ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 104, 2013-12-25 10:30

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: על סדר-היום: תקנות המידע (אגרות)(תיקון), התשע"ד-2013.

דוד רותם: מי רוצה להסביר לנו את התקנות?

<עדי ליברוס: אני אשמח, אדוני.

<עדי ליברוס: אני ממשרד המשפטים.

<עדי ליברוס: התקנות האלה בעצם נועדו לעשות כמה דברים שיהפכו את הגשת בקשת חופש המידע להליך מהיר, זול ונגיש לכל אדם.

<עדי ליברוס: אגיד בקצרה מה עיקרי התיקונים.

<עדי ליברוס: התיקון הראשון הוא הוזלה משמעותית מאוד של אגרות הבקשה והטיפול.

<עדי ליברוס: למשל, מוצע שאגרת הבקשה תוזל מ-100 שקלים ל-20 שקלים וכך גם האגרות הנוספות תוזלנה.

<עדי ליברוס: מוצע עוד להוסיף לכל מבקש שעת טיפול נוספת שלא תעלה כסף.

<עדי ליברוס: העניין הנוסף הוא הרחבת מעגל הזכאים לפטור מתשלום אגרות, הן מאגרת הבקשה ומאגרת הטיפול בחלקה.

<עדי ליברוס: מעבר לפטור שזכאי לו אדם שמבקש מידע אודות עצמו, שכבר קיים היום, אנחנו מציעים להוסיף פטור למי שנזקק ומציג אישור גמלה מתאימה, לכל הארגונים שפועלים בחברה האזרחית ופועלים לקידומן של מטרות ציבוריות וגם לחוקרים שהמידע דרוש להם לצורך מחקר אקדמי.

<עדי ליברוס: מוצע עוד לחייב את הרשות הציבורית להעביר את המידע למבקש בדרך הזולה ביותר אלא במקרים שזה לא מסתייע מכל מיני טעמים.

<עדי ליברוס: עוד תיקון שמאוד חשוב לנו, שנועד לתמרץ את הרשויות הציבוריות לעמוד במועדים הקבועים בחוק, שזאת בעיה כאובה.

<עדי ליברוס: מוצע לקבוע שרשות שלא תעמוד במועדים הללו ולא תאריך אותם כדין, לא תוכל לגבות את אגרות הטיפול וההפקה.

דוד רותם: בקיצור אתם נותנים את גזר הדין וגם את פסק הדין כבר בתקנות האלה.

<עדי ליברוס: אכן כן ואנחנו מקווים לטוב.

<עדי ליברוס: אלה התיקונים העיקריים.

<עדי ליברוס: ישנם פרטים נוספים, אשמח להרחיב אם צריך.

<אלעזר כהנא: יש רק הערה ניסוחית קלה.

<אלעזר כהנא: הנוסח שכתבתם נכתב על סכומים שהיו לפני העדכון.

<אלעזר כהנא: צריך לשנות במילים של הצו.

<עדי ליברוס: אין בעיה, אני אעדכן את הנוסח.

אורי מקלב: יש כאן הורדה במחיר או עלייה?

<אלעזר כהנא: הורדות ופטור.

אורי מקלב: זה דבר נדיר אצלנו.

<אלעזר כהנא: אין לי הערות.

דוד רותם: מי בעד לאשר את התקנות?

דוד רותם: בעד – רוב

דוד רותם: נמנעים – אין התקנות נתקבלו.

דוד רותם: פה אחד.

דוד רותם: הישיבה נעולה.