטח היום אם נעשה אותה נגיע למספר קצת שונה, אבל לא בדיוק משנה.

אראל מרגלית: ועוד כפרי נוער וכו'.

אראל מרגלית: אבל היינו יכולים להגיע למצב שבו גם בעירוני ד' וגם בכפר ורדים וגם בעוד הרבה מאד מקומות, יכולים לצאת והיינו הופכים את התכנית הנהדרת, הראשונית הזאת, למשהו הרבה יותר גדול, עם משרד החינוך ועם משרד הביטחון.

אראל מרגלית: ואני אומר לך, שמה שהיינו מקבלים בסופו של דבר, משרד הביטחון בתכנית שהוא היה מממן את זה, היה מקבל בונוס, כי הוא מקבל חיילים, אנשים שמגיעים לשירות הרבה יותר בשלים ומערכת החינוך הייתה יכולה לבנות סביב התכנית הזאת את התכנית הדרמטית ביותר לצמצום פערים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: זאת האמת.

עמרם מצנע: אודי, אלף אמרת, ואני שומע את זה לא בפעם הראשונה, שבעצם אתם מחויבים בהגדלה סיסטמתית של 5% כל שנה.

עמרם מצנע: זה נכון גם למכינות הקדם צבאיות, שם בעצם האחוז הזה, אני מבין שזה בסך הכל המכסה.

עמרם מצנע: עכשיו, באמת הצבא חסר לנו פה היום.

עמרם מצנע: בתכנית הרב שנתית, אתם צופים שתעמדו ב-5% האלה?

<אהוד דרור: כן.

<אהוד דרור: חד משמעית.

<אהוד דרור: אני יכול להגיד לך שהשנה חרגנו במספר המתנדבים אל מול המכסה, והגדלנו את זה ב-70 תוך כדי תנועה, כדי לא להגיד לאנשים – אתם הולכים הביתה תוך כדי שנת השירות.

<אהוד דרור: ודרך אגב, זאת השיטה של יואל פה.

<אהוד דרור: להכניס ילדים למשחק - - -

<יואל מרשק: נכון, בזכותו אנחנו קיימים.

עמרם מצנע: יואל הוא, ככה הוא משיג הישגים.

<אהוד דרור: להכניס ילדים למשחק, להבטיח להם הבטחות, ופתאום אנחנו עומדים מול ההורים, למרות שהם לא היו אמורים.

עמרם מצנע: שאלה שנייה, מאחר שהצבא לא פה, האם לצבא יש טענות משני סוגים.

עמרם מצנע: אחד, חברים, אל תספרו לנו סיפורים שהם יותר מוכשרים.

עמרם מצנע: אנחנו מוציאים את אחוזי הפיקוד והיחידות הנבחרות גם כשהם באים בגיל 18 וגם כשהם באים בגיל 19.

עמרם מצנע: זו טענה אחת שאני שומע.

עמרם מצנע: טענה שנייה, שזה שהם מתגייסים בשנה איחור, יוצר, איך הם קוראים לזה?

עמרם מצנע: נפל יותר גדול בהמשך, כי הם באים יותר מבוגרים וחיילים צריכים להיות צעירים.

עמרם מצנע: יש טענות כאלה בצבא?

<אהוד דרור: לא.

<אהוד דרור: הפוך.

<אהוד דרור: החברה שיוצאים משנת שירות - - -

אראל מרגלית: יוצאים לקרוס קצינים.

<אהוד דרור: חברה שבאים משנת שירות, אחוז המיצוי שלהם לקצונה הוא גבוה והוא דומה למכינות הקדם צבאיות.

<אהוד דרור: ממש הנתונים דומים, ומלכתחילה החברה האלה זה החברה האיכותיים.

עמרם מצנע: אבל השאלה אם הם היו איכותיים בכל מקרה.

<אהוד דרור: לפי הנתונים שבדקנו, כן.

<אהוד דרור: זאת אומרת לקחנו - - -

אראל מרגלית: הם התנסו במנהיגות.

עמרם מצנע: אני לא מדבר על החברה של אחרי ושל חלק מהמכינות של האוכלוסיות היותר מוחלשות, ששם זה באמת מקפצה ממש.

<אהוד דרור: אבל גם במכינות וגם בש"ש, החברה היותר מוחלשים אחוז יותר קטן.

<אהוד דרור: גם במכינות, למרות שאנחנו רואים שיש פתיחת מכינות - - -

עמרם מצנע: כן, אבל שם התועלת, התמורה היא כמעט טוטאלית, מכאלה שלא היו מתגייסים או בטח לא לשירות משמעותי.

אראל מרגלית: לגמרי.

<אהוד דרור: אז מבחינת האיכות, החברה האלה ממוצים בצורה מצוינת גם לקצונה.

<אהוד דרור: איפה הטענה?

<אהוד דרור: הטענה של החברה שבאים דרך הנח"ל, אתה לא מוצא לדוגמא את המיצוי לפיקוד ולקצונה כמו שאתה מצפה, באיכות של האנשים.

<אהוד דרור: זה משהו שעולה, והם חלק מהמשחק של הש"ש.

<אהוד דרור: לגבי השרידות שלהם וההשתלבות, אין טענות כאלה שאם הם מגיעים יותר מבוגרים, נהפוך הוא.

<אהוד דרור: זה שהם מגיעים מבוגרים יותר – זה יתרון אדיר.

<אהוד דרור: הם המובילים של הקבוצות.

<אהוד דרור: אין ספק.

עמרם מצנע: כן, עמר, בבקשה.

עמר בר-לב: יש לי שתי הערות.

עמר בר-לב: אחת, אפרופו מכינות - - -

עמרם מצנע: קודם כל ברוך הבא.

עמרם מצנע: נדמה לי שפעם ראשונה אתה אצלי בוועדה.

עמר בר-לב: לא, לא, פעם שלישית.

עמר בר-לב: במכינות שנת שירות, צריך לזכור שההשקעה הכספית בנער או נערה במכינה היא הרבה יותר יקרה מאשר בשנת שירות.

עמר בר-לב: לכן גם אני חושב שגם מכינה אין ספק שתומכת ותורמת - - -

עמרם מצנע: אבל מכינה זה מתנדבים שמשלמים בשביל להתנדב.

עמר בר-לב: כן, אבל - - -

<קריאה: וגם נתמכים על ידי המדינה בהרבה יותר כסף.

עמרם מצנע: בסדר, אבל הם גם משלמים.

עמר בר-לב: נקודה שנייה מאד חשובה פה.

עמר בר-לב: רצו כאן להגדיל את התקנים ללא הגדלת התקציב כאן.

עמר בר-לב: אחד מהחברה הזכיר שהתמיכה בחברה של שנת השירות, של הליווי, היא מאד מאד חשובה.

עמר בר-לב: ממש מאד מאד חשובה, כי אחרת הם יכולים ללכת לאיבוד וזו תהיה שנה מבוזבזת להם ולכולם.

עמר בר-לב: והתמיכה הזאת עולה יחסית הרבה כסף.

עמר בר-לב: אז לכן צריך, ואני גם כמובן בעד הגדלת התקנים, אבל צריך לשים לב שאותם ארגונים, באמת הם יוכלו ותהיה להם האפשרות לעשות מטצ'ינג משותף, ואם אין, אז לא להגדיל את המכסות.

עמר בר-לב: כי אחרת מה שעלול לקרות שיהיו מכינות עם פחות מלווים - - -

אראל מרגלית: ש"ש.

עמר בר-לב: סליחה, ש"ש עם פחות מלווים, וכתוצאה מזה - - -

<יואל מרשק: לפי איך שאתה צופה לא היו בונים את המדינה.

<יואל מרשק: אם לא היו מבטיחים את הכל, לא הייתה מדינה.

עמר בר-לב: כן, אבל יש מדינה והכל בסדר.

<יואל מרשק: תן לש"ש ...

<יואל מרשק: ציבורי התנדבותי, תן לנער הזה לזרום.

<יואל מרשק: ההיפך.

<יואל מרשק: תפתח את הפקקים ותראה מה קורה.

עמרם מצנע: טוב, אני מבין שאתם שולחים יותר מאשר הכסף שיש לכם, אבל - - -

אראל מרגלית: אבל מעט יותר.

אראל מרגלית: אפשר לשלוח יותר.

עמרם מצנע: אבל אני מבין ממשרד הביטחון, שבעצם מדובר על הגדלה כל שנה 5%.

<יואל מרשק: היא לא מספקת.

עמרם מצנע: רגע, רגע, יואל, יואל.

אראל מרגלית: הוא צודק.

<אהוד דרור: כן, אבל יואל שוכח גם מה המנדט שלו.

<אהוד דרור: המנדט שלו זה בני הקיבוצים, וזה בדיוק הוויכוח.

<יואל מרשק: המנדט שלנו זה מדינת ישראל.

<אהוד דרור: יש בסך הכל 40% קיבוצניקים מתנדבים - - -

<יואל מרשק: את זה שכחנו.

<יואל מרשק: את זה שכחנו.

<יואל מרשק: אנחנו אחראים כמוהו בדיוק לאופייה התרבותי והרוחני של מדינת ישראל.

<יואל מרשק: כשיש לך 750,000 בני נוער מתחת לקו העוני, שלא ישלחו אותנו רק לקיבוצניקים.

<יואל מרשק: ההיפך.

<יואל מרשק: אנחנו מוכנים גם לשתף פעולה עם עירוני ד' ועירוני ה', שיצאו גם לשנת שירות.

עמרם מצנע: יואל, יואל - - -

<אהוד דרור: יואל, ובאמירות של - - -

עמרם מצנע: רגע, אודי, אודי.

<יואל מרשק: הוא לא יושב פה עכשיו.

<יואל מרשק: עכשיו אנחנו יושבים פה.

עמרם מצנע: כן, אירית.

<אירית ברוק: אני רוצה להגיד את עמדת משרד החינוך.

<אירית ברוק: אני חושבת שלא היינו יושבים פה היום אם הנושא של התיאום בין המכסות לתקצוב לא היה ISSUE.

<אירית ברוק: אז אנחנו מאד בעד להגדיל את המכסות בצורה אחראית ומתואמת, רק שבצד הגדלת המכסות תהיה גם הגדלה תקציבית, שתאפשר לגופים להתפתח.

<אירית ברוק: גם היום התקציב הוא לא כאילו הגופים טובעים בכסף ואין להם מה לעשות.

<אירית ברוק: גם היום התקציב הוא תקציב שדורש מהם תוספות.

<אירית ברוק: זה פן אחד.

אראל מרגלית: חברה, תסתכלו על התקציבים האבסולוטיים.

עמרם מצנע: בסדר, אבל תשמע, אני יודע ששר החינוך, למרות ה-40 וכמה מיליארד, ש-90% זה משכורות, הוא בסוף יושב על מיליון פה מיליון שם.

עמרם מצנע: זו המציאות.

עמרם מצנע: כל מי שהתעסק בתקציב יותר.

אראל מרגלית: בסדר, אבל כוח אדם במשרד הביטחון, כלומר, אנחנו יושבים עכשיו - - -

עמרם מצנע: לא, לא, אבל המדינה החליטה בצדק, שגם למשל במכינות הקדם צבאיות, הגוף המבצע זה משרד החינוך ומשרד הביטחון עשו העברה תקציבית, כדי שזה לא יהיה משני משרדים.

עמרם מצנע: ולכן משרד הביטחון, באופן כללי, משתתף בתקציב, זה לא שהוא לא משתתף.

עמרם מצנע: הם גם עוד לא נתנו לי תשובה על בקשה שלי מאז להשתתף ביותר, אבל לזה אני עוד מחכה לכם.

<אהוד דרור: תכניות אופק.

<אירית ברוק: אם אפשר להשלים את הנקודה.

<אירית ברוק: יש פה פן נוסף שאסור להתעלם ממנו.

<אירית ברוק: הלחץ היום של החברה הצעירים להתנדב לשנת שירות, הולך וגובר.

<אירית ברוק: יש מצב לא טוב ולא - - -

עמרם מצנע: אגב, לעומת ירידה מסוימת שיש בשירות הצבאי.

<ואל מרשק: בשירות קרבי.

עמרם מצנע: בשירות משמעותי.

עמרם מצנע: מחר יש לנו דיון על זה פה בוועדה.

<אירית ברוק: כשבדרך כלל החברה האלה מכוונים גם לשירות משמעותי, מקבלים כמובן ליווי על ידי כל הגופים, אשר תומך אותם לשירות משמעותי בהמשך.

<אירית ברוק: אבל מה שרציתי לומר, מתחילה להיות תופעה שרבים, חלק מהחברה האלה, מקבלים סירוב אחרי סירוב פעם אחרי פעם, וזה דבר נורא.

<אירית ברוק: זאת אומרת ילדים שהם ילדים בני 18, טובים וראויים והכל, באים למקום א' – אומרים להם לא.

<אירית ברוק: מקום ב' – לא.

<אירית ברוק: מקום ג' – לא.

<אירית ברוק: אני לא חושבת שאיש מאיתנו היה רוצה לעמוד בחוויה כזאת, בגיל 18, שזו חוויה שצריך להביא אותה בחשבון.

<אירית ברוק: אז אני באמת חושבת שיש מקום לשקול ברצינות העלאת המכסות, אבל כאמור, אם זה לא בא בד בבד עם העלאה תקציבית, זו בעיה גדולה.

אראל מרגלית: נכון.

עמרם מצנע: כן, אבל את מבינה שכשאת מדברת על התקציבים זה תקציב משרד החינוך שצריך לתמוך בזה.

עמרם מצנע: זה לא איזה שהוא אבא חיצוני שיביא כסף.

<אירית ברוק: זה החלטה של מדינה.

<אירית ברוק: זאת אומרת איך תקציב מחולק – זו החלטה של הכנסת.

עמרם מצנע: כן.

עמר בר-לב: אבל מה שאת מעלה, את מעלה עוד בעיה שאני לא יודע בדיוק מה הפתרון שלה.

עמר בר-לב: זה הופך כמעט כמו הגעה ליחידות מיוחדות, המיונים.

עמרם מצנע: לא, דרך אגב השאלה אם יש בכלל מיונים.

עמר בר-לב: יש, יש מיונים.

עמרם מצנע: לא, לא, אבל המיונים הם בתוך הגוף המשלח.

עמרם מצנע: אין קורלציה בין הגופים.

עמרם מצנע: זאת אומרת מה שאמר הבחור ממועצת תנועות הנוער - - -

<אורי אופיר: אני מהתנועה הקיבוצית.

עמרם מצנע: מהתנועה הקיבוצית.

עמרם מצנע: אז מה זה אתה הולך עם כזה דבר כתום?

עמרם מצנע: מה שאמר אורי, מה שאני הבנתי, זה שיש בעיה שהמכסות מחולקות לארגונים שלא תמיד יש צדק בין ארגון לארגון.

עמרם מצנע: נכון?

<אורי אופיר: כן, ויש גם מגמה, תנועות הנוער הלכו גם לכיוון הנ"חל.

עמרם מצנע: אוקיי, בבקשה.

<עמליה גנט: אני עמליה מהתנועה הקיבוצית.

עמרם מצנע: מה?

עמרם מצנע: באתם פה בהרכב - - -

<יואל מרשק: זה חשוב לנו.

<עמליה גנט: זה בנפשנו.

עמרם מצנע: מאיזה קיבוץ את?

<עמליה גנט: משפיים.

<עמליה גנט: אסור להגיד את זה היום.

<עמליה גנט: אני שנה חמישית עוסקת בעניין ואני פוגשת את הנוער הזה יום יום, שעה שעה, ואני נאלצת להגיד הרבה פעמים לנוער מדהים, יוצא מן הכלל - אני לא יכולה לעזור לכם.

<עמליה גנט: אתם לא יכולים לעשות שנת שירות.

<עמליה גנט: וזה דבר מזעזע.

<עמליה גנט: אני חושבת, אנשים שרוצים לתת ולתרום ולעשות משהו בשביל החברה, אני חושבת שזה דבר שלא יאומן.

<עמליה גנט: זה דבר ראשון.

<עמליה גנט: דבר שני, החברה שמגיעים לשנת שירות, לא תמיד הם מגיעים כשהם מוכנים לצבא.

<עמליה גנט: זאת אומרת הם חברה שמגיעים ירוקים, לא מבושלים.

<עמליה גנט: בתום השנה הזאת הם הופכים לאנשים שונים לגמרי.

<עמליה גנט: אנחנו בשנה גורמים להם לצמיחה של 10 שנים.

<עמליה גנט: אנחנו שומעים את זה מהילדים, אנחנו שומעים את זה מההורים ואנחנו שומעים את זה גם ממפקדי הצבא שפוגשים אותם; והם אומרים היום בצורה מוצהרת לגמרי, כל מפקד צבא שתפגוש אותו ובשבוע שעבר היינו בכנס ירוחם, כנס י"ב.

<עמליה גנט: 1,300 ילדים, מכיתות י"ב, פגשו את מיטב המפקדים ושרי ממשלה וחברי כנסת וכו', ובאמת אנחנו רואים ש - - -

עמרם מצנע: היית שם?

עמרם מצנע: לא?

עמרם מצנע: אז איך הם פגשו את המיטב?

<עמליה גנט: אוקיי, חלק מהמיטב, סליחה.

<עמליה גנט: מי שהיה מוכן לבוא, דרך אגב, כי אנחנו מבקשים - - -

עמרם מצנע: לא כולם מוכנים לנסוע עד ירוחם.

<עמליה גנט: יאיר לפיד נסע ברכב לבד, עד ירוחם והגיע ודיבר למעלה משעה והם היו מוכנים לשמוע אותו עוד שלוש שעות.

<עמליה גנט: אז אני חושבת שהתהליך הזה שהם עוברים בשנה הזאת הוא תהליך שהופך אותם - - -

עמרם מצנע: אוקיי, תודה.

<עמליה גנט: רגע, יש לי דבר נוסף.

<עמליה גנט: לגבי הסיפור של המכסות, זה בסך הכל לקונה של שנה.

<עמליה גנט: שנה אחת יהיו חסרים אנשים לצבא ואחרי זה שנה אחרי שנה יתגייסו אנשים הרבה יותר מוכנים, יותר טובים.

<עמליה גנט: זה שנה אחת בלבד.

<עמליה גנט: הלקונה היא של שנה.

<אהוד דרור: זה כל שנה.

<אהוד דרור: זה דלתא של כל שנה.

<אהוד דרור: כל שנה גידול של 5%, הגידול הוא חסר בגיוס.

עמרם מצנע: לא, לא, מה שהיא אומרת אודי, זה שלמשל אם אתה משבית את הצבא לשנה - --

<עמליה גנט: לא תשבית.

עמרם מצנע: רגע, לא, אני אומר כאילו.

עמרם מצנע: מתגייסים במקום בגיל 18 בגיל 19 אותם אנשים.

עמרם מצנע: אז מבחינה זו אין הבדל.

<עמליה גנט: ויותר מוכנים.

<אהוד דרור: לא, אבל היא מצפה שגם יהיה גידול כל שנה, אז תמיד תהיה דלתא.

עמרם מצנע: כן, כן, אוקיי.

עמרם מצנע: אנחנו מוכרחים לסיים כבר.

<יואל מרשק: רגע, משפט אחד, אני רוצה להגיד לך ממה אני מפחד.

<יואל מרשק: מהאחריות הכוללת של כולם פה, משרד הביטחון, משרד החינוך.

<יואל מרשק: פה מדובר בתנועת התנדבות.

<יואל מרשק: חוסר השליטה הזה מאפשר את זה.

<יואל מרשק: מאפשר.

<יואל מרשק: פה כל אזור, כל עיר, כל מועצה אזורית רוצה ש"ש.

<יואל מרשק: אל תהיה מוטרד מהפרטים.

<יואל מרשק: תן למרץ, לאנרגיה ולהתנדבות של הצעירים, תפתח לה את הדרך.

<יואל מרשק: אם יתחילו להגיד כמה ימי השתלמות, כמה שקלים, כמה מכסות, אנחנו סוגרים את העניין הזה.

עמרם מצנע: צלצלו בפעמונים, הדליקו נורות כתומות, יש סכנה למפעל הש"ש.

עמרם מצנע: כן, אוקיי, לעוד מישהו יש משהו חשוב?

<לילי הלפרין: אני אומר רק מילה אחת.

<לילי הלפרין: אני עובדת עם בני נוער בסיכון ומלווים אותי ש"ש גם בירושלים, גם מחוץ.

<לילי הלפרין: מודל החיקוי שהם מעבירים לבני הנוער בסיכון הוא פשוט מדהים.

<לילי הלפרין: במאבק בגזענות ובמאבק באלימות זה א' ב'.

<לילי הלפרין: פשוט א' ב'.

עמרם מצנע: אני קוטע אותך, כי לפורום הזה מובן מאד הערך והנחישות.

עמרם מצנע: אנחנו פשוט צריכים לסיים, כי בשעה 11 יש לנו דיון אחר.

עמרם מצנע: מי עוד, משהו חשוב?

<משה בבל-פור: משה בבל-פור מהחברה למתנ"סים.

<משה בבל-פור: שוב, אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה ואני מתנצל על האיחור, אבל אנחנו, שעוסקים בפריפריה ומביאים את הנוער שלאו דווקא נמצא בתנועות הנוער, החשיבות שלנו במקומות שלנו, אנחנו רואים כמה הסיפור הזה משפיע על נערים בין ההתלבטות שלהם ללכת לצבא לשירות משמעותי שלהם בצבא.

<משה בבל-פור: זאת אומרת בעניין הזה, אני מבין שיש פה את העניין הזה של תקנים מצד אחד ועניין של תקציב מצד שני, אבל המרכזיות שלנו, של החברה למתנ"סים במקומות שאנחנו נמצאים, היא כלי מפתח לתת לקבוצות אחרות.

עמרם מצנע: כן, חבר הכנסת מרגלית, מילות סיכום.

אראל מרגלית: תראו, קודם כל אנחנו באמת מאד מודים לכם שקיימתם את הדיון, עמרם, ובאמת שבאתם.

אראל מרגלית: כל אחד מכם עושה דברים נפלאים גם במשרד הביטחון ובטח במשרד החינוך ובטח בתנועות הקיבוציות.

אראל מרגלית: הנקודה היא אחרת.

אראל מרגלית: הנקודה היא האם אנחנו יכולים לקחת את הדבר המדהים הזה ולהגדיל אותו בצורה דרמטית, בתכנון.

אראל מרגלית: כי אם נגדיל אותו בצורה דרמטית, אנחנו נקבל את הדיבידנדים החברתיים בצורה שקשה לתאר.

אראל מרגלית: זה כמו מחקר ופיתוח של איזה חברת סטארט-אפ.

אראל מרגלית: עכשיו רוצים למכור אותה לעוד לקוחות.

אראל מרגלית: זה יכול להגיע להרבה יותר מקומות.

אראל מרגלית: זה יכול להגיע להרבה יותר חברה וזה יטייב את הצבא, זה לא יגביל אותו.

אראל מרגלית: ואם נגיע יחד אתכם לאיזה שהוא מתווה הדרגתי, וכמובן נמצא לזה את המקורות התקציביים, אנחנו לא מדברים פה על כספיים ענקיים.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים פה על כספים יחסית מאד מאד מוגדרים, אז אני חושב שאנחנו נעשה מעשה דרמטי ברמה החברתית.

אראל מרגלית: דרמטי, יחסית לכסף שאותו אנחנו נשקיע.

אראל מרגלית: זה מה שאני רוצה שנשאיר את עצמנו.

אראל מרגלית: אחר כך אולי נמצא את הדרך איך לטפל בזה ביחד, משרד הביטחון, משרד החינוך, תנועות הנוער, איך לעשות את זה.

אראל מרגלית: תודה.

עמרם מצנע: עמר.

עמר בר-לב: אין ספק שכל הנושא של שנת שירות הוא תרומה למדינה ברמה הלאומית, ברמה הביטחונית, ברמה החברתית, בכל רמה שהיא.

עמר בר-לב: נקודה שהייתי שם לב אליה, זה באמת כאן בין הארגונים השונים, כי בסופו של דבר מה שאנחנו רוצים, שלש"ש ילכו מכל חתכי האוכלוסייה בחברה הישראלית, ולא רק מחתך מסוים, שהוא ממילא מאד מאד מזוהה עם הערכים הציונים המרכזיים.

עמר בר-לב: וזה דבר מאד מאד חשוב שצריך לשים לב אליו.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: טוב, תראו, אני רוצה לסכם את הדיון המהיר הזה.

עמרם מצנע: הדיון המהיר כשמו כן הוא.

עמרם מצנע: זאת אומרת הוא דיון בנושא בוער, מהיר, מיידי, שנענים לבקשה של חבר כנסת.

עמרם מצנע: אראל מרגלית בעצם העלה את זה על סדר היום ועל כן קיימנו אותו די צמוד לבקשתך ובאמת עשינו את זה קצר.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר את הדברים הבאים: אלף, אותי לא צריך לשכנע.

עמרם מצנע: אני מדבר על זה מתחילת המושב של הכנסת והחשיבות של שנת, הייתי קורא לזה שנה של בין התיכון לבין הצבא, שזה גם שנת השירות, זה גם המכינות הקדם צבאיות על מגווניהן, דבר מאד חשוב.

עמרם מצנע: הוא חשוב מאד לתרומה בהחלט לחברה והוא חשוב מאד לתרומה לאישיותו או לאישיותה של הנער או הנערה, שמשתתפים בתכניות האלה.

עמרם מצנע: וגם אני מסכים לאמירה שהם מגיעים לצבא בוגרים יותר, מנוסים יותר, מסודרים עם עצמם יותר.

עמרם מצנע: והשנה הזו היא גם שנה, אני קורא לה שנת היכרות עם החברה הישראלית.

עמרם מצנע: כי אתה יכול ללמוד בבית הספר הריאלי בחיפה, בבועה הזו.

עמרם מצנע: אני תמיד מביא דוגמא, אני בוגר הריאלי, אז אני יכול להשמיץ אותם, בבועה הזו.

עמרם מצנע: אתה לא מבין בכלל מה זה החברה הישראלית.

עמרם מצנע: כמו בתל אביב או בכל מקום אחר.

עמרם מצנע: ולכן, החשיבות היא כמעט שווה – מה התרומה לחברה, ולא פחות – מה התרומה לאישיותו של הצעירה או הצעירה, שבהתנדבות, אומרים גמרתי תכנית, גמרתי שהשקיעו בי, אני עכשיו עושה פסק זמן לפני שאני חוזר חזרה לרוץ במסלול.

עמרם מצנע: הדבר השני שאני רוצה לומר, אני לא יודע אם אתם מספיק ערים לזה, גם בתחום ההתנדבות יש שונות גדולה בין החברות היותר חזקות במדינת ישראל, לחברות החלשות.

עמרם מצנע: וחשוב מאד לעשות פעילות כדי לעודד נערים ונערות מעיירות פיתוח, מפריפריה, פריפריה דרך אגב לאו דווקא גיאוגרפית, חברתית.

עמרם מצנע: אני תמיד מדבר על פריפריה שלישית גם – תודעתית - זה להצטרף לשירותה זה.

עמרם מצנע: ואני מוכרח לומר לכם שאני ראיתי את אחת ההצלחות בירוחם, שמאפס יש היום בירוחם כאלה שהולכים לשנת שירות, וזה נכון למקומות נוספים בארץ.

עמרם מצנע: הדבר השלישי, אם היה ניתן, באמת היה טוב שכל צעיר וצעירה גמרו את התיכון, עכשיו הם פועלים בחברה, למען החברה, עם החברה.

עמרם מצנע: אבל זה כמובן לא דבר אפשרי.

עמרם מצנע: אני חושב שהחלטתה צבא ומשרד הביטחון על הגדלה קבועה באופן שיטתי, כל שנה ב-5%, אז בתור עולה, למתמטיקאים בינינו ואני לא - זה בהחלט מביא בתוך כמה שנים לתגבור משמעותי מאד.

עמרם מצנע: ואני רואה את זה בהחלט כתשובה הולמת.

עמרם מצנע: היא לא נותנת פתרון לכל, אבל היא תשובה הולמת.

עמרם מצנע: נושא הכסף לפי דעתי הוא יותר מטריד פה, וטוב עושה משרד החינוך שבאמת מוצא את הפתרונות.

עמרם מצנע: אני מקווה שתמצאו את הפתרונות גם לשנים הקרובות.

עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו ששר החינוך מקיים ועדה בין משרדית ובין תחומית, כדי באמת ללמוד את הנושא ולראות איך מסדירים אותו בצורה יותר נכונה ויותר טובה.

עמרם מצנע: ואני חושב שצריך גם להסדיר את חלוקת המכסות בין הארגונים.

עמרם מצנע: כי לא תמיד אתה עושה צדק בעניין הזה, וזו גם כן נקודה שעלתה פה.

עמרם מצנע: אנחנו בוועדת החינוך נקיים על זה, לא מחר בבוקר, אבל - - -

<יואל מרשק: מה דעתך שתהיה עליה של 8% בשנה?

עמרם מצנע: דעתי טובה, אבל אני - - -

<יואל מרשק: כדאי שבחוץ ישמעו את זה.

<יואל מרשק: והחרדים ישמעו את זה.

עמרם מצנע: תאמין לי, אודי בטוח היה מסכים.

עמרם מצנע: אני מכיר, מאחר שאני גם הייתי בצד ההוא של לובשי המדים, אז זה לא כל כך פשוט.

אראל מרגלית: אז תן לנו לקחת על עצמנו לדבר עם ...

אראל מרגלית: או שניים ולנסות לשכנע אותו.

עמרם מצנע: אז זה מה שרציתי לומר.

עמרם מצנע: אלף באמת נחכה לראות את מסקנות הוועדה שלכם.

עמרם מצנע: ב', אני כן אקיים שיח עם צה"ל, עם אורנה ברביבאי, ראשת אכ"א, כדי לראות איך מסדירים את זה בצורה באמת שנותנת תשובה יותר טובה לאותם אלה שלא מצליחים להכניס אותם לתוך המערכת.

עמרם מצנע: אבל נדמה לי שאם לא יהיה גם תקציב מתאים במקביל למכסות, אז אנחנו נחטא בטיפול בנערים ובנערות האלה.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם ובהצלחה.