ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 40, 2013-12-09 11:00

יואל רזבוזוב: צהריים טובים לכולם.

יואל רזבוזוב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא הקשיים בפני פליטי השואה בישראל – במסגרת ציון יום זכויות האדם הבינלאומי.

יואל רזבוזוב: תודה למנהלת הוועדה דנה גורדון שהתעקשה והתאמצה אחרי בקשתי לתרגום סימולטני מעברית לרוסית ולהפך כדי שכל אחד יוכל לדבר בשפה שלו.

יואל רזבוזוב: יש פה אנשים שמתקשים בעברית, ואנחנו מבינים את הצורך.

יואל רזבוזוב: מההיכרות שלי עם נושא פליטי השואה אני מכיר את קשיי הקיום שאתם הם חיים ומתמודדים.

יואל רזבוזוב: אני גם מכיר את זה מהשטח לא בדיבורים ולא בסיפורים – לפני כן הייתי חבר מועצת העיר נתניה וביקרתי לא מעט בתים וגם בחלקי כחבר כנסת אני מכיר את העובדות מהשטח.

יואל רזבוזוב: גם לפני הדיון בוועדה באופן שוטף אני בקשר עם שר האוצר יאיר לפיד שמעורב מאוד בנושא.

יואל רזבוזוב: חשוב לו, אכפת לו.

יואל רזבוזוב: כשהוא הגיע לכנסת ונהיה שר אוצר הוא פעל לטובת אותה אוכלוסייה שקשה לה וסבלה בשואה.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים על פליטי השואה גם הם עברו סבל רב.

יואל רזבוזוב: הוא ביקש ממני לשמוע.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לסכם את הדברים, לגבש מסקנות, ואז אני אלך למשרד האוצר וננסה למצוא פתרונות.

יואל רזבוזוב: לפחות חלק מהסיפורים אני מכיר.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע אותם היום, הם סיפורים קשים.

יואל רזבוזוב: במדינה שלנו אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו סיפורים כאלה, ואני כאן כדי להזיז את הדברים.

יואל רזבוזוב: אני אדבר פחות, אנחנו נשמע את כל הגופים.

יואל רזבוזוב: ראשון הדוברים מר אברהם גרינזייד שידבר בשם ברית ותיקי מלחמת העולם השנייה.

יואל רזבוזוב: בבקשה, אברהם.

<אברהם מיכאל גרינזייד: בוקר טוב לכולכם.

<אברהם מיכאל גרינזייד: כבוד היושב-ראש רזבוזוב, אנחנו מצטערים מאוד שחברי הכנסת לא הגיעו לישיבה הזאת.

<אברהם מיכאל גרינזייד: זה סימן לא נעים.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אבל אני רוצה לברך: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: הגענו לזמן הזה – זמן די מבוגר.

<אברהם מיכאל גרינזייד: לצערנו, הדור הזה שהגיע לזמן הזה נמצא כל החיים במצב של פליטים.

<אברהם מיכאל גרינזייד: בהתחלה אנחנו ברחנו מהנאצים והפכנו לפליטים.

<אברהם מיכאל גרינזייד: חלק מאלה שברחו נשארו שם – נהרגו, מתו, וחלק התגייס לצבא האדום והלך למלחמה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: הפכנו לאחרוני מלחמת העולם השנייה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: חזרנו כולם הביתה למקום ריק.

<אברהם מיכאל גרינזייד: הקמנו משפחות, גידלנו ילדים, ושוב ברחנו ממדינה אחרת.

<אברהם מיכאל גרינזייד: עלינו ארצה והפכנו שוב לפליטים.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אנחנו היום ממשיכים להיות פליטים.

<אברהם מיכאל גרינזייד: מדוע?

<אברהם מיכאל גרינזייד: יש לנו המון כבוד, עלייה מכובדת.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אבל את הכבוד הזה אי אפשר להכניס לצלחת, לשלם על התרופות שאינן בסל הבריאות ולהמשיך לחיות כמו שאנחנו צריכים לחיות בגיל הזה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: חוץ מזה רובנו פליטים מכיוון שאין לנו דירה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: כל החיים אנחנו חיים בשכירות.

<אברהם מיכאל גרינזייד: חזרנו הביתה, אבל בית אין לנו.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אני רוצה להגיד בקיצור – המצב לא כל כך נעים ולא כל כך טוב.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אין מוטיבציה לדורות הבאים, לנכדים שלנו, לנינים שלנו שיבינו שהם באמת בבית.

<אברהם מיכאל גרינזייד: אני רוצה לגמור את הנאום הקצר שלי בברכה נוספת: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שעשה נסים לאבותינו בימים ההם.

<אברהם מיכאל גרינזייד: ואנחנו מבקשים מכם לעשות נסים בזמן הזה.

<אברהם מיכאל גרינזייד: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לך, אברהם.

יואל רזבוזוב: אני אבקש מאברהם שרנופולסקי, סגן מנהל עמותת חזית הכבוד להציג את דברי פליטי השואה.

<אברהם שרנופולסקי: (תרגום מרוסית): בוקר טוב לכולכם, כבוד יושב-ראש ועדת העלייה.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו רואים בחשיבות רבה את הדיון בנושא פליטי השואה.

<אברהם שרנופולסקי: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת העלייה על הבנת חשיבות הנושא של הפליטים.

<אברהם שרנופולסקי: קשה להבין למה עד כה מדינת ישראל לא מגדירה את פליטי השואה כנפגעי השואה אף על פי שגרמניה מגדירה אותם כך.

<אברהם שרנופולסקי: יש לציין שעדיין לא קיים חוק להגדרת ניצולי השואה בכלל למרות החלטה של הכנסת.

<אברהם שרנופולסקי: קשה להבין למה עד כה השדולה הפרלמנטרית בענייני ניצולי השואה לא דנה בכלל במצבם של פליטי השואה למרות שאנחנו פנינו לא רק פעם אחת.

<אברהם שרנופולסקי: למה עד כה משרד השיכון לא בנה דיור ציבורי?

<אברהם שרנופולסקי: הוא רק מוכר דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: בו-זמנית הוא לא מגדיל סיוע לשכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: צריך לציין שרוב פליטי השואה, רוב הקשישים העולים שמקבלים סיוע סמלי בשכר דירה סובלים משום שהם נאלצים לשלם יותר מ-70% מהקצבאות שהם מקבלים מהביטוח הלאומי כשכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: אין להם הכנסות נוספות.

<אברהם שרנופולסקי: קשה להבין למה לא נותנים סיוע לרכישת התרופות כפי שהיה ניתן עד שנת 2011.

<אברהם שרנופולסקי: קשה להבין למה משרד הרווחה מחלק כרטיסים מגנטיים לרכישת מזון רק לאנשים שמתגוררים בהוסטלים ולא נותנים לאנשים שגרים בדירות שכורות.

<אברהם שרנופולסקי: זה מוזר מאוד.

<אברהם שרנופולסקי: כשאנחנו דנים על מצבם של פליטי השואה יש כמה נתונים קשים מאוד: 34% מהקשישים נאלצים לוותר על עלויות של חימום בבית; 23% מהקשישים נאלצים לוותר על טיפול שיניים; 13% מהקשישים נאלצים לוותר על רכישת תרופות; 8% מהקשישים נאלצים לוותר על רכישת מזון.

<אברהם שרנופולסקי: אלה נתונים קשים מאוד.

<אברהם שרנופולסקי: אלה נתוני סקרים מטעם מכון ברוקדייל והקרן לרווחה.

<אברהם שרנופולסקי: 74% מהעולים שהגיעו ארצה לאחר שנת 2000 שוכרים דירות בשוק הפרטי ומשלמים בממוצע כ-3,000 שקל לשכר דירה; רק 15% מהקשישים שהגיעו ארצה לאחר שנת 2000 גרים בדירות בבעלותם.

<אברהם שרנופולסקי: מה אנחנו מציעים?

<אברהם שרנופולסקי: ראשית להגדיל את היקף הסיוע בשכר דירה מצד משרד השיכון לפליטי השואה ולוותיקי המלחמה; שנית לחדש מתן סיוע ברכישת תרופות שניתן לפליטי השואה עד 2011; שלישית, רצוי מאוד לקדם הצעת חוק שלפיה פליטי השואה החיים מתחת לקו העוני יקבלו הנחות בתשלומי מים דומות לאלה הניתנות לנכים; ארבע, לתת לפליטי השואה סיוע חודשי בסך 200 שקל באמצעות כרטיסים מגנטיים לרכישת מזון.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו מקווים שחברי הכנסת יבינו את צרכיהם של פליטי השואה ויקבלו החלטות ראויות כדי לשפר את מצבם של פליטי השואה.

<אברהם שרנופולסקי: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לך, אברהם, על הנתונים ועל הסיכום.

יואל רזבוזוב: קל יותר להגיש את הסיכום הזה ולבחון איך אפשר לעזור בדברים שביקשת.

יואל רזבוזוב: אני אתן את זכות הדיבור ליסאק זסלבסקי מקצרין, בבקשה.

<יסאק זסלבסקי: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי): יש מועצה בקצרין שדנים בשאלות של פליטי השואה.

<יסאק זסלבסקי: הארגון שלנו התחיל לעבוד רק בשנה שעברה.

<יסאק זסלבסקי: תודה שמישהו עזר לכך שנתחיל לעבוד בתחום הזה.

<יסאק זסלבסקי: מר יפים קיפניס עזר לנו להתארגן במועצה הזאת.

<יסאק זסלבסקי: בארגון הזה כ-200 פליטים שמתוכם 130 הם חברים בארגוננו.

<יסאק זסלבסקי: הרצון העיקרי שלנו הוא שאנחנו סוף-סוף נקבל הכרה בזכויות שלנו, שאנחנו זכאים לאיזשהו סיוע.

<יסאק זסלבסקי: רובנו חיים מתחת לקו העוני.

<יסאק זסלבסקי: רמת החיים שלנו יורדת מכיוון שהמחירים מאמירים וקשה לנו לחיות מהקצבה שלנו.

<יסאק זסלבסקי: בקצרין יש שלוש קטגוריות של תושבים: אנשים שהיו במחנות ההשמדה ובגטאות; וטרנים שנלחמו במלחמת העולם השנייה; והקטגוריה השלישית היא הפליטים.

<יסאק זסלבסקי: הגיע הזמן שיתייחסו לכל שלושת הקטגוריות האלה של האנשים שנפגעו בצורה כזאת או אחרת בשוויונית.

<יסאק זסלבסקי: הקהילה כל כך קטנה שכבר אי אפשר להבדיל ביניהם, ונשארו מעטים מאוד בחיים.

<יסאק זסלבסקי: מספיק לחכות, צריך לעבור למעשים.

<יסאק זסלבסקי: צריך להכיר בנו ולעזור לנו.

<יסאק זסלבסקי: במועצת הפליטים עסקנו בכך שניסינו להצדיק את קיום הארגון שלנו, ואנחנו מחפשים תורמים כדי לעזור לפליטים שלנו.

<יסאק זסלבסקי: אנחנו מחפשים תרומות ומנסים לעזור לאנשים שזקוקים לעזרה.

<יסאק זסלבסקי: יש משפחות שמשלמות יותר מ-400 שקל בחודש עבור התרופות שהן רוכשות.

<יסאק זסלבסקי: יש משפחה אחת שהם הציגו אותה, אבל עדיין לא קיבלה סיוע כמו שצריך בקבלת התרופות שהייתה זקוקה להן.

<יסאק זסלבסקי: בואו לא נסתפק רק בדיבורים אלא נתקדם לכיוון הכרה.

<יסאק זסלבסקי: אברהם קרסנופולוסקי אמר דברים נכונים.

<יסאק זסלבסקי: אני לא רוצה למנות פה את כל הדברים שצריך.

<יסאק זסלבסקי: הרשימה הזאת היא פחות או יותר רצונות או מחשבות של אותם אנשים שגרים בקצרין.

<יסאק זסלבסקי: אני מקווה שהתוצאה של הדיון תהיה פנייה כדי שקולנו יישמע, ושתהיה פנייה לחברי הכנסת ולממשלה כדי לעזור לאנשים האלה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, יצחק.

יואל רזבוזוב: יהיה פרוטוקול של הישיבה וכמו שאמרתי גם שר האוצר אישית רוצה לראות ולשמוע.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לגברת ישראלה שוורצמן, נציגת קרן לרווחת ניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<ישראלה שוורצמן: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו פה, אלא רק להעיר שתי נקודות: עד תחילת 2011 הקרן לרווחת ניצולי השואה סייעה לניצולי שואה ברכישת תרופות פעם בשנתיים עד 4,000 שקל.

<ישראלה שוורצמן: לצערנו, החל מ-2011 הקרן לרווחת נפגעי השואה לא מקבלת תקציב עבור סיוע בתרופות, ומי שנפגע מזה בעיקר זה פליטי השואה.

<ישראלה שוורצמן: הקרן מכירה בפליטי השואה כזכאים לסיוע מהקרן.

<ישראלה שוורצמן: הדבר החשוב שאני רוצה להגיד הוא שבין מקבלי הסיוע מהקרן חלק גדול הם פליטי שואה מיוצאי מדינות חבר העמים, וכ-40% מאלה שפנו אלינו חיים מקצבת זקנה והשלמת הכנסה, שזאת האוכלוסייה במצב הכלכלי הכי נמוך.

<ישראלה שוורצמן: מאחר שאנחנו לא נותנים להם תרופות זה מאוד פוגע, ואם היו מחזירים לקרן את האפשרות לסייע באמצעות מתן סיוע ברכישת תרופות זה היה עוזר מאוד.

<ישראלה שוורצמן: פליטי השואה מקבלים סיוע ברכישת תרופות כמו כלל הקשישים במדינת ישראל בלי קשר לעובדה שהם ניצולי שואה.

<ישראלה שוורצמן: נכון, הם קיבלו רק פיצוי חד פעמי על היותם פליטים.

<ישראלה שוורצמן: הם לא מקבלים רנטה חודשית, אבל הם במצב הכלכלי הירוד ביותר, ולהם צריך להמשיך לעזור.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, ישראלה.

יואל רזבוזוב: הבעיה של התרופות מוכרת לנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו מטפלים בזה.

יואל רזבוזוב: אחרי הדיון נהיה יותר חכמים אחרי שנגבש את כל המסקנות.

יואל רזבוזוב: אבל הבעיה ידועה לנו.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור ללודמילה נוסיביצ' מפליטי השואה בנתניה שאני מכיר.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<לודמילה נוסיביצ': (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי): צהריים טובים לכולם.

<לודמילה נוסיביצ': אני יושבת-ראש ארגון פליטי השואה בנתניה.

<לודמילה נוסיביצ': אני רוצה לחזור לשנת 2007 שבה אושר חוק של יורי שטרן ז"ל, שלפיו יהיו הטבות לנזקקים שעברו את השואה והגיעו לישראל אחרי אוקטובר 1953.

<לודמילה נוסיביצ': הוא היה הראשון מהעלייה השנייה שדאג לאנשים האלה.

<לודמילה נוסיביצ': מה היה ב-53'?

<לודמילה נוסיביצ': ב-57' הגיעו הרבה אנשים שהיו במחנות השמדה, וטרנים ונכים שחיו בתנאים נוראיים.

<לודמילה נוסיביצ': כולם הגיעו לפה וקיבלו סיוע כספי ממשרד האוצר.

<לודמילה נוסיביצ': פליטים שהגיעו יחד איתם לא קיבלו כלום.

<לודמילה נוסיביצ': גם הם היו רשומים בהצעת חוק של יורי שטרן.

<לודמילה נוסיביצ': אבל בן אדם אחד מחק את המשפט שהפליטים צריכים לקבל סיוע – אהוד אולמרט.

<לודמילה נוסיביצ': אנחנו עכשיו מחוץ לתמונה.

<לודמילה נוסיביצ': מה יש לנו עכשיו?

<לודמילה נוסיביצ': לי יש 2,772 שקלים מביטוח לאומי.

<לודמילה נוסיביצ': מקבלים 700 שקל, אבל מכיוון שאני בודדה מוסיפים עוד 200 שקלים, ובסוף זה יוצא 900 שקלים.

<לודמילה נוסיביצ': אני משלמת על הדירה 2,500 שקל לשכירות, והמחיר עולה כל שנה.

<לודמילה נוסיביצ': ממה אני אחיה?

<לודמילה נוסיביצ': השאלה הזאת עולה ועולה כבר ארבע שנים, ואנחנו באותו מקום.

<לודמילה נוסיביצ': אנחנו זקוקים לדבר אחד – להצעת החוק של יורי שטרן, להחזיר אותנו לרשימה הכללית.

<לודמילה נוסיביצ': אבא שלי היה לוחם בשריון וקצין.

<לודמילה נוסיביצ': אם הוא היה יודע איך אני חיה עכשיו היה מתהפך בקברו.

<לודמילה נוסיביצ': איך אפשר להתקיים?

<לודמילה נוסיביצ': איך אפשר לשרוד?

<לודמילה נוסיביצ': אין לי כסף לפעמים לצאת מהבית כי אני לא יכולה ללכת ברגל ואני צריכה מונית.

<לודמילה נוסיביצ': אין כסף לאוכל, אין כסף לבגדים, אין כסף לדירה.

<לודמילה נוסיביצ': אנשים הולכים עם סמרטוטים, אנשים מחטטים בפחים.

<לודמילה נוסיביצ': הזקנה צריכה להיות חיים בכבוד.

<לודמילה נוסיביצ': זה לא ייאמן שאנחנו חיים ככה, במיוחד אלה שלא מקבלים פנסיות.

<לודמילה נוסיביצ': מי שהגיע מבלרוס, ממולדובה ומאוקראינה הוא בעצם עני, אין לנו גרוש אחד.

<לודמילה נוסיביצ': כשאומרים 5,000 שקל שכר מינימום – אין לנו גם אותם.

<לודמילה נוסיביצ': אנחנו זכאים לזקנה מכובדת.

<לודמילה נוסיביצ': אם אין לנו עתיד מכובד אני בספק אם המדינה הזאת זכאית לעתיד.

<לודמילה נוסיביצ': הילדים שלנו משלמים מסים, אבל אנחנו לא מקבלים שום דבר וגם הילדים לא יכולים לעזור לנו.

<לודמילה נוסיביצ': כל הזמן מדברים בלי סוף.

<לודמילה נוסיביצ': , ואין החלטות ואין משמעות לכל הדיבורים האלה.

<לודמילה נוסיביצ': אין שום קרן אור שחיינו ישתפרו.

<לודמילה נוסיביצ': אנחנו זכאים להיכלל בחוק הזה.

<לודמילה נוסיביצ': תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה, לודמילה.

יואל רזבוזוב: אמרת הרבה דברים קשים ונכונים.

יואל רזבוזוב: אני באמת מסכים – לא ראוי לחיות ברמת חיים כזאת.

יואל רזבוזוב: אני גם מכיר אותך מנתניה, ואני באמת יודע שזה המצב.

יואל רזבוזוב: בגלל זה אנחנו יושבים כאן היום ומעלים את זה לסדר היום.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לפעול.

יואל רזבוזוב: אני בן אדם של פחות דיבורים.

יואל רזבוזוב: אני לא יכול להגיד עכשיו כי מדובר על מספר מאוד גדול של אנשים וצריך להתמקד ולמצוא פתרונות, ובאמת פחות דיבורים כי אני כבר שמעתי וראיתי פרוטוקולים של הרבה ישיבות שלא קרה אחריהן כלום.

יואל רזבוזוב: אני מקווה מאוד שנוכל לסייע.

יואל רזבוזוב: גם לי באופן אישי מאוד קשה לראות אנשים מבוגרים שכמו שאמרו כאן, צריכים לחטט בזבל.

יואל רזבוזוב: זה לא ראוי למדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: אני אתן את רשות הדיבור לטטיאנה סחנובסקי מבני עיש.

<טטיאנה סחנובסקי: אני לא כל כך מוכנה לדבר על צרות כי אני בגיל צעיר יחסית, ואני לא חשתי על בשרי את כל הצרות שלודמילה סיפרה.

<טטיאנה סחנובסקי: אני מאוד מזדהה אתה ומאוד תומכת במה שהיא אומרת.

<טטיאנה סחנובסקי: אני רציתי להגיד שתי מילים כמו שיצחק אמר, שהישיבה הזאת לא תסתיים בהבטחות, אלא תסתיים בעשייה.

<טטיאנה סחנובסקי: אולי תגידו לנו מתי נצפה לתשובות, ואיך נדע עליהן.

<טטיאנה סחנובסקי: כפי שהבנתי יהיה פרוטוקול באתר הוועדה, ורציתי לראות גם יחד עם הפרוטוקול את הפתרונות ומה אתם מתכוונים לעשות.

<טטיאנה סחנובסקי: יש הרבה מוזמנים שלא הגיעו, וחבל כי היינו רוצים לשמוע גם מהם מה התכניות בקשר למה שמדובר פה.

<טטיאנה סחנובסקי: אני יודעת שהנושא הזה הוא לא חדש, מדברים עליו כבר הרבה זמן, וכנראה, לאנשים שהזמינו אותנו היו צריכים להיות פתרונות, וחבל שלא נשמע אותם כבר עכשיו.

<טטיאנה סחנובסקי: אני מקווה שאת הפתרונות נשמע או נראה בפרוטוקולים.

<טטיאנה סחנובסקי: אני מקווה לזה ורוצה לשמוע מה יהיה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: ריבה פוקס מצפת, בבקשה.

<ריבה פוקס: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי): צפת היא העיר הכי צפונית.

<ריבה פוקס: אני יודעת שיש הרבה יותר פליטים מהווטרנים ומאלה שהיו בגטאות ובמחנות ריכוז.

<ריבה פוקס: בארגון בצפת רשומים 323 פליטים ורק 23 אנשים שהיו במחנות השמדה.

<ריבה פוקס: שיהיו בריאים עד מאה ועשרים, ויקבלו את כל מה שהמדינה מספקת להם.

<ריבה פוקס: הם מקבלים 300 יורו בחודש.

<ריבה פוקס: הם מקבלים הטבות מאוד גדולות וגם הנחות בקניית מזון ותרופות.

<ריבה פוקס: רק אנחנו הפליטים לא מקבלים שום דבר ומבקשים נדבות ומחפשים תרומות.

<ריבה פוקס: שתסלח לנו המדינה שלנו, התורמים הם רק נוצרים.

<ריבה פוקס: פעם אחת ביקשתי מהרב הגדול של צפת עזרה עם כל הרשימה של האנשים.

<ריבה פוקס: כתבתי לו מכתב יפה כתוב בעברית יפה ספרותית שלא קל לנו לחיות.

<ריבה פוקס: ביקשתי עזרה במכתב הזה.

<ריבה פוקס: המכתב הזה הגיע לאגף ברבנות שעוסק בענייני כספים ונכתב לי שאין כסף.

<ריבה פוקס: בראש השנה התקשרו ואמרו, יש מתנות לכולם.

<ריבה פוקס: שאלתי, איזה מתנה?

<ריבה פוקס: מה לדעתכם זה היה?

<ריבה פוקס: שקית קטנטנה עם גלויה, צנצנת דבש ותפוח.

<ריבה פוקס: זה סימן טוב לראש השנה.

<ריבה פוקס: אנחנו נסענו באוטובוסים כדי להביא את זה לכולם.

<ריבה פוקס: אני לא רוצה להתבטא בנושא איך זה נראה.

<ריבה פוקס: יש לי שאלה למר יואל רזבוזוב.

<ריבה פוקס: אני כתבתי למר רזבוזוב ולרינה פרנקל.

<ריבה פוקס: ממשרדה של רינה פרנקל ענו באופן פורמלי שהם מטפלים בבעיה.

<ריבה פוקס: ממשרדו של מר רזבוזוב לא ענו בכלל.

יואל רזבוזוב: צריך לפנות למזכירות הוועדה.

יואל רזבוזוב: אין מקרה כזה, אני עונה לכולם.

יואל רזבוזוב: אני מאמין לך, כמובן.

יואל רזבוזוב: כנראה, נפלה טעות.

<ריבה פוקס: בתקופה של המלחמה כולנו היינו ילדים, ואי אפשר להשוות את הסבל של מי שהיה במחנה השמדה לבין ילדים פליטים שברחו למקום אחר.

<ריבה פוקס: כשברחנו גם אנחנו נהרגנו מטילים ופצצות או מתנו ברעב.

<ריבה פוקס: סבלנו מקור וממחלות.

<ריבה פוקס: אבא שלי היה במלחמה, ואני הייתי בת שלוש.

<ריבה פוקס: אמא ברחה עם שני ילדים.

<ריבה פוקס: אני לא הייתי שורדת ולא הייתי יכולה לשמור על חייהם של שני הילדים.

<ריבה פוקס: אני לא יודעת איך יכולתי לחיות בתקופה הזאת עם שני ילדים.

<ריבה פוקס: כנראה, אני לא הייתי יכולה לשרוד כך עם שני ילדים.

<ריבה פוקס: יש סרט שמדבר על אנשים שהיו בגטאות.

<ריבה פוקס: אני מבקשת שפליטים ירשמו את החוויות שלהם.

<ריבה פוקס: אנחנו מבקשים מכל אחד להקליט ולכתוב את מה שהוא עבר בזמן השואה, ואולי נעשה מזה סרט.

<ריבה פוקס: אולי זה יעשה משהו.

<ריבה פוקס: אני מבקשת לא דיבורים, אלא מעשים רציניים.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: נשמע את נציגי המשרדים.

יואל רזבוזוב: גיא הרמתי, נציג משרד האוצר שמטפל בנושא של ניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: בבקשה, גיא.

<גיא הרמתי: צהריים טובים.

<גיא הרמתי: אני רוצה להתייחס בעיקר לנושא התרופות ולנושא הסיוע לפליטי השואה יחד עם הסיוע לניצולי השואה.

<גיא הרמתי: קודם כול חשוב להבין שהשינוי שנעשה ב-2011 שכרגע התוודענו לצמצום שנגרם לפליטי השואה מכיוון שהם לא יכלו להגיש עבור הסיוע מהקרן קבלות עבור תרופות שהן לרוב הקבלות הזמינות ביותר למי שמגיש.

<גיא הרמתי: חשוב להזכיר שהשינוי הזה הוא שינוי מבורך בגדול.

<גיא הרמתי: הוא נעשה בהחלטה של ועדת סל השירותים שיש לה תקציב קבוע מראש, והיא החליטה להסב את הסיוע בתרופות שנעשה דרך קרן הרווחה לסיוע בהנחה גורפת של 50% בתרופות לכל ניצולי השואה, אבל זה לא יועד לפליטי השואה.

<גיא הרמתי: לכן בעצם זה הצד החיובי, וזה הצד השלילי של ההחלטה.

<גיא הרמתי: אבל חשוב להבין שסך הכול באותו סכום כסף הושגו הרבה יותר תרופות והושג תשלום הרבה יותר נמוך לניצולי השואה בכללותם.

<קריאה: ח-ח.

<גיא הרמתי: זה נעשה מתוך הסכם מראש עם קופות החולים להנחה של 50% על כל התרופות.

<גיא הרמתי: נכון שזה מיועד לאוכלוסייה אחת, וזה מיועד לאוכלוסייה אחרת, אבל בסופו של דבר הוועדה בוחנת את הסיוע בכללותו ומנסה להפיק את המרב מאותו סכום תקציב שיש לה.

<גיא הרמתי: לגבי הפגיעה הספציפית בפליטי השואה בגלל חוסר היכולת לקבל סיוע מהקרן עבור תרופות במשרד האוצר בשיתוף עם משרדים אחרים מתנהל תהליך מתמשך.

<גיא הרמתי: בשנה וחצי האחרונות התקבלו ארבע החלטות שונות בעלות תקציבית מאוד גבוהה של הגדלת הסיוע לניצולי השואה, מתוכן שתי החלטות שנוגעות גם לפליטי השואה.

<גיא הרמתי: החלטה אחת היא הקצאה של תוספת לשעות סיעוד לסיוע הסיעודי שנותנת קרן הרווחה שזה סיוע שניתן גם לפליטי השואה; החלטה נוספת היא החלטה להגדיל את התקציב עבור 2013 עבור אותם 4,000 שקלים שהקרן מחזירה עבור מכשור רפואי.

<גיא הרמתי: אלה שתי החלטות משמעותיות ב-60 מיליון שקלים לעומת החלטות נוספות של 60 מיליון שקלים שמיועדות רק לניצולי השואה.

<גיא הרמתי: אז חשוב לראות את האיזון שנוצר בשנה וחצי האחרונות לגבי הגדלה של הסיוע.

<גיא הרמתי: התהליך הזה הוא תהליך נמשך שכל הזמן נבחן.

<גיא הרמתי: הסוגיה של התרופות לפליטי השואה היא על שולחן משרד האוצר ועל שולחן הרשות לניצולי שואה ועל שולחן משרד הגמלאים.

<גיא הרמתי: יש כל הזמן התייחסות לזה, ויש מודעות לזה, אבל צריך להבין שיש מגבלה תקציבית, והגדלת הסיוע היא מהלך קשה בעולם של משאבים מוגבלים.

<גיא הרמתי: יחד עם זאת הגדלה של 134 מיליון שקל לניצולי השואה ולפליטי השואה בשנה וחצי האחרונות זאת הגדלה משמעותית, וזה מייצג תהליך שנמשך.

<גיא הרמתי: בין היתר גם בעקבות הבעיות שמוצגות פה בוועדה זה מובא בפני מקבלי החלטות, בפני בדיקת הקצאה אפשרית של סיוע ושל שיפור הסיוע, ומכאן אפשר לראות שחשוב מאוד שהממשלה מקיימת תהליך, והיא מקיימת את התהליך.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשאול שאלה.

יואל רזבוזוב: הסכום הוגדל ל-134 מיליון שקלים, ופליטי השואה גם בפנים.

יואל רזבוזוב: אני רוצה שוב לחדד מה הם קיבלו, והאם הם באמת הרגישו את זה?

יואל רזבוזוב: זאת השאלה.

<קריאה: שום דבר.

<גיא הרמתי: מתוך 134 מיליון 60 מיליון שקלים הופנו לקרן לסיוע לניצולי השואה.

<גיא הרמתי: כמובן, הקרן הזאת מסייעת הן לפליטים והן לניצולים בלי הבחנה.

<קריאות: לא, לא - - -

<יפים קיפניס: אדון, זאת קרן רווחה.

<יפים קיפניס: זה לא פליטי שואה.

<גיא הרמתי: הסיוע מוקצה הן לפליטים - -

<יפים קיפניס: זה ארגון עזרה לניצולי שואה, לא לפליטי השואה.

<גיא הרמתי: קרן הרווחה מסייעת גם לפליטי השואה – למי שקיבל מענק חד-פעמי מוועידת התביעות ולמי שקיבל מענק חד-פעמי - -

<יפים קיפניס: רק - - - אתה לא מכיר את זה.

<גיא הרמתי: אני מכיר.

<גיא הרמתי: הקרן מסייעת - -

יואל רזבוזוב: חברים, אני מבקש, בואו נשמור פה על דיון מסודר.

יואל רזבוזוב: יש פה, כנראה, נתונים שיש למשרד האוצר, וכנראה, הם חושבים שאתם מקבלים, ואתם לא מקבלים.

<ישראלה שוורצמן: ההורדה של התרופות מהמענקים - -

<גיא הרמתי: אני התייחסתי להורדה של התרופות מהמענקים.

<גיא הרמתי: היא אכן צמצמה את הסיוע לפליטי השואה.

<ישראלה שוורצמן: ההורדה של התרופות מהמענקים גרמה לכך שפליטי השואה מנצלים פחות את המענקים.

<ישראלה שוורצמן: יש להם פחות קבלות שתמורתם הם מקבלים החזרים מכיוון שהרוב חיים מקצבת זקנה ומהשלמת הכנסה.

<גיא הרמתי: נכון.

<גיא הרמתי: ברור לי.

<גיא הרמתי: אני התייחסתי לזה, והנושא הזה ידוע.

<גיא הרמתי: אני אומר שוב, זה תהליך של כל בחינת אפשרויות הגדלת הסיוע שעומד במשרד האוצר.

<גיא הרמתי: במקביל הקרן לרווחה מסייעת במענקים ובסיוע סיעודי לאלה שמקבלים קצבת סיעוד מביטוח לאומי עבור נפגעי השואה.

<גיא הרמתי: בין נפגעי השואה האלה כלולים גם אנשים שקיבלו רק מענק חד-פעמי ולא אנשים שמקבלים בהכרח קצבה חודשית מהרשות לניצולי שואה או מהגרמנים או מוועידת התביעות.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אלכסנדר, שאלה אחרונה.

<אלכסנדר ברמן: אני רוצה לשאול שתי שאלות:

<אלכסנדר ברמן: על סמך איזה מסמך משרד האוצר הפסיק החל מ-1 בינואר 2011 לשלם את הפיצוי על תרופות?

<קריאה: הוא כבר ענה על השאלה הזאת.

<אלכסנדר ברמן: אני רוצה לדעת אם זאת החלטה או יש מסמך מסוים שכתוב בו.

<אלכסנדר ברמן: האם אפשר לראות את המסמך הרשמי?

<אלכסנדר ברמן: אני שלחתי שאילתה למשרד האוצר ולא קיבלתי שום תשובה.

<אלכסנדר ברמן: שאלה שנייה: האם משרד האוצר מכיר את תחקיר מכון ברוקדייל על המצב הכספי של אנשים קשישים שחיים מתחת לקו העוני ועל כך שהם מוציאים את כל קצבת הזקנה לתשלום שכירות הדירה?

<אלכסנדר ברמן: מה משרד האוצר חושב על זה?

יואל רזבוזוב: גיא, בבקשה.

<גיא הרמתי: לגבי השאלה על המסמך ועל ההחלטה ב-2011 שבעקבותיה אי אפשר להגיש קבלות לסיוע עבור תרופות: ההחלטה הזאת היא פרי ועדת סל השירותים לניצולי השואה בראשות מנכ"ל משרד הרווחה.

<גיא הרמתי: ב-2011 הוחלט במקום לסייע דרך הקרן בתרופות לסייע באופן ישיר דרך קופות החולים בתרופות לניצולי השואה שזכאים לקצבה.

<גיא הרמתי: ההחלטה הזאת מגובה במסמכים בפרוטוקול של הוועדה שהיא הקובעת, ובעקבותיה הרשות חתמה על הסכמים עם קופות החולים שנותנות את 50% ההנחה שהיא הרבה יותר משמעותית ממענק של 4,000 שקל במשך שנתיים.

<גיא הרמתי: גם מבחינת כמות התרופות שאדם יכול לרכוש היא הרבה יותר יעילה והרבה יותר משמעותית.

<גיא הרמתי: נכון, הסיוע הזה ניתן רק למקבלי קצבה ומכאן התלונות.

<גיא הרמתי: התלונות האלה מוכרות, והנושא הזה ידוע.

<גיא הרמתי: באותו סכום כסף הוחלט לעשות את השינוי הזה שזה הרבה יותר תרופות בהרבה פחות כסף לניצולי השואה.

<גיא הרמתי: זה בעצם מה שהוועדה בוחנת; היא בוחנת כל הזמן את האופציות השונות.

<גיא הרמתי: תמיד הגדלה של אחד פוגעת באחר או מונעת הגדלה של סיוע לאחר.

<גיא הרמתי: יחד עם זאת ציינתי שחצי מההקצאה התקציבית של ההגדלה לניצולי שואה בשנה וחצי האחרונות יועדה לקרן לרווחה שלא מבחינה בין ניצולי שואה לבין פליטי שואה.

<גיא הרמתי: כאן אני בעצם מבקש ליצור תחושת אופטימיות בעקבות מה שהיה בשנה וחצי האחרונות וגם לצעדים הבאים שיכולים לקרות בדיונים הפנימיים והחיצוניים שהוועדה מקיימת.

<גיא הרמתי: רק לאחרונה, לפני כשבועיים, הוחלט על הגדלה נוספת של הסיוע לקרן לרווחה עבור אותם מענקים שאי אפשר להגיש תרופות עבורם, אבל אפשר להגיש דברים אחרים.

<גיא הרמתי: בשנים האחרונות תמיד יש יותר בקשות למענקים האלה מאשר מה שמתקבל בגלל התקציב שמוקצה לקרן.

<גיא הרמתי: הוחלט על הגדלה של 10 מיליון שקל כדי לענות על כל הבקשות שהוגשו בשנת 2013 שזה שוב לטובת פליטי השואה כי זה דרך הקרן לרווחה ולא דרך הרשות לניצולי שואה.

יואל רזבוזוב: תודה, גיא.

יואל רזבוזוב: אחר כך אנחנו ניקח את הפרוטוקול ונלמד כל מילה, ונראה איפה הטענות שלכם ואיפה הטענות של משרד האוצר.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי אנחנו כאן גם כדי להעלות את הנושא וגם ללמוד.

יואל רזבוזוב: הצטרפו לכאן חברי הכנסת מרדכי יוגב ואברהם מיכאלי.

יואל רזבוזוב: אני אתן את רשות הדיבור לתמר מרוז ממשרד הרווחה.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<תמר מרוז: שלום.

<תמר מרוז: שמי תמי מרוז, אני מפקחת ארצית לנושא ניצולי השואה במשרד הרווחה.

<תמר מרוז: סל השירותים לרווחת ניצולי השואה שקיים מ-2008 וגדל כל שנה נועד לתת שירותים שונים שמוחלטים על-ידי ועדת סל השירותים בראשות מנכ"ל משרד הרווחה, וחברים בוועדה הזאת כל המשרדים הממשלתיים שמטפלים בניצולי השואה במובן הרחב של המילה.

<תמר מרוז: המענקים שאנחנו מממנים בביצוע קרן הרווחה הם דרך להחזיר לניצולי שואה כל שנתיים 4,000 שקל לכל ניצול שמוגדר נזקק שיש לו הכנסה כיום של עד 8,800 שקל בחודש.

<תמר מרוז: ההרכב של הסל הזה של מה שקשור במענקים השתנה ב-2011.

<תמר מרוז: אני חושבת שמגיעה לכם תשובה למה ואיך הוא השתנה.

<תמר מרוז: מ-2011 מקבלים ניצולי השואה שמקבלים גמלאות הנחה אוטומטית בתרופות של סל הבריאות דרך קופות החולים בגובה של 60%-50% מהעלות, לפי הגיל שלהם.

<תמר מרוז: עד גיל 75 – 50% הנחה, ומי שהוא מעל גיל 75 מקבל 60% אוטומטית.

<תמר מרוז: השינוי שחל בשירותים שניתנים דרך המענקים הללו מ-2011 לא מאפשר להגיש בקשה להחזר על תרופות, אבל אותם 4,000 שקל לשנתיים לכל ניצול שואה עומדים לרשותו לצרכים נוספים.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו מדברים כאן על פליטי שואה, ויש הפרדה מוחלטת ביניהם לבין ניצולים.

<תמר מרוז: אני יודעת, נכון, אני אגיד על זה.

<תמר מרוז: עדיין גם לנפגעי השואה או לפליטי השואה אותם 4,000 שקל לשנתיים עומדים לרשותם, רק שאי אפשר לנצל אותם מ-2011 לתרופות.

יואל רזבוזוב: כן, זאת הבעיה.

<תמר מרוז: מה עומד מאחורי זה?

<תמר מרוז: נפגעי שואה או פליטי שואה או כל אדם זקן במדינת ישראל שמקבל השלמת הכנסה כתוספת לקצבת הזקנה כיוון שהוא לא מגיע לסף הכנסה מינימלי שנקבע מקבל הנחה אוטומטית של 50% ברכישת תרופות בסל.

<תמר מרוז: זאת אומרת שכל האנשים שאין להם גמלת ניצולי שואה - -

יואל רזבוזוב: זאת אומרת שאם לפליט שואה יש 4,000 שקל, והורידו את העניין של התרופות הוא לא למנצל את הכסף.

יואל רזבוזוב: אבל אם הוא חי על השלמת הכנסה אז הוא מקבל סיוע באופן אוטומטי.

<תמר מרוז: הוא מקבל אוטומטית מראש מהמדינה סבסוד של 50% לתרופות בסל.

<תמר מרוז: הוא לא צריך להגיש קבלות והוכחות.

<תמר מרוז: זה היה השיקול בהחלטה.

יואל רזבוזוב: לפי מה שאני מבין אלה שאין להם השלמת הכנסה וכנראה מקבלים פנסיות הם אלה שלא נכללים פה.

<תמר מרוז: הם לא מקבלים את ההנחה האוטומטית ממשרד הבריאות.

יואל רזבוזוב: אז זה נתון חדש לי.

יואל רזבוזוב: בסדר גמור.

<תמר מרוז: אף אדם – לא ניצולים ולא פליטים לא יכולים להגיש את הבקשה על החזר לתרופות, אבל לכל אדם יש 4,000 שקל לצרכים אחרים.

יואל רזבוזוב: הבנתי.

מרדכי יוגב: מה הביורוקרטיה שנדרשת ממנו?

<תמר מרוז: למענקים?

מרדכי יוגב: האם זה נגיש, ואנשים מסוגלים להגיע לזה?

<תמר מרוז: חלק כן וחלק לא.

<תמר מרוז: אנחנו מחפשים את הדרך לשנות את השיטה הזאת, ולאפשר לאנשים לקבל במקום החזר.

<תמר מרוז: כמו שאתה רומז בשאלה שלך – בעיקר לאנשים מתבגרים למרות שלקרן אפשר להגיש גם ברוסית וגם יש עזרה איך למלא את הטפסים, אבל בכל זאת זאת פרוצדורה ובירוקרטיה.

<תמר מרוז: אנחנו מחפשים את הדרך בוועדת הסל לדאוג שחלק מהשירותים יוכלו להתקבל באופן ישיר כשירות.

<תמר מרוז: לדוגמה אדם שצריך משקפיים שזה דבר שיש החזר עבורו לא יצטרך לגייס את הכסף למשקפיים ואז לכתוב, לשלוח את הטופס ולקבל החזר על מה שהוא הוציא – גם זה קשה להרבה אנשים, גם הפרוצדורה וגם ההוצאה הכספית.

<תמר מרוז: אנחנו מחפשים את הדרך שהם יקבלו במקום חלק מ-4,000 שקל שובר שזה מין זיכוי שכתוב בו שהוא ניצול שואה או פליט שואה – שזה אותו דבר במובן הזה – והוא יכול לקבל זוג משקפיים אצל ספק.

<תמר מרוז: הוא רק מביא את השובר, מקבל את המשקפייים ולא צריך לדאוג לפרוצדורה שמאחורי זה.

מרדכי יוגב: עוד שאלה ברשותך.

מרדכי יוגב: האם בלשכות הרווחה אצלכם ממופים אנשים ניצולים פליטי השואה ויש להם עובדת סוציאלית שיודעת שיש אחד כזה?

מרדכי יוגב: כי יכול להיות שהוא בכלל לא פונה או שהוא לא יודע להגיע לשם.

<תמר מרוז: נכון.

<תמר מרוז: ברוב המקומות אין עובדת סוציאלית שמוקצית לניצולי השואה.

<תמר מרוז: חלק מהעובדות הסוציאליות בלשכות שעובדות עם זקנים באופן כללי מכירות כמובן גם את הזכויות ואת השירותים שניתנים לניצולי השואה ופועלות בכיוון הזה.

מרדכי יוגב: אני אשאל שאלה אחרונה שהיא אולי התוצאה.

מרדכי יוגב: באלו אחוזים נוצלו הכספים שהוקצו?

<תמר מרוז: מאה וקצת.

אברהם מיכאלי: זה מראה שהתקציב הוא קטן.

<תמר מרוז: אני לא אשאיר שקל אחד אצלנו.

<תמר מרוז: מה שתתנו אנחנו נשתמש.

מרדכי יוגב: אז אני אשאל עוד – על-ידי איזה אחוז מאוכלוסיית הפליטים והניצולים?

מרדכי יוגב: כלומר האם במובהק רואים כאלה שיודעים להסתדר והגיעו אל הכסף וכאלה שממש לא יודעים שיש כזה דבר בכלל?

<תמר מרוז: גם יש דרך קרן הרווחה.

<תמר מרוז: אני רק אדגיש את זה כי זה לא הודגש.

<תמר מרוז: השירותים שאנחנו מתקצבים מסל השירותים דרך קרן הרווחה, כמו המענקים למשל הם רק לניצולים, לפליטים ולנפגעי שואה.

<תמר מרוז: מבחינתי הם כולם ניצולי שואה, וכולם מקבלים את השירותים שלנו באופן אחיד.

<תמר מרוז: זה לניצולי שואה שההכנסה שלהם היא עד 8,800 שקל.

<תמר מרוז: זה בהחלט משאיר את האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה בתוכו.

<קריאות: - - -

מרדכי יוגב: חברים, בואו נשמור על שקט.

מרדכי יוגב: נעשה דיון מסודר.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת יוגב רוצה לשאול שאלות.

מרדכי יוגב: היו גם גלי עלייה, אבל אנחנו 65 שנה מקום המדינה ו-70 שנה מתום השואה הנוראית.

מרדכי יוגב: האם יודעים כמה יש?

מרדכי יוגב: מי יודע להשיב כמה פליטי שואה חיים?

יואל רזבוזוב: מהנתונים שקיבלתי כ-60,000.

<תמר מרוז: יותר.

יואל רזבוזוב: יש כאלה שאומרים 80,000, יש כאלה שאומרים 40,000.

יואל רזבוזוב: 60,000 זה מספר - -

<תמר מרוז: בארץ היום חיים אתנו כ-180,000 ניצולי שואה במובן הרחב של המילה; כ-90,000 מקבלים - -

מרדכי יוגב: דור ראשון, לא דור שני.

<ישראלה שוורצמן: לא, זה כולל את שני הדורות.

<תמר מרוז: לא.

<ישראלה שוורצמן: זה דור ראשון, אבל זה כולל מעגל ראשון ומעגל שני.

<תמר מרוז: אני לא מדברת על מעגלים.

<תמר מרוז: יש כ-180,000 ניצולי שואה; כ-90,000 מתוכם מקבלים גמלאות שונות ממקורות שונים – מגרמניה, מישראל, מוועידת התביעות; וכ-90,000 הם ניצולי שואה שלא מקבלים גמלה בגין היותם ניצולי שואה.

מרדכי יוגב: יש 90,000 כאלה.

מרדכי יוגב: הרי הם גם ממופים, יש מי שיש לו פנסיה כי ברוך-השם הוא עבד, ואולי אפילו הגיע לתפקידים בכירים.

מרדכי יוגב: רבים פה יש שהגיעו לתפקידים בכירים, ואין להם בעיה.

מרדכי יוגב: אותם 90,000 שיש להם בעיה – למה אי אפשר לטפל בהם כמו שאגף השיקום במשרד הביטחון הוא הפונה, היוזם ומתקצב בהרבה מאוד כסף?

מרדכי יוגב: כמה כסף שיש לנו – אי אפשר לעשות את זה באופן יזום.

מרדכי יוגב: לצורך העניין הדבר יינתן כשובר, ואם הוא צריך משקפיים הוא יקנה משקפיים.

מרדכי יוגב: חסר לו כרגע בגד – הוא יקנה בגד.

מרדכי יוגב: הוא יקבל את השובר של התוספת של הסכום לחלק לאנשים נזקקים, ויהיו עוד 1,000 שקל בחודש לאותה אוכלוסייה נזקקת באותה שיטה שאגף השיקום של משרד הביטחון עושה לאוכלוסייה של אינני יודע כמה עשרות אלפים פצועים ומשפחות שכול.

<תמר מרוז: זה בדיוק השירות שאנחנו נותנים דרך קרן הרווחה.

<קריאה: - - -

מרדכי יוגב: שירות יזום ששלח לו את השובר והוא מקבל אותו או בחשבון הבנק שלו נוסף כל חודש אותו סכום שאתו הוא יכול לעשות את הצורך הבסיסי שלו כרגע.

<מלכה פרגר: שמי מלכה פרגר, אני מנהלת השירות הארצי לעבודה סוציאלית במשרד הבריאות.

<מלכה פרגר: אני רוצה להגיד שאנחנו כן עושים איתור יזום של ניצולי השואה בכל מערכת הבריאות בבתי החולים הכלליים הגריאטריים.

<מלכה פרגר: אנחנו לקראת הרחבה לבריאות הנפש כדי לאתר לכל ניצולי השואה ולעזור להם במיצוי הזכויות - -

יואל רזבוזוב: מלכה, שוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: ניצולי שואה – בהגדרה הרחבה זה כולל את פליטי השואה, נפגעי השואה.

יואל רזבוזוב: נקרא לזה נפגעי השואה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על ניצולי השואה, ופה הדיון הולך לכיוון אחר.

<מלכה פרגר: אנחנו לרוב מגיעים לכל ניצולי השואה, ומאתרים את הזכויות שלהם, כמובן לפי הזכויות הקיימות.

יואל רזבוזוב: זאת בדיוק הבעיה, שכל הזמן אנחנו מדברים במדינה על ניצולי שואה, אבל יש לנו כאן גם אוכלוסייה של פליטי שואה.

<מלכה פרגר: אנחנו מגיעים גם לפליטי השואה, ואם הם זקוקים אנחנו מביאים להם את הזכויות שהם יכולים להיעזר בהן כמו הסיוע של הקרן, סיוע קצר מועד אחרי מחלה.

<מלכה פרגר: זה היה עד לא מזמן באשפוז, ואנחנו הרחבנו את זה עכשיו גם לקהילה.

<מלכה פרגר: אנחנו מביאים לניצולי השואה כולם את המידע על הזכויות ועוזרים להם לממש אותן אם צריך.

יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין בדיוק מה הזכויות לפליטי שואה.

יואל רזבוזוב: האם ניצולי השואה בהגדרה שלכם כוללים את פליטי השואה?

יואל רזבוזוב: זאת השאלה.

יואל רזבוזוב: כמו שבמשרדים אנחנו מגדירים מה זה עולה – אף אחד לא יודע מה זה עולה, אם זה 20 שנה או 30 שנה או 10 שנים.

יואל רזבוזוב: אותו דבר פה.

<מלכה פרגר: חבר הכנסת יוגב שאל אם זה איתור יזום.

<מלכה פרגר: אז כן, אנחנו במשרד הבריאות עושים איתור יזום.

<מלכה פרגר: אנחנו פונים לכלל ניצולי השואה מדי יום.

<מלכה פרגר: יש לנו עובדות סוציאליות ייעודיות לנושא הזה שנמצאות בבתי החולים, בקופות החולים, בבתי החולים הגריאטריים ובקרוב גם בבתי החולים הפסיכיאטריים.

<מלכה פרגר: מדי יום מקבלים רשימה של כל ניצולי השואה שמגיעים לתוך הארגון, ניגשים אליהם, בודקים מה הזכויות שלהם, מציעים להם ועוזרים להם למצות את הזכויות.

<מלכה פרגר: זה השירות שאנחנו נותנים.

יואל רזבוזוב: בשביל זה אנחנו מקיימים את הוועדה הזאת.

יואל רזבוזוב: אני רואה שיש פה עניין של הבנה של הגדרה כי מחפשים תמיד את ניצולי השואה, והשאלה היא איך מזהים בתוכם את פליטי השואה או לא מזהים?

<מלכה פרגר: מעבר לטיפול שלנו בתרופות שכבר דיברו עליו וההסדר מול קופות החולים בעצם העובדה שאנחנו מאתרים את ניצולי השואה מערכת הבריאות היא מאוד נגישה.

<מלכה פרגר: כלל הזקנים מגיעים לשם, ויש לנו יתרון גדול מאוד באיתור.

<מלכה פרגר: אנחנו נעזרים בשירותים אחרים כדי לעזור להם למצות את הזכויות שמתקבלות מכל השירותים – ממשרד הרווחה, ממשרד הגמלאים, מהקרן, מכל מקום אחר.

<מלכה פרגר: מעבר לזה יש לנו גם הוסטלים לניצולי שואה נפגעי נפש בשלושה בתי חולים פסיכיאטריים.

<מלכה פרגר: גם לשם אנחנו מאפשרים את כל קשת הטיפול.

<מלכה פרגר: לא פחות מהזכויות זה גם היחס של הצוותים בתוך מערכת הבריאות לניצולי השואה.

<מלכה פרגר: מאוד חשוב שכשהם נכנסים לתוך מערכת שיזהו אותם כניצולי שואה, ייתנו להם את היחס הנכון; לפעמים יש תופעות שעולות בעקבות היותם ניצולי שואה, וחשוב שהצוות יידע איך להתייחס אליהם.

<מלכה פרגר: בעיקרון הדבר הגדול הוא האיתור היזום שנעשה לא רק במערכת הבריאות, אלא גם בקהילה ובשירותי הרווחה.

<מלכה פרגר: זה לא מספיק, אבל צריך להרחיב את זה.

יואל רזבוזוב: תודה, מלכה.

יואל רזבוזוב: אין ספק שמשרד הבריאות פועל רבות לטובת ניצולי השואה ועושים דברים.

יואל רזבוזוב: מה שחשוב לי לדעת, ואתם תעשו שיעורי בית – האם ההגדרה של ניצולי השואה היא הגדרה רחבה שכוללת גם את פליטי השואה, וגם הם מקבלים את אותם הזכויות ואת אותו שירות?

יואל רזבוזוב: חשוב שתבדקו איך אתם מתייחסים להגדרה.

יואל רזבוזוב: כי כאן בנושא הדיון אנחנו מנסים גם להעלות את העובדה שפליטי השואה תמיד איכשהו בצד, וכל שקל שהולך לניצול שואה מגיע כי באמת אנשים סבלו.

יואל רזבוזוב: אבל יש עוד קבוצה שאליה מתייחסים פחות.

יואל רזבוזוב: אני לא אומר שמתייחסים אליהם פחות בכבוד, אבל הם מקבלים פחות זכויות.

<מלכה פרגר: אנחנו מאתרים אותם בהגדרה הרחבה.

<מלכה פרגר: הזכויות הן לא זכויות שאנחנו נותנים.

<מלכה פרגר: לכן אנחנו עוזרים להם בזכויות שקיימות בשירותים.

יואל רזבוזוב: תודה, מלכה.

אברהם מיכאלי: יש לי משהו לחזור ולהעיר.

אברהם מיכאלי: כבר דנו בסוגיה הזאת כמה פעמים, ואחד הדברים שהערנו בפעמים הקודמות זה הנושא של הטופסולוגיה.

אברהם מיכאלי: הטפסים הם מורכבים.

אברהם מיכאלי: אנשים צריכים עורך דין שילווה אותם כדי למלא טופס – עד כדי כך.

אברהם מיכאלי: זה אבסורד.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת יוגב הזכיר את זה קודם – גם היום בדור המחשבים אפשר לאתר את האנשים האלה כי רובם הגדול מבקר אצל רופא, ואצלו יש לו כרטיס.

אברהם מיכאלי: מה הבעיה לאתר את האנשים האלה ולתת להם קוד מסוים שהמערכת תדע שיש אנשים כאלה בכל עיר.

אברהם מיכאלי: אז לא צריך להסתובב יותר מדי בבתים כי רוב האנשים מוכרים במערכת הבריאות.

אברהם מיכאלי: שנית יש בעיות בכמה שפות ובזמנו חידדנו את זה בוועדה הזאת ושאלנו למה לא ניתן להנגיש את הטפסים האלה הרבה יותר כדי שגם אנשים שלא יודעים שפה ואנשים מבוגרים יוכלו למלא בקלות את הטופס הזה.

אברהם מיכאלי: כי בסוף הרבה אנשים נופלים בגלל מילוי הטפסים.

אברהם מיכאלי: אנשים שלא יכולים לגשת לתחנות שבהן מגישים את הטפסים פשוט לא מקבלים את הזכויות שלהם בגלל זה.

אברהם מיכאלי: אני מכיר אנשים שלא מקבלים מכשיר שמיעה ולא את המשקפיים – אלה דברים טריוויאליים שאפשר לפתור בקלות.

אברהם מיכאלי: הזיכויים האלה כפי שחבר הכנסת יוגב אמר – אפשר להזרים להם את זה הביתה במקום שהם יצטרכו לרוץ אחרי כל זה.

נסים זאב: אפשר משפט בעניין?

יואל רזבוזוב: כן, בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: לפני כ-10 שנים הייתי חבר בוועדה לאיתור נכסי ניצולי השואה, ואני זוכר את כל ההתחמקויות של הבנקים בכל מיני מקומות בעולם עד שהוועדה הזאת בעזרת עורכי דין עשתה עבודה מאוד מעמיקה, עד שגילו סוף-סוף איפה נמצא המטמון.

נסים זאב: אנשים שלא ידעו שיש להם כספים ולא ידעו שיש להם נכסים.

נסים זאב: אחרי מאבק כל-כך קשה ועיקש הוועדה הזאת גרמה לכך שניצולי השואה סוף-סוף יקבלו את הזכויות שלהם והשיבו את הגזלה שנגזלה.

נסים זאב: אני הייתי יושב-ראש הרווחה בירושלים.

נסים זאב: תמיד היה סעיף תקציבי לצרכים מיוחדים.

נסים זאב: מה המשמעות של זה?

נסים זאב: הרווחה עוסקת באומנה, באימוץ, בכל מיני בעיות, אבל לפעמים הדבר הכי חשוב לאותה משפחה זה המוצר שחסר בבית – מקרר, מכונת כביסה, אפילו משקפיים.

נסים זאב: בתיה ושיץ, עליה השלום, הייתה מנהלת מחלקת הרווחה בירושלים - -

<שרה היפש זילברשטיין: אשתו של טדי קולק.

נסים זאב: לא, אמא של פרופ' אריה אלדד.

נסים זאב: אני הייתי ממונה על התיק, והיא הייתה מנהלת מחלקת רווחה.

נסים זאב: לא היה יום שישי שלא היינו באים עם רשימה של משפחות נזקקות.

נסים זאב: אין משפחה שלא היינו מתייחסים אליה בשבוע כזה או אחר.

<שרה היפש זילברשטיין: אבל אז הסעיף התקציבי היה שונה.

נסים זאב: זה בעצם תפקידה של הרווחה.

נסים זאב: חלק נכבד מהתקציב צריך להיות מיועד אך ורק לצרכים מיוחדים כי מי שמסודר יותר הוא מסודר, אז מגיע לו על-פי חוק – יש לו הזכויות שלו מכל מיני מקומות בעולם או מגרמניה או מהארץ; יש לו הפנסיה.

נסים זאב: אבל אלה שאין להם והנזקקות שלהם תלויה באותן פרוטות, הקרן הזאת חייבת לתת להם תשובות ומענים על-פי קריטריונים סוציאליים.

נסים זאב: עניין האיתור זה לא משימה פשוטה.

נסים זאב: אני מבין את העניין הזה.

נסים זאב: היושב-ראש שאל כמה פעמים אם מדברים על פליטים או על ניצולי שואה.

נסים זאב: יש כאן בעיה כי לאתר אותם בבתי החולים או בכל מיני מחלקות זה לא פשוט.

נסים זאב: השאלה שלי היא האם יש לנו הרשימה?

נסים זאב: האם הרשימה מעודכנת, והבעיה היא האיתור או שגם הרשימה שלנו היא עדיין בתהליך של בדיקה האם הרשימה נכונה?

נסים זאב: היא מעודכנת או לא מעודכנת?

נסים זאב: האם יש לנו הרשימה הסופית של אותם אנשים שזכאים על-פי דין או אין לנו בכלל הרשימה, ועכשיו אנחנו צריכים גם לאתר אותם מעבר לרשימה שעדיין לא מעודכנת כמו שצריך?

יואל רזבוזוב: ישראלה רוצה לענות.

<ישראלה שוורצמן: אני רוצה להתייחס לדברי חבר הכנסת לגבי מקרים חריגים.

<ישראלה שוורצמן: לקרן לרווחה לנפגעי השואה יש תקציב מיוחד למקרים חריגים.

<ישראלה שוורצמן: זאת אומרת מקרים שלא נופלים לאף אפיק סיוע יש תקציב מיוחד שאנחנו מקבלים מוועידת התביעות ומיועד למצבים קשים, למצבי חירום ולמצבים חריגים.

<ישראלה שוורצמן: אפשר לפנות אלינו.

<ישראלה שוורצמן: כל מחלקות הרווחה בארץ מיודעות על זה.

<ישראלה שוורצמן: אני העברתי להם את החומר כך שבעניין הזה אפשר לפנות אל הקרן, ואנחנו בהחלט מסייעים בעניין הזה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לשרה היפש זילברשטיין מהמשרד לאזרחים ותיקים.

<שרה היפש זילברשטיין: רציתי להתייחס מיד אחרי דברי חבר הכנסת זאב כדי לחפש אנשים צריך לדעת מה נותנים להם.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו אחראים על מוקד *8840 במשרד לאזרחים ותיקים, וטיפלנו גם ב-118,000 ניצולי שואה.

<שרה היפש זילברשטיין: הנתונים שלנו הם כאלה: כמו שתמי אמרה יש 90,000 פליטי שואה.

<שרה היפש זילברשטיין: יש קצבה מיוחדת ליוצאי ארצות ברית המועצות לשעבר.

<שרה היפש זילברשטיין: לרוב האנשים אין פנסיה – אם דנתם בזה אין-סוף פעמים, כולל הדרישה לעשות הסכמים עם ארצות שונות.

<שרה היפש זילברשטיין: בלרוס נותנת 100 דולר פנסיה שזה לא הרבה.

<לודמילה נוסיביצ': בלרוס לא נותנת שום דבר.

יואל רזבוזוב: בלרוסיה לא נותנת שום דבר.

<שרה היפש זילברשטיין: לא נותנים?

<שרה היפש זילברשטיין: אוקיי, סליחה, טעיתי.

<שרה היפש זילברשטיין: אני אומרת בגילוי נאות – בסופו של דבר הסיוע היחידי שיש היום לפליטי שואה זה קרן הרווחה.

<שרה היפש זילברשטיין: קרן הרווחה נותנת תמיכה של 4,000 שקל פעם בשנתיים וסיעוד.

<שרה היפש זילברשטיין: בסופו של דבר ההחלטה לא לתת אפילו בגין תרופות החזר – אני הייתי שם, זאת טעות חמורה, ויש לשנות אותה.

<שרה היפש זילברשטיין: הוועדה כן עובדת על זה.

<שרה היפש זילברשטיין: לדעתי, גם צריך אחרי כל כך הרבה שנים לעשות רביזיה רצינית.

<שרה היפש זילברשטיין: מספיק לדבר גם על הטופסיאדה וכל הדברים האלה.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו הגשנו תכנית רצינית בקשר לזה.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו רוצים שהיכולת להחזיר 4,000 שקלים תהיה הרבה יותר גדולה, זאת אומרת לתת שירותים בעין ולא רק בכסף להחזרים.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו הגענו ל-60,000 אנשים הביתה באמצעות מתנדבים במשרד לאזרחים ותיקים, אבל ראינו שהמתנדבים צריכים לבוא כמה פעמים הביתה לפליטי השואה: פעם אחת בשביל להביא את הפתק, פעם אחת לעשות צילום מהפתק שלא ילך לאיבוד.

<שרה היפש זילברשטיין: הקרן בגלל הדרישה של האוצר מקבלת את הפתק המקורי, וכו'.

<שרה היפש זילברשטיין: אלה דברים שב-2013 חייבים להתייחס לשינויים - -

יואל רזבוזוב: כולל ועדת סל?

<שרה היפש זילברשטיין: ועדת הסל היא הוועדה שמחלקת את 200 מיליון שקל.

יואל רזבוזוב: איך קוראים לוועדה שאת מדברת עליה?

<שרה היפש זילברשטיין: יחד עם הרווחה אנחנו מדברים על זה, ותמי כבר התחילה להסביר בהתחלה בהיסוס מסוים שאנחנו אומרים בעצם רביזיה.

<שרה היפש זילברשטיין: אני חושבת שרביזיה זאת מילה שלא צריך לתרגם ברוסית - -

אברהם מיכאלי: למה אנחנו צריכים ככנסת צריכים להושיב אתכם יחד כדי לחשוב ביחד כמשרדי ממשלה איך לפתור את זה?

אברהם מיכאלי: זה לא התחיל היום.

<תמר מרוז: אנחנו עושים את זה שנים.

אברהם מיכאלי: הבירוקרטיה הזאת נמשכת שנים.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו מדברים על 200 מיליון שקל, זה מה שיש.

<שרה היפש זילברשטיין: ממשלת ישראל החליטה לתת- -

אברהם מיכאלי: ממשלת ישראל זה אתם.

אברהם מיכאלי: לכן עזבי רגע את ההגדלה; הביורוקרטיה שאת מדברת עליה היא לא נכונה כשמדובר על אנשים מבוגרים, אנשים מוגבלים.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו הולכים לשנות אותה, זה מה שאני מספרת לך.

יואל רזבוזוב: ל-200 הוסיפו 100 מיליון.

יואל רזבוזוב: זה העדכון שאני מקבל.

<שרה היפש זילברשטיין: אנחנו יושבים על זה, ואני מספרת לך, אדוני, כי קודם דיברנו על הצד האופטימי.

<שרה היפש זילברשטיין: אנשים פה צריכים להבין שיש היום מניעה מהם להגיש עבור תרופות, ויש עדיין סרבול לקבל 4,000 שקל לתמיכות פעם בשנתיים.

<שרה היפש זילברשטיין: מה שאנחנו אומרים שקרוב מאוד נעשה מאמץ כדי שהתרופות יוחזרו, והסיפור הזה של הבירוקרטיה ייפסק.

<שרה היפש זילברשטיין: לכן הגענו הביתה ל-60,000 איש כדי להקל עליהם את הבירוקרטיה.

<שרה היפש זילברשטיין: אם זה היה בידיים שלי, תאמין לי, אדוני, בינואר 2007 דיברתי על אותם דברים, והם בביצוע עכשיו.

יואל רזבוזוב: בסדר גמור.

יואל רזבוזוב: המטרה של הוועדה הזאת היא שלא נמשיך לדבר מינואר, אלא כמו שאמרתי נלמד כל מילה בפרוטוקול ונשב עם האוצר, נשב עם הקרן לרווחה ונראה איך אנחנו פותרים את הבעיות.

יואל רזבוזוב: אני מאמין שאנשים לא יושבים, אלא עובדים ועושים חישובים ונותנים פתרונות, אבל אנחנו צריכים לראות איך מוציאים את זה לפועל.

יואל רזבוזוב: בבקשה, יפים קיפניס.

<יפים קיפניס: גברותיי ורבותיי, מר יושב-ראש הוועדה, אני יכול לתת לך מחמאה.

<יפים קיפניס: איזו מחמאה?

<יפים קיפניס: אתה תיקנת את הנואמים שהם למרבה הצער לא יודעים את הדברים שהם אמורים לדעת מתוקף תפקידים.

<יפים קיפניס: אמרת "ניצולי שואה", איפה "פליטי השואה"?

<יפים קיפניס: אני שמעתי שני נציגי משרדי ממשלה שטועים טעות כזאת.

<יפים קיפניס: אי אפשר לשנות את ההיסטוריה.

<יפים קיפניס: האנשים האלה נמלטו מהנאצים.

<יפים קיפניס: אם הם היו נשארים במקומם הם היו נרצחים או שהיו הופכים לניצולי שואה.

<יפים קיפניס: במשפחה שלי נהרגו 42 אנשים.

<יפים קיפניס: ביום אחד נהרגו תשעה אנשים מהמשפחה לפני שהם הספיקו לברוח.

<יפים קיפניס: אמא שלי הגיעה לקרובים שם המשפחה של אמא שלה שהציעו לה לברוח אבל היא התעקשה להישאר, חשבה שהגרמנים לא יגעו בה.

<יפים קיפניס: הגדול היה בן 12, הקטנה בת דודתי הייתה בת שנתיים וחצי.

<יפים קיפניס: כעבור יומיים ירו בהם וגם במנהל בית הספר.

<יפים קיפניס: מה כל זה אומר?

<יפים קיפניס: אנשים שעברו את השואה אלה בוודאי אסירים, ודאי שהם אסירים, אף אחד לא ממעיט בסבלם.

<יפים קיפניס: לא נמעיט בערכם, בוודאי שמגיע להם כל מה שהם מקבלים.

<יפים קיפניס: ב"משלוח" השני שעומד לצאת לדרך אחרי מר אהוד אולמרט המכובד שאני לא מכבד אותו כתבתי לעיתון "חדשות השבוע" שאני לא סומך על בתי המשפט, ואני לא מתבייש להגיד את זה בכנסת.

<יפים קיפניס: אני מתכוון לאולמרט.

<יפים קיפניס: אני נבוך שבקרב ישראלים צעירים – גם אלה שהגיעו מארצות ברית המועצות לשעבר – אמרו על הפליטים שהם לא ראו גרמנים פנים אל פנים.

<יפים קיפניס: אני הפשטתי גרמני, ואף לבשתי את הבגדים שלו.

<יפים קיפניס: אני נעלב שיורקים לי בפנים.

<יפים קיפניס: את המשפט הזה אמר שר התיירות לשעבר סטס מיסז'ניקוב.

<יפים קיפניס: הוא אמר את זה לא לי, אלא בשידור של "רדיו רקע" כאשר אלפי אנשים מקשיבים לשידור.

<יפים קיפניס: הוא זלזל בנו.

<יפים קיפניס: אנחנו עדיין לא נגענו בצד הכלכלי של היוזמה שאנחנו מציעים, אלא מדברים על העובדות.

<יפים קיפניס: למה המדינה היהודית היקרה שלנו שאנחנו מאוד אוהבים אותה – זאת המדינה האחרונה שהגעתי אליה, ואותה אני כבר לא אעזוב, אבל אני יכול לבקר אותה – מתביישת להכיר בפליטים?

<יפים קיפניס: האם זה לא נחשב לגאווה שהאנשים האלה נמלטו?

<יפים קיפניס: אחר כך הם נלחמו בחזית.

<יפים קיפניס: הם נלחמו בעודם ילדים צעירים, איבדו את הכול, איבדו את הבריאות, את הרכוש, אבל נשארו בחיים בשביל מדינת ישראל.

<יפים קיפניס: האם זאת לא גאווה להגיד להם: כל הכבוד לכם, יהודים, אתם הגאווה שלנו, אנחנו מכירים בכם, מכירים בסבל שלכם?

<יפים קיפניס: גברת טניה אמרה "ניצולי שואה" ו"פליטי שואה", האם זאת לא טעות?

<יפים קיפניס: למה אנחנו לא ניצולי שואה?

<יפים קיפניס: למה כל הופעה בתקשורת, כל יוזמה של המדינה שלנו שמשודרת באמצעי התקשורת גוררת שאלות?

<יפים קיפניס: יש כאן נציגים של 33 ערים ששייכות לארגון שלנו שאני עומד בראשו, ו-31,000 חברים.

<יפים קיפניס: אני אתן דוגמה אחת: נאמר כאן, 90 אלף פליטים – אני לא מאמין למספר הזה, זאת טעות.

<יפים קיפניס: לפי חישובי, יש היום לא יותר מ-50,000, אולי אני טועה, אבל אני לא יכול לטעות מאוד – אין 90,000 בכל מקרה.

<יפים קיפניס: באשקלון מתים 18 פליטים מדי חודש.

<יפים קיפניס: תחשבו על זה – פליטים מתקשרים אלי ואומרים.

<יפים קיפניס: כמה עוד אפשר לחכות?

<יפים קיפניס: כמו שלודה אמרה קודם האנשים האלה יהפכו בקרוב למיצג מוזיאוני, ורק אז אולי יעבירו חקיקה.

<יפים קיפניס: במה ישראל שונה מברית המועצות שבה עבדתי 45 שנה, ואפילו פנסיה לא קיבלתי?

<יפים קיפניס: איש צעיר נכבד טוען שמסיבות שונות מר שטייניץ מנע את הכסף לתרופות.

<יפים קיפניס: זה חטא גדול.

<יפים קיפניס: תזכרו את זה.

<יפים קיפניס: מי שיזם את המהלך הזה זה יהיה על מצפונו.

<יפים קיפניס: לקחת מאנשים כאלה – לא ייתכן דבר גרוע מזה.

<יפים קיפניס: אין להם אף זכות.

<יפים קיפניס: אנשים מבוגרים עם בעיות שיניים, פרקים, גב, רגליים, סובלים מפציעות, סובלים מהמון דברים.

<יפים קיפניס: אחד נוסע כל שנה לחודש-חודשיים לארה"ב ואחר לא יצא אף פעם אחת לחו"ל.

<יפים קיפניס: תבדקו במשרד הפנים.

<יפים קיפניס: ככה זה צריך להיות?

<יפים קיפניס: בברית המועצות המטופשת קיבלו תקנה בסוף ימיה שלפיה אנשים בגיל מבוגר דומים זה לזה, ולכן צריכים לקבל זכאות לתנאים סוציאליים שווים.

<יפים קיפניס: עשו אותם שווים.

<יפים קיפניס: הרי כולנו עם שיניים תותבות.

<יפים קיפניס: גברותיי ורבותיי, מי שהציג פה קודם, אני לא מכיר אותו, דיבר על כספי הפיצוי להשבת הרכוש של אנשים שנספו בשואה ושל ניצולי שואה.

<יפים קיפניס: אני לא אזכיר את מה שאיבדנו כי קשה מאוד להעריך את זה.

<יפים קיפניס: כל אחד סבל בדרכו שלו.

<יפים קיפניס: הייתה ועדה שהוקמה על-ידי הממשלה ובראשה עמד מנחם אריאב, שאתו שוחחתי רבות ולא הצלחתי להשיג שום דבר.

<יפים קיפניס: עכשיו אני פונה לוועדת העלייה שהיא התקווה שלנו והמגינה שלנו, ומכם אנחנו מצפים לעזרה ולתשובה לשאלה, מדוע.

<יפים קיפניס: יש לי מכתב שבו יושב-ראש הוועדה הזאת כותב – לא אגיד למי, אך לא לפליטים - שפעם ברבעון נהיה זכאים ל-1,500 שקל, ואין צורך להגיש שום בקשה לכך.

<יפים קיפניס: תאמרו לי, בבקשה, האמצעים שהתקבלו מהמקורות האלה, איך אפשר לחלק אותם בצורה כל-כך בלתי שוויונית?

<יפים קיפניס: כולנו איבדנו דברים, אנחנו איבדנו הכול.

<יפים קיפניס: אף אחד איתו שום דבר בדרך.

<יפים קיפניס: מדוע מתוך האמצעים האלה מישהו זכאי ל-6,000 שקל לשנה או לשנתיים ומישהו אחר לא מקבל שום דבר?

<יפים קיפניס: מהו הבסיס לכך?

<יפים קיפניס: יש לי הזכות לשאול שאלה זאת.

<יפים קיפניס: אני שאלתי את השאלה הזאת את נציגי הוועדה הזאת, והם התחמקו באלגנטיות מהתשובה.

<יפים קיפניס: הם פשוט לא יכלו לענות לי שום דבר.

<יפים קיפניס: מדוע יש כזה חוסר צדק?

<יפים קיפניס: מהו היסוד לחוסר הצדק הזה?

<יפים קיפניס: ראש הוועדה הנכבד, אנחנו מבקשים מכם דבר ראשון שייאמר שיחוקק חוק.

<יפים קיפניס: איזה סוג חוק?

<יפים קיפניס: מה הוא יקיף?

<יפים קיפניס: בואו ניפגש כולנו, נדבר בעברית.

<יפים קיפניס: תסלחו לי שאני מדבר רוסית, אבל לא הייתי יכול להתבטא טוב יותר בעברית.

<יפים קיפניס: אנחנו חייבים חוק או תיקון לחוק משנת 67' שיכלול גם אותנו.

<יפים קיפניס: שנית, להחזיר לנו את הזכאות לסיוע ברכישת תרופות.

<יפים קיפניס: שלישית, כיצד ייתכן שקרן הידידות נותנת תמיכה כספית בעיר שבה אני גר, אבל לא לאדם שנזקק לו?

<יפים קיפניס: למה נותנים לאנשים עזרה ללא הכוונה שלנו, וכך בעצם נותנים למישהו שלא נזקק לכך?

<יפים קיפניס: אנשים מקבלים תלושים הם גם לא פליטים.

<יפים קיפניס: אני מתכוון לתלושי מזון.

<יפים קיפניס: למה נוצרים נותנים לנו תלושים ולא המדינה שלנו?

<יפים קיפניס: השאלה הרביעית – אני מבקש מיושב-ראש הוועדה הממשלתית לחלוקת נכסי ניצולי השואה שיוכנס תיקון.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, יפים.

<אלכסנדר ברמן: אני מבקש מכל חברי הכנסת להביע את עמדתם באשר לכך שפליטים שחיים בדירה שכורה משלמים את שכר הדירה באמצעות כל הקצבאות שלהם.

יואל רזבוזוב: אלכסנדר, זאת בעיה שציינתי בהתחלה.

יואל רזבוזוב: רוב הכסף שאותם פליטי השואה מקבלים הולך לשכירות שברובם גרים בה, ואין להם כסף לקיום.

יואל רזבוזוב: מכאן התחלנו את הבעיה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרנו יש פה עבודה שלמה לעשות – לבדוק מי מקבל את קצבת הזקנה, מי יש לו השלמת הכנסה, מי גר בשכירות.

יואל רזבוזוב: יש שם לא מעט קריטריונים.

יואל רזבוזוב: המטרה היא שלאותם אנשים יהיה הכסף להתקיים בכבוד, אנחנו לא מבקשים פריבילגיות.

יואל רזבוזוב: לשם הולכת הוועדה הזאת.

יואל רזבוזוב: חברים, אני אתן כאן רשות דיבור לאנשים שביקשו, אבל ממש בקצרה כי העלינו את כל הסוגיות הבעייתיות.

יואל רזבוזוב: לחזור על הדברים אין צורך כי הבנו, אנחנו יודעים שיש בעיה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, ואני שוב חוזר, אנחנו נלמד כל מילה בפרוטוקול, ואנחנו באמת רוצים לצאת מכאן עם תוצאות.

יואל רזבוזוב: לאחר הוועדה נשב גם עם נציגי האוצר, גם עם הקרן לרווחה.

יואל רזבוזוב: יש עוד אנשים שביקשו לדבר.

יואל רזבוזוב: סוניה ברולה, נציגת הנצורים בזמן המלחמה, בבקשה.

<סוניה ברולה: אני אתחיל מהשאלה האחרונה שהוצגה פה לגבי המגורים.

<סוניה ברולה: כעת יש כוונה להעלות את קצבת דמי השכירות.

<סוניה ברולה: הבעיה היא שבעלי הדירות הבינו את זה, והם העלו את דמי השכירות.

<סוניה ברולה: צריך לקבוע תקרה לדמי השכירות משום שבעלי הדירות מכריחים אותנו לחתום על חוזים בצורה כזאת.

<סוניה ברולה: לגבי הפליטים, אני לא נציגת הפליטים, אלא ארגון נשים ששרדו בלנינגרד תחת מצור.

<סוניה ברולה: אנחנו היינו תחת ירי, תחת הפגזות, אנחנו רעבנו ללחם.

<סוניה ברולה: אנשים היו צריכים לזחול כדי לאסוף פתיתי לחם.

<סוניה ברולה: הקבוצה הזאת לא נחשבת ניצולי שואה.

<סוניה ברולה: אתם יודעים שבלנינגרד ניספו 3,600 יהודים.

<סוניה ברולה: גם בפאתי לנינגרד – כמעט הגיעו לתוך העיר.

<סוניה ברולה: אני כבר דיברתי אתך על כך ואני מבקשת שוב שגם אנשים אלה יוכרו כניצולי שואה באופן מלא.

<סוניה ברולה: אני עובדת על הסוגיה, והם צריכים לדבר על כך בוועדת התביעות.

<סוניה ברולה: אני סורבתי בוועדת התביעות.

<סוניה ברולה: יש לנו סוגיה חשובה – רבים מאתנו אנשים כמעט בני 80.

<סוניה ברולה: הם לא מקבלים השלמת הכנסה ואינם זכאים לשום הטבה.

<סוניה ברולה: אנא, טפל בסוגיה הזאת.

<סוניה ברולה: יש לי עוד הרבה דברים שהייתי רוצה להגיד.

<סוניה ברולה: אני העברתי את כל המסמכים לרינה וביקשתי ממנה להראות למר לפיד.

<סוניה ברולה: אנא עקוב.

יואל רזבוזוב: תודה, סוניה.

יואל רזבוזוב: ויקטור רוזנזאפט, בבקשה.

<ביקטור רוזנזאפט: אנחנו מעוניינים שהכנסת תקבע מעמד לארגון שלנו, ויהיו זכויות מתאימות לארגון.

<ביקטור רוזנזאפט: אנחנו מעוניינים שגם משרד הפנים ומשרד השיכון יעסוק בעניין הזה כדי לפתור את שאלת המגורים.

<ביקטור רוזנזאפט: אני רוצה להעלות סוגיה נוספת – שמעתי כאן שמדברים על מצב בריאותנו.

<ביקטור רוזנזאפט: הבריאות שלנו תלויה לא רק בתרופות שאנחנו מקבלים, אלא גם מתנאי המגורים שלנו.

<ביקטור רוזנזאפט: בהיותנו ילדים חווינו הרבה מחלות, ולכן הייתי רוצה שאנשים שסובלים ממחלות כרוניות יקבלו הנחות על חשבון חשמל ומים.

<ביקטור רוזנזאפט: רבים מאתנו סובלים מפגיעה בחילופי החומרים, סובלים ממחלות כליות ומערכת השתן.

<ביקטור רוזנזאפט: סוגיה נוספת – יש לי הצעה בנוסף לכל הדברים שנאמרו כאן:

<ביקטור רוזנזאפט: חשוב שגם הנציגים שלנו ישתתפו בהכנת המסמכים.

<ביקטור רוזנזאפט: אנשים רבים העוסקים בתפקידים רשמיים בישראל לא מבינים מי אנחנו ומה אנחנו.

יואל רזבוזוב: תודה, ויקטור.

יואל רזבוזוב: אלה מנדלוביץ' מחולון, בבקשה.

<אלה מנדלביץ: יש לי רק תוספת אחת: כל הדוברים דיברו על בעיות.

<אלה מנדלביץ: כל זה ידוע ומובן.

<אלה מנדלביץ: אמרו נכון ודיברו על כך שזאת קטגוריה של אנשים שהממשלה לא מתייחסת אליהם.

<אלה מנדלביץ: מדובר על מגורים ותרופות וכל זה נכון, אבל מה עם אנשים שחיים בתוך הדירות שלהם ולקחו משכנתא, והם זכאים לביטוח לאומי?

<אלה מנדלביץ: אין שום סיוע לזה.

<אלה מנדלביץ: הם צריכים לשלם ולשלם.

<אלה מנדלביץ: המשכנתא היא ל-28 שנה.

<אלה מנדלביץ: מתוך קצבה של 2,700 שקלים אנחנו עוד צריכים לשלם משכנתא.

<אלה מנדלביץ: צריך לשים לב גם לכך.

<אלה מנדלביץ: איך אפשר לחיות ככה?

יואל רזבוזוב: תודה, אלה.

יואל רזבוזוב: יעקב ברודסקי, בבקשה.

<יעקב ברודסקי: אני מהמבוגרים יותר, אני בן 85.

<יעקב ברודסקי: אני יליד שנת 1929.

<יעקב ברודסקי: עליתי בשנת 97'.

<יעקב ברודסקי: אנחנו חברים בארגון ותיקי המלחמה, אבל לא חושבים עלינו מי-יודע-מה.

<יעקב ברודסקי: אני חושב שאני הנציג היחיד מהצפון, ואצלי יש יותר מ-900 אנשים רשומים.

<יעקב ברודסקי: אני רוצה לדבר על מחלקת הרווחה.

<יעקב ברודסקי: לשכת הרווחה אמרו שהם מודעים לתנאי החיים שלנו.

<יעקב ברודסקי: אני מקבל 4,200 שקלים לזוג.

<יעקב ברודסקי: אני שוכר דירה ומשלם עליה 230 שקלים בחודש.

<יעקב ברודסקי: אשתי נכה בכיסא גלגלים, ויש לה שני מטפלים, וגם אני לא בריא מאוד.

<יעקב ברודסקי: לשכת הרווחה לא מעניקה מספיק תשומת לב להוסטלים, ולדיור מוגן.

<יעקב ברודסקי: בהתחלה הייתה יוזמה יפה, אבל למעשה משלמים המון כסף.

<יעקב ברודסקי: לצערי, משרד הקליטה העביר את כל התפקידים שלו לחברת עמידר, ועדיין לא הייתה בשלוש השנים האחרונות ישיבה עלינו.

<יעקב ברודסקי: רק מגיעים, שואלים אם הכול בסדר וזהו, בזה מסתיים.

<יעקב ברודסקי: לדעתי, מי שמתגורר בסוג כזה של דיור מחלקת הרווחה צריכה להשקיע בהם עניין רב יותר ולהתעניין בהם.

<יעקב ברודסקי: גם העירייה צריכה לשאת בזה וגם משרד הקליטה ומחלקת הרווחה.

<יעקב ברודסקי: זה חשוב מאוד.

<יעקב ברודסקי: אני חושב שכל הדרישות שהמנהיגות שלנו הציגה אלה דרישות לגיטימיות, וצריך לשמוע אותן.

יואל רזבוזוב: תודה, יעקב.

יואל רזבוזוב: פירה פלדמן, בבקשה.

<פירה פלדמן: גם אני עובדת בארגון ניצולי השואה.

<פירה פלדמן: אני מנהלת, ואני מתחברת לכל מה שאמרו כולם.

<פירה פלדמן: אבל כשאני עבדתי באוניברסיטה מתמטיקה והסתברות אינטגרלית למדתי מהניסיון שלי מה זה בסיס של חיים ושל יחסים.

<פירה פלדמן: אני כתבתי שאני מרשה לילדים לשמור רק חוק אחד בחיים: תהיה ישר בכל הדברים וישמור עליך אלוהים.

<פירה פלדמן: עשרת הדברות אומרות רק חוק אחד: תהיה ישר בכל הדברים, וישמור עליך אלוהים.

<פירה פלדמן: אתם צריכים לעבוד ביושר.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: ולדימיר ליסטנגרטן, בבקשה.

<ולדימיר ליסטנגרטן: אנחנו נפגשנו ביולי, אני יושב-ראש העמותה "ילדי השואה" באשדוד.

<ולדימיר ליסטנגרטן: סביב השולחן הזה אני יושב בפעם הרביעית; נפגשתי עם שלושה יושבי ראש קודמים, החל מנודלמן, שם-טוב ודני דנון.

<ולדימיר ליסטנגרטן: כל השלושה האלה הבטיחו לנו הבטחות.

<ולדימיר ליסטנגרטן: מכל העניין הזה אני מבין שעדיין לא מכירים בנו כניצולי שואה.

<ולדימיר ליסטנגרטן: שניים מהמבטיחים הפכו לסגני שר.

<ולדימיר ליסטנגרטן: הדבר היחיד שהבנתי מכל זה שכל חברי הכנסת לא באמת מבינים מה זה פליטי שואה, ואחר כך הם גם לא מכירים בנו ואומרים, מי אלה בכלל הפליטים?

<ולדימיר ליסטנגרטן: אנחנו מקבלים סיוע וכאן לא מקבלים אותנו, לא מכירים בנו.

<ולדימיר ליסטנגרטן: במדינות אירופה וברוסיה יודעים מי אנחנו ומכירים בנו, ומעניקים לנו זכויות.

<ולדימיר ליסטנגרטן: אבל פה לא.

<ולדימיר ליסטנגרטן: יואל, אתה ספורטאי ידוע, ואתה יכול להשיג דברים.

<ולדימיר ליסטנגרטן: יורי שטרן ז"ל רצה לפתור קודם את עניין אסירי הגטו ואחר כך לטפל בנו.

<ולדימיר ליסטנגרטן: לצערנו, זה לא יצא לפועל.

<ולדימיר ליסטנגרטן: אני סומך עליך, אדוני היושב-ראש.

יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו צריכים לסיים כי אנחנו במגבלה של זמן.

יואל רזבוזוב: דובר אחרון, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אלכסנדר בלשין מכרמיאל, בבקשה.

<אלכסנדר בלשין: אני מאחל לכולכם לחיות עד 120.

<אלכסנדר בלשין: העניין הוא שנוכחותו כאן של משרד האוצר הניעה אותי לדבר כאן.

<אלכסנדר בלשין: לא ברור לי מדוע קבעו תעריפי קבורה שונים בישראל.

<אלכסנדר בלשין: אנחנו מדברים כאן על החיים, אבל יש לנו גם עניין הנצח.

<אלכסנדר בלשין: לא מספיק שהמוות הוא עניין עצוב המשפחה גם צריכה להתמודד עם תשלום הקבורה היקר.

<אלכסנדר בלשין: אני לא מבין כיצד זה יכול להיות שבכל עיר יש מחיר אחר לקבורה?

יואל רזבוזוב: אני עובד על נושא הקבורה, הגשתי הצעת חוק בעניין קבורה אזרחית.

יואל רזבוזוב: אני צריך פרטים על מקרה ספציפי, ואז אני אוכל לטפל בזה.

יואל רזבוזוב: מילה אחרונה אני נותן לגרגורי פגיס, ואנחנו מסכמים.

<גרגורי פגיס: אני מוכן לעמוד כאן.

<גרגורי פגיס: אני מרכין את ראשי על כך שאתם ממשיכים לעסוק בנושא הזה שעסקתי בו לפני כן.

<גרגורי פגיס: תודה לורה, לסשה, לקיפניס ולכל יתר האנשים שהתאספו כאן.

<גרגורי פגיס: אפשר לדבר רבות, אבל ביקשו ממני לקצר כדי לפתור את הבעיה שעומדת לפתחנו היום.

<גרגורי פגיס: ברור שאף אחד פה היום – ונמצא פה נציג משרד האוצר – לא יוציא את הארנק שלו ויציע לנו כסף עבור התרופות.

<גרגורי פגיס: היום ניתן לפתור רק בצורה הזאת: הכסף ישנו וקיים.

<גרגורי פגיס: צריך לקחת 4,000 שקל האלה כדי שאף אחד מניצולי השואה - -

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים, אנחנו מבינים את הבעיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נפתור את הבעיה הזאת.

יואל רזבוזוב: זה לא פשוט.

<גרגורי פגיס: זה כן פשוט.

<גרגורי פגיס: אפשר לכלול את התרופות ב-4,000 שקלים האלה.

<גרגורי פגיס: לא צריך כסף נוסף.

<גרגורי פגיס: התקציב הזה איננו מנוצל.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: אני מבקש מחבר הכנסת מוטי יוגב להגיד כמה מילים.

<גרגורי פגיס: אתה הבנת מה שביקשתי?

יואל רזבוזוב: הבנו.

יואל רזבוזוב: תודה.

מרדכי יוגב: אני מחזק אתכם במאבק.

מרדכי יוגב: זאת חובה של המדינה.

מרדכי יוגב: אנחנו, ברוך השם, מדינה שהתקבצו בה הגלויות, אבל גם הנושא של "והדרת פני זקן" זה אצלנו בגדר מצווה.

מרדכי יוגב: אני לא נמצא בתוך הנושא הזה - -

<קריאה: סליחה, זאת לא מצווה, זה בעשרת הדיברות.

מרדכי יוגב: אני אומר יישר כוח ליושב-ראש הוועדה שמציף את הנושאים הללו שלא כולנו חשופים תמיד אליהם.

מרדכי יוגב: אני חושב שכל המשרדים עושים.

מרדכי יוגב: נדמה לי שהמפתח הוא מיפוי.

מרדכי יוגב: כי אם אומרים 190 אז באמת פתאום הבעיה הופכת לדבר שאי אפשר לטפל בו, 190,000.

מרדכי יוגב: צריך להתמקד באלה שבאמת זקוקים.

מרדכי יוגב: מי יכול למקד?

מרדכי יוגב: את זה אני שואל כי יכול להיות שעושים את זה הרבה- -

<קריאות: - - -

יואל רזבוזוב: חברים, בואו ניתן לחבר הכנסת לדבר, בבקשה.

מרדכי יוגב: המיקוד גם של משרד הרווחה ואולי גם של המשרד לאזרחים ותיקים של אותם אלה שבאמת זקוקים, המעגל הראשון, הוא שיאפשר בנושא של מחסור שדיבר עליו משרד האוצר - -

<דנה גורדון שושני: המעגל השני שלא מקבל.

מרדכי יוגב: המעגל השני במידה שצריך.

מרדכי יוגב: המיקוד הוא המפתח הראשון לכך שניתן יהיה לסמן את 70,000 הנצרכים.

מרדכי יוגב: הדבר השני שהעליתי פה הוא איך באים אל אלה באופן יזום.

מרדכי יוגב: אותם 4,000 שקל באים אל אלה כהמחאה ישירות לחשבון.

מרדכי יוגב: אני הייתי עושה את זה 2,000 לשנה ולא 4,000 לשנתיים כי הכסף צריך להיות זמין יותר.

מרדכי יוגב: נגיד, 500 לחצי שנה.

מרדכי יוגב: המערכת הזאת מסוגלת להזרים כל דבר שיחליטו.

מרדכי יוגב: אם זה 4,000 לשנה, אז 500 שקל כל חצי שנה – 500 בערב פסח ו-500 בערב ראש השנה.

מרדכי יוגב: הבן אדם צריך משקפיים, משקפיים; צריך שיניים – שיניים; צריך מכשיר אוזניים – אוזניים; צריך אוכל – אוכל.

מרדכי יוגב: את זה לראות כתוספת ולא טופסולוגיה מיותרת.

מרדכי יוגב: אני שואל ולא מכיר האם נבחנה גם האפשרות שבתי האבות בישראל יקלטו אוכלוסייה כזאת על-ידי אותה קצבה פלוס תוספת של המדינה ושל הקרנות השונות?

מרדכי יוגב: לאפשר את האפשרות הזאת או להציף אותה כאפשרות קבילה לאוכלוסייה.

מרדכי יוגב: בשורה התחתונה זאת החובה שלנו במדינה.

מרדכי יוגב: הדבר היחיד שאני עוד מציע ליושב-ראש זה שנקבע גם ישיבת סטטוס עוד במושב הזה בעוד שלושה חודשים, ונראה האם חל שינוי כלשהו, והאם יש פתרונות טובים יותר לכך שניתן יהיה להביא את הצרכים הבסיסיים ולאפשר לאנשים הללו שעשו גם הרבה בחייהם לחיות בכבוד בשנות השיבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

יואל רזבוזוב: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אני אגיד רק מילות סיכום.

נסים זאב: יש פה אנשים מכובדים – כל אחד עם ההיסטוריה שלו – ואני מבין את התחושה הקשה שאדם צריך להיאבק על הזכויות שלו שמגיעות לו על-פי דין.

נסים זאב: כספים שממשלת ישראל גבתה מכל מיני מקומות ומדינות בשביל אותם אנשים, וכל אחד צריך לעמוד פה כעני בפתח – זה פשוט חלק מהתחושה הקשה של כל אחד מהאנשים שיושבים פה סביב השולחן.

נסים זאב: לכן קודם כול אנחנו צריכים לתת תחושה שלא אנחנו נותנים – הממשלה לא נותנת, הממשלה מקבלת; יש לה הזכות לתת לאנשים כמוכם את מה שמגיע להם.

נסים זאב: חשוב מאוד שמי שמקבל גם מקבל את זה בכבוד ולא מתוך מאבק כל כך קשה וארוך כדי להגיע סוף-סוף לזכויות שמגיעות לו.

נסים זאב: אני מאמין שנמצא את הדרך.

נסים זאב: אני מודה ליושב-ראש הנכבד על הדיון הזה שהוא באמת ממצה, ואנחנו נוכל בהמשך גם לעקוב אחר היישום של התכנית.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יואל רזבוזוב: חברים, אני מסכם.

יואל רזבוזוב: קודם כול אני מבקש מהמשרדים: האוצר, הרווחה, אזרחים ותיקים, קליטת עלייה, השיכון ומשרד הבריאות – שמענו שיש כל מיני הטבות לפליטי השואה, ואני רוצה להבין בעצמי מה ההטבות, לקבל את זה כדי ללמוד.

יואל רזבוזוב: אני גם רוצה שכשיש הטבות כאלה לשלוח בדואר או להודיע לאותם אנשים מה ההטבות, מה מגיע להם, מה הזכויות.

יואל רזבוזוב: אם כבר יש זכויות חשוב שיידעו כי אני לא בטוח שכולם יודעים.

יואל רזבוזוב: ואני מבקש שזה יהיה גם בעברית וגם ברוסית.

יואל רזבוזוב: שנית, כמו שאמרתי הדיון הזה היה לשמוע ולהציף.

יואל רזבוזוב: חלק מהבעיות אני מכיר, ואני כבר פועל מול משרד האוצר כבר לא רק בישיבה אחת.

יואל רזבוזוב: יש כאן אין-ספור בעיות.

יואל רזבוזוב: אתם גם מצפים ממני ומכירים אותי מחיי כספורטאי, ואתם מצפים ממני שאני אגיע לתוצאות; בשביל להגיע לתוצאות אני יכול להגיד שהיו הרבה ועדות והרבה דיבורים.

יואל רזבוזוב: אני פחות איש של דיבורים, אני יותר איש של מעשים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים פה על סכומים מאוד גבוהים.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים למקד את הבעיות, למקד את האוכלוסייה הזאת שהיא הכי נצרכת.

יואל רזבוזוב: אני לא אתן לאף אחד לחטט בפח זבל, זה לא מקובל במדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מדברים על חבר'ה צעירים יותר, ובמיוחד אנחנו מדברים על פליטי השואה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך לשבת ולמקד את הבעיות האלה.

יואל רזבוזוב: אחרי מיקוד הבעיות והגדרה של האוכלוסייה הנזקקת, לפי קריטריונים שייקבעו, אנחנו נצטרך להוציא את הכסף הזה ממשרדים שונים, וכמובן ממשרד האוצר.

יואל רזבוזוב: שר האוצר ביקש ממני להתייחס לכל הנתונים ולשבת אתו על הנתונים האלה.

יואל רזבוזוב: מבחינת הזמן – אפשר להיות פופוליסט ולהגיד, מחר, מחרתיים, בעוד שנה.

יואל רזבוזוב: אני לא רוצה להיות כזה.

יואל רזבוזוב: אני באמת רוצה לעזור.

יואל רזבוזוב: הכוונה היא לשנות משהו.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שבטוח שלא נפתור את כל הבעיות שהוצפו.

יואל רזבוזוב: אי אפשר לפתור הכול, אבל בואו נתחיל לראות דברים באופן ממוקד, איך אנחנו יכולים לעזור.

יואל רזבוזוב: לכן גם קשה לי – אני כמעט שנה חבר כנסת, ואני יודע מה זה להתנהל מול משרדים ממשלתיים.

יואל רזבוזוב: להגיד שעכשיו תוך שבוע-שבועיים-חודש יהיו לי תשובות זה קשה.

יואל רזבוזוב: אבל בהחלט אני מתכוון – וכמו שחברי חבר הכנסת מוטי יוגב אמר, אנחנו נקיים עוד ישיבה.

יואל רזבוזוב: בין הישיבות נעשה את כל הפגישות.

יואל רזבוזוב: יש לי גם לשבת מול משרד האוצר, גם מול הקרן לרווחה.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שנעשית עבודה.

יואל רזבוזוב: כמובן, אנחנו באים תמיד עם הרבה טענות, אבל יש גם אנשים טובים שעובדים ומנסים לעזור, אבל לא הכול כמו שאנחנו רוצים.

יואל רזבוזוב: לסיכום, הצלחנו להעלות את הבעיה.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שיש הרבה חברי כנסת שלא יודעים את ההבדל בין ניצולי שואה לבין פליטי שואה.

יואל רזבוזוב: יש כאן הגדרה של פליטי שואה שגם הם סבלו.

יואל רזבוזוב: יש בכלל מושג של "נפגעי השואה", זה המושג הכללי.

יואל רזבוזוב: האנשים האלה מאוד סבלו.

יואל רזבוזוב: סבתא שלי היא לא ניצולת שואה, אבל היא נפגעת שואה – ואולי גם בקטגוריה של פליטת השואה – ואני שמעתי את הסיפורים שלה כשהייתי ילד קטן.

יואל רזבוזוב: היא אמרה לי, אוי ואבוי שלא תדע מה זה להיות רעב.

יואל רזבוזוב: אני באמת לא רוצה לשמוע שאנשים אומרים שאין להם כסף לתרופות, ואין להם כסף לאוכל.

יואל רזבוזוב: בשביל להיות פרקטי אנחנו נצטרך לעבוד.

יואל רזבוזוב: יש פה חברי כנסת, חברי ועדה, שמוכנים להצטרף לתהליך העבודה.

יואל רזבוזוב: בזה אנחנו מסיימים את הדיון.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.