ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 169, 2013-12-30 10:00

מירי רגב: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מירי רגב: זה דיון שלישי, אם איני טועה, בנושא היערכות משרדי הממשלה, השלטון המקומי בכל סוגיית הסופה.

מירי רגב: הדיון נדחה - זה אמור היה להיות דיון בין הראשונים, כי ועדת הפנים מפקחת על פעילות משרד הפנים ועל פעילות השלטון המקומי, אבל משום ששני המחותנים הראשיים, ירושלים וצפת, ביקשו ממני לתת להם להמשיך ולהתארגן, כי נזקי הסופה לא באו לידי ביטוי רק במהלך הסופה אלא גם לאחריה, חשבנו לנכון לדחות את הדיון הזה, לאפשר להם לחזור לשגרה, עד כמה שניתן, ואז להביא את הדיון הזה שבועיים אחרי, וכך אני עושה היום כאן.

מירי רגב: לכן אני מבקשת להודות לכל ראשי הערים, ראשי המועצות שהגיעו, חברי הכנסת שהגיעו, סגנית השר פניה, שמלווה אותנו גם בדיונים הקודמים וגם בדיון הזה.

מירי רגב: כל הנציגים של המשרדים השונים.

מירי רגב: נפתח עם סקירה של ארבעה אנשים: ראש עיריית ירושלים, ראש עיריית צפת, ראש מועצת שומרון מסיקה, לאחר מכן בן-מובחר, שהבטחתי לו בדיון הקודם, דוד פריאל, ולאחר מכן נעבור לחברי הכנסת אייכלר, נחמן שי, דב חנין, זאב נסים ועמאר.

מירי רגב: יפעת, אני רושמת גם אותך כבר.

מירי רגב: כמובן, בין חברי הכנסת וראשי המועצות, העיריות ניתן גם למשרדים הרלוונטיים.

מירי רגב: ראשון המשרדים יהיה, מן הסתם, משרד הפנים.

מירי רגב: לאחר מכן שלטון מקומי, שיציג אבי נעים, הגנת העורף, האוצר ותשתיות, אם יגיעו עד אז.

מירי רגב: אני מודה לשני ראשי הערים שהגיעו לכאן.

מירי רגב: נפתח עם סקירות שלכם.

מירי רגב: זה לא סוד, שיש הרבה מאוד ביקורת על ההתנהלות של חלק ממשרדי הממשלה, חלק מהעיריות בעקבות ההיערכות שלנו לסופה.

מירי רגב: בסוף האזרח רוצה להרגיש, שכשיש אירוע מהסוג הזה, יש מי שמטפל בו ויודע לעבוד בעבודת מטה מסודרת, בנהלים מסודרים.

מירי רגב: התפקיד שלנו פה, ובכל הדיונים האלה – גם שוות הצוותים שהקמנו בראשות חברי הכנסת, שיציגו את העבודות שלהם בתחילת פברואר – אין להם שום כוונה להוריד פה ראשים אלא הכוונה היא לבדוק את ההיערכות לקראת הסופה, מה קרה בסופה והמלצות להמשך של הגורמים הרלוונטיים.

מירי רגב: ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: בוקר טוב, גברתי סגנית השר פניה קירשנבאום, יושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת מירי רגב, חברי הכנסת, מכובדיי, הקולגות ראשי הערים.

ניר ברקת: ברשותכם, אעשה תיאור מהיר של התהליכים שעברו עלינו, ולאחר מכן סדרת מסקנות ביניים שצוות התחקיר העירוני היום יודע להצביע עליהן.

ניר ברקת: אני רוצה להבהיר לחברים, איך עיר מתארגנת לשלג.

ניר ברקת: יש פק"ל עירוני.

ניר ברקת: זה פקודה לקראת שלג, שהדרג המקצועי נערך.

ניר ברקת: נכנס לתוכו כל ניסיון החיים שנצבר בעיר לפני.

ניר ברקת: היה לנו שלג לא מבוטל בינואר השנה.

ניר ברקת: אחרי כל אירוע כזה, כמו אחרי כל אירוע בטיחותי, ביטחוני, וכמובן, שלג, נעשו תחקירים, ושודרגו מסקנות עיריית ירושלים, איך להיערך לשלג, כבר אחרי ינואר האחרון.

ניר ברקת: אנחנו הגענו עם הערכות מצב של שלג בינוני.

ניר ברקת: ביום רביעי, יום לפני השלג, החזאים העריכו שיכולה להיות החמרה מסוימת בשלג.

ניר ברקת: עיריית ירושלים נערכה לשלג החמור.

ניר ברקת: יש פק"ל שלג חמור.

ניר ברקת: גייסנו את מקסימום הכלים שאנחנו יודעים לגייס – כ-114 כלים.

ניר ברקת: הם נפרסו לשמונת רובעי התפעול של ירושלים במקרה של שלג – שבעת הרובעים הקלאסיים ורובע כניסה לעיר לאור רגישותו לשלג.

ניר ברקת: מבעוד מועד הכול גויס, החמ"ל העירוני כבר מיום רביעי בלילה פעל, ומתכנס לפחות פעמיים אם לא שלוש-ארבע פעמים ביום, להערכות מצב על בסיס מזג אוויר ולקבל החלטות – מה קורה בחמש בבוקר, בערב לקראת הלילה וכו'.

ניר ברקת: ביום חמישי בלילה הייתי שם בשטח, ובעת בכל הכלים העירוניים פרוסים ומפנים את השלג, בשני אזורים בכניסה לעיר, שזה שתי אמבטיוטת בפן הפיזי – הראשונה היא העלייה לסחרוף, יש שם עלית יחסית תלולות, והעלייה השנייה היא מבגין, מ-443.

ניר ברקת: יש שם אמבטיה נוספת, שממנה לצאת לרכב שתיים על ארבע זה רק עלייה - או עלייה לכיוון העיר או לרמות או לגבעה הצרפתית.

ניר ברקת: בשני האזורים האלה נתקעו מאות רכבים, אלפי אנשים, שפילוס השלג לא עזר, כי השיפוע תקע, ולא אפשר לרכבים לחלץ.

ניר ברקת: אחרי שלוש-ארבע שעות בשלג, והייתי שם באפן אישי, הבנתי מהר מאוד, לאור התחזית של עוד שש שעות אינטנסיביות, שאנחנו נכנסים למצב חירום שהעיר לא מכירה.

ניר ברקת: פיניתי שם אנשים באופן אישי עם הג'יפ שלי.

ניר ברקת: המצוקה שאנשים התחילו להיכנס אליה עם דלק שנגמר, כולל שיחות לחמ"ל, שמדברים על מאות אנשים ומאות קריאות חילוץ שהגיעו לחמ"ל העירוני ולמשטרה, הבנתי שאנחנו בסרט אחר, שאנחנו לא מכירים.

נחמן שי: חבירה עם הצבא- - -

ניר ברקת: > מייד אפרט.

ניר ברקת: לאור החירום ולאור העובדה שמדובר באלפי אנשים שנמצאים שם, והתובנה שלנו, לרוב יש הפוגה אחרי שעתיים-שלוש - בכל הפוגה שמפנים, מחלצים את הרכבים יחד עם האנשים.

ניר ברקת: לאור האינטנסיביות, שלא הכרתי, הבנתי שאנחנו במצב חירום שהעיר לא הכירה.

ניר ברקת: זה הרגע שהרמתי טלפון למספר מקומות – למשרד ראש הממשלה, למשרד הביטחון, לרמטכ"ל ולממ"ז, ביום חמישי בערך ב-23:30 בלילה.

ניר ברקת: אז התחלנו להשיג את האנשים, התובנה שאנחנו אחרי שלוש-ארבע שעות מלחמה בשלג.

ניר ברקת: הבנו שאנחנו נכנסים למצב חירום.

ניר ברקת: התקשרתי ודיברתי אישית עם הרמטכ"ל.

ניר ברקת: אמרתי לו ולמפקד המחוז של המשטרה: חברים, אנחנו צריכים דבר אחד - הצלת נפשות.

ניר ברקת: זה מקרה חירום.

ניר ברקת: כמי שנמצא שם עם הג'יפ שלו הבנתי שאנחנו צריכים רכבים קלים, ג'יפים, וכפרה על הרכבים – אנחנו צריכים להציל אנשים.

ניר ברקת: נכנסנו למצב חירום, שהבנתי אותו בשטח.

ניר ברקת: מהר מאוד קיבלנו מענה גם מהרמטכ"ל, ששלח יחידת ניוד, וממפקד המחוז של המשטרה, ובהיערכות שנעשתה במקום – הוביל אותה מפקד המחוז של המשטרה בתיאום עם כלל הגורמים – שני כוחות יס"מ באו מהעיר – אחד ל-443, לכיוון בגין, והכוח השני - לכיוון גינות סחרוף, לכניסה לעיר מהצד השני.

ניר ברקת: שני כוחות, אחד של צה"ל, התחיל לעבוד אל העיר ירושלים על ציר אחד, ומשמר הגבול אל ירושלים מ-443.

ניר ברקת: כך שבעצם ארבעה כוחות על שני צירים עיקריים, שהם הבעיה העיקרית.

ניר ברקת: בתוך העיר ירושלים לא היו לנו בעיות שכאלה, אלא בתוך האמבטיות, ששם היו כלואים רכבים.

מירי רגב: ידעת שיש שם אמבטיות.

מירי רגב: פעם ראשונה נתקלת בתרחיש כזה, שרכבים לא יכולים לא להגיע לשם ולא לרדת משם?

ניר ברקת: > אנחנו לא מכירים תרחיש כזה, ודאי לא בהיקפים כאלה.

נסים זאב: הוא לא חשב שהבריכות יגיעו למצב כזה.

מירי רגב: אבל המשטרה היתה אמורה לדעת את זה.

מירי רגב: ב-92' היה דוח של מבקר המדינה.

מירי רגב: כולם ידעו מה זה אומר, להכין את הצירים לירושלים?

מירי רגב: הרי לא יכול להיות שירושלים נצורה 48 שעות.

מירי רגב: מי נציג המשטרה?

<עוז אליאסי: אני, רמ"ד חירום.

ניר ברקת: עסקנו כל הלילה, במהלך חמישי בלילה עד אור הבוקר וקצת אחרי, בחילוץ האנשים.

ניר ברקת: אנשים חולצו אל ירושלים, אל בנייני האומה, שפתחנו חירום מדקה לדקה, למבשרת.

נחמן שי: מרכז חירום בירושלים זה בפק"ל?

ניר ברקת: לא.

<יוסי היימן: לא בשלג.

<יוסי היימן: במלחמה – כן.

מירי רגב: כלומר אתם לא ערוכים לתרחישים שונים אלא לפתיחת חמ"ל רק במלחמה.

נחמן שי: שאלתי על בנייני האומה.

ניר ברקת: זה לא בפק"ל.

<יוסי היימן: אנחנו יודעים במלחמה לקלוט 40 אלף איש למוסדות החינוך, מוסדות התרבות לירושלים, אנשים שבאים אלינו משאר הארץ.

מירי רגב: היימן, לא קראת את דוח 92'?

מירי רגב: שם היה אמור להיות- - -

ניר ברקת: כל שנה מוסיפים לפק"ל העירוני.

ניר ברקת: זה נדבך על נדבך.

ניר ברקת: לא הולכים אחורה לשלג ספציפי.

ניר ברקת: כל הניסיון שנצבר לעירייה מופיע בפק"ל.

ניר ברקת: עכשיו נשדרג את הפק"ל לשלג הבא.

ניר ברקת: זה הסיבה שמיהרנו לעשות תחקיר.

ניר ברקת: בנייני האומה זה החלטה אד הוק שלנו, שנובעת משני מקורות שאליהם הזנו אנשים -המשטרה וכו', הזנו אנשים לבנייני האומה, כי זה הכי קרוב לשני המוקדים האלה.

ניר ברקת: זה החלטה אד הוק במקום, שייכנס לפק"ל בהמשך.

ניר ברקת: ביום הראשון היינו עסוקים בדבר אחד מרכזי – הצלת חיים.

ניר ברקת: זה מקרה שלא הכרנו; שתיים, להניע אנשים למצוא את הקריאות שקיבלנו ברה-אקטיבי ובאופן פרואקטיבי, להגיע לרשימות של הרווחה, לאנשים שקשה היה להם.

ניר ברקת: אני קופץ קדימה, כדי לחסוך את הזמן, לסדרת מסקנות חשובות מאוד שיש לנו.

ניר ברקת: בשבוע הראשון היינו עסוקים בדבר אחד – כל משאבי העירייה להצלה וחזרה לשגרה.

ניר ברקת: עדיין אנחנו מלקקים את הפצעים, ועדיין יש לנו טיפולים, בעיקר בנושא של גזם.

ניר ברקת: לא אגע בו כרגע – נדון בו בהמשך, אם תרצו.

ניר ברקת: המסקנה הראשונה: מדינת ישראל – אין כפתור שלוחצים עליו, שהופך אירוע שלג לאירוע לאומי.

ניר ברקת: עד היום אירועי שלג היו אירועים עירוניים.

ניר ברקת: בשנה שעברה בינואר היה לנו שלג הכי גדול 20 שנה.

ניר ברקת: זה היה אירוע עירוני.

מירי רגב: אתה אומר שבמצב של שלג מסוג זה אין נוהל לא של הגנת העורף, למשל.

מירי רגב: כל עיר מתמודדת בנפרד, כיצד להחזיר את החיים לשגרה.

ניר ברקת: נכון.

ניר ברקת: ברגע שהסופה היא כזו שהעיר יודעת להתמודד אתה, וזה חלק לא מבוטל מהסופות, זה בלת"ם – 11 מיליון שקל מהתקציב העירוני, זה מה שעלתה לנו הסופה בינואר.

ניר ברקת: ינואר נחשבה סופה בקנה מידה עירוני.

ניר ברקת: הסופה הזאת, ורובן, מגודל מסוים ומעלה, אין נוהל גיוס של כוחות עתודה של הצבא וכוחות של המשטרה והיערכות חירום.

ניר ברקת: גם כשנדבר על מי סוגר את הצירים – זו שאלה מעניינת: זה הארצי?

ניר ברקת: המקומי?

ניר ברקת: חלק זה מחוץ לגבולות ירושלים.

ניר ברקת: יש פה סוגיות מרתקות שצריך לתקוף אותן אותן, אבל המסקנה הראשונה – זה אתגר של המדינה ושל הממשלה.

ניר ברקת: צריך להגדיר מי עושה מה, מה חלוקת האחריות.

ניר ברקת: היה שיתוף פעולה נהדר, אבל הוא לא היה נוהל מסודר.

ניר ברקת: היה נוהל אד הוק שהפעלנו שיקול דעת ושיתפנו פעולה – משטרה, ותכף נדבר על הגורמים הנוספים, אבל חייב להיות נוהל כזה.

ניר ברקת: וכמובן, הנגזרת של הנוהל הזה – אילו עתודות צריך לגייס מבעוד מועד, צריך לקרב אותן לעיר – זה צמ"ה, יחידות חילוץ, שלא נצטרך לגייס אותן ולהפסיד שלוש-ארבע שעות, במירכאות כפולות, מרגע שהבנו את האתגר עד הרגע שמגייסים את כל הכוחות ומביאים אותם לשטח, זה לקח בין שעתיים לשלוש-ארבע שעות באופן טבעי, עד שמגייסים את כוחות החילוץ.

<יוסי היימן: זה לא רק אירועי שלג אלא כל אירוע חירום לאומי.

<יוסי היימן: במדינת ישראל מוגדר מלחמה ומוגדר שגרה.

<יוסי היימן: אין מצבי ביניים.

מירי רגב: זה לא נכון.

מירי רגב: ביטול רח"ל והגנת העורף, שהיא רח"ל, יש שם היערכות לסופה, היערכות למזג אוויר, היערכות לאסון טבע, לרעידות אדמה.

מירי רגב: לא ייתכן שמדינת ישראל ערוכה רק למלחמה.

מירי רגב: מחר בבוקר חלילה יש רעידת אדמה – מי ערוך לזה?

מירי רגב: זה הפוך ממה שדיברו כאן.

נחמן שי: הוא אומר שהוא לא מכיר את זה.

מירי רגב: הלאה, בבקשה.

ניר ברקת: תחבורה ציבורית.

ניר ברקת: מסתבר שאין יכולות לאגד – אני מתמקד באגד – ובמידה מסוימת לרכבת הקלה.

ניר ברקת: המדינה לא דורשת מהם יכולות לנסוע בתנאי מזג אוויר מורכבים.

ניר ברקת: אגד רואה פתית שלג – עוצר.

ניר ברקת: במקומות אחרי בעולם התחבורה הציבורית היא האחרונה שיורדת מהכביש, והראשונה שעולה על הכביש.

מירי רגב: ראית שבארבע על ארבע לא יכולת לעלות על הכבישים החלקים.

ניר ברקת: בארבע על ארבע אפשר, ועם שרשראות ודאי שאפשר.

מירי רגב: אז איך אתה רוצה שאוטובוס עם כל כך הרבה אנשים ייסע?

נחמן שי: לפני 50 שנה, כשאבא שלי היה מנהל אגד בירושלים, היו שמים שרשראות על הצמיגים.

מירי רגב: לא הגיוני שאוטובוס יסכן פה חיי אדם.

ניר ברקת: הפוך – צריך עם שרשראות וצמיגים לדרוש מהם כשירות לנסוע בשלג.

ניר ברקת: יש תחבורה ציבורית באירופה ובמקומות אחרים.

דב חנין: לפחות מספר מסוים.

דב חנין: לא ייתכן שאין בכלל.

מירי רגב: דב, אתה אחראי על תשתיות, אז אתה צריך לבדוק את הנושא הזה במסגרת הצוות שלך עם התחבורה - איך יכולים להיערך לעניין הזה.

מירי רגב: אתה צריך להציג את זה.

ניר ברקת: אגד - קורה לנו כל פעם שיש שלג.

ניר ברקת: זה לא תקין.

דב חנין: האמירה היא לא שתהיה תחבורה ציבורית באותו היקף של שגרה, אבל איזושהי תחבורה ציבורית.

דב חנין: לא ייתכן שזה יירד לרמת אפס.

ניר ברקת: צריך ברמת מדינה לדרוש מאגד גישה חדשה, שלא היתה קיימת, שיידעו לנסוע – אולי לא בלב הסופה, אבל הם צריכים להיות האחרונים שנוסעים על הכביש והראשונים שעולים על הכביש אחרי הסופה.

ניר ברקת: אותו דבר הרכבת – אנחנו צריכים לדרוש מהם יכולת לנסוע בשלג, נקודה.

ניר ברקת: עצמאות הכוחות.

ניר ברקת: חברת הגיחון בירושלים יודעת לשכור את הטרקטורים של עצמה, ולהגיע לכל תקלה באופן בלתי-תלוי באף גורם אחר.

ניר ברקת: אני מבקש שחברת החשמל ושאגד ושהמשטרה ושכל כוח שנכנס לחירום, יהיו לו יכולות עצמיות, והוא בלתי-תלוי באיש.

ניר ברקת: חברת החשמל – לרוב זה בסדר, אבל נוצר מצב שהם חיכו לנו עם כל הכלים שלהם לפינוי ופילוס הכבישים.

ניר ברקת: אני מבקש, למען הסדר הטוב, שחברת חשמל תהיה האחראית להגיע למוקדי החירום בעצמה.

ניר ברקת: זה יקטין את התלויות, זה יחסוך לנו זמן עד תיקון התקלות, כמו שעושה הגיחון.

נחמן שי: אם אתה מדבר על פק"ל, זה חייב להיות בתוכו.

ניר ברקת: זה לא פק"ל של העירייה.

נחמן שי: אבל כשאתה מסתכל על התמונה הכוללת של העיר, אתה ודאי רואה את כל הגורמים שהזכרת – הגיחון, החשמל, שירותי רווחה – הם שחקנים אצלך.

נחמן שי: איך חשבת לנייד אותם?

נחמן שי: אתה לא מנייד אותם.

מירי רגב: הוא אמר לך: כעיר, יש לי פק"ל לחירום, ולא לשלבי הביניים.

מירי רגב: זאת הבעיה.

נחמן שי: ניר אומר שחשמל צריכים לדאוג לעצמם, לדחפורים.

נחמן שי: כמו שהגיחון הגיעו לתקן ליד הבית שלי – הם הגיעו צמודים עם דחפור.

ניר ברקת: ואז מה נרוויח?

ניר ברקת: עצמאות של הכוח.

ניר ברקת: אני רוצה שלחברת חשמל תהיה יותר יכולת לטפל בבעיות ולהגיע באופן עצמאי.

ניר ברקת: זה לא ביג דיל.

ניר ברקת: עזוב רגע מי מממן.

ניר ברקת: במקום שהם יחכו לטרקטור של העירייה, שעסוק במשהו אחר, שיהיו להם הטרקטורים שלהם.

נסים זאב: אבל כדי שלחברת חשמל יהיו היכולות, היא צריכה להיות ממונה על פיקוד העורף, כי אין לה הטרקטורים והכלים.

נסים זאב: ברחוב שפרה חיכו שלושה ימים כי לחברת חשמל לא היה מפלס.

ניר ברקת: טרקטור JCB זה מפלס, בדיוק כמו שהגיחון וחברת חשמל יכולה.

ניר ברקת: יש לנו בירושלים – התברכנו בהרבה מאוד ארגונים – הצלה, זק"א, מגן דוד אדום – ארגונים שעשו עבודה נפלאה.

ניר ברקת: תוסיפו את המינהלים הקהילתיים בעיריית ירושלים, שיצרו אלפי מתנדבים.

ניר ברקת: אנחנו רוצים למסד ולהרחיב ולשדרג את היכולת שלנו להפעיל גופים מתנדבים.

ניר ברקת: קחו את אלף עובדי הניקיון שמנקים ועוד 500 עובדי שפע בעיריית ירושלים.

ניר ברקת: קחו את ה-500 איש האלה של העירייה, ששמנו, שזה התפקיד שלהם – פתאום אנחנו מגלים אלפי מתנדבים.

ניר ברקת: ראינו מתנדבים שמטפלים - שבתי ספר שפתחנו, נפתחו באמצעות צוות מתנדבים, שפינה את בית הספר, את הכניסה, כולל המדרכות.

ניר ברקת: יש לנו 600 בתי ספר בירושלים.

ניר ברקת: אם כל אחד היה עושה מה שעשו כמה מאות או כמה עשרות מבתי הספר, אנחנו מקבלים מכפיל כוח, וזה מה שקורה בעולם הרחב.

מירי רגב: למה זה קשור למד"א?

מירי רגב: תעשה את זה בעירייה.

מירי רגב: תיצור לך כוח של מתנדבים בעירייה.

<אילן שוחט: רן ארז הוציא הודעה באמצע הסופה – נתן הוראה לכל מנהלי בתי הספר והמורים: אתם לא מגיעים לבתי הספר – יש סכנת חיים.

<אילן שוחט: נתן הוראה לשתק את מערכת החינוך.

<אילן שוחט: ניר אומר שהתלמידים והמורים, אם כן היו מתגייסים ופותחים, וקוראים לתלמידים, במיוחד לשביעיסטים ולשמיניסטים – אלה שב-4' העבירו נשק בעמדות בשחרור מדינת ישראל – זה כוח אדיר.

<אילן שוחט: זה מילואימניקים.

<אילן שוחט: מורים עברו על ההוראה הזאת, אמרו: אנחנו נגיע לבית הספר, נאסוף את התלמידים, ויחד אתם נחלק.

<אילן שוחט: שגם משרדי הממשלה ייתנו את האור הירוק לעובדים שלהם.

<אילן שוחט: זה מכפילי כוח: לכו לעבודה, תחתרו למגע, ותאספו את הכוחות שלכם אתם יחד.

ניר ברקת: זה נקודה משותפת, וזה כוח עבודה ענק.

ניר ברקת: ביום הראשון שפתחנו את הלימודים 70 אחוז מבתי הספר נפתחו - שליש פחות נפגעים מהחלקות.

ניר ברקת: שליש.

ניר ברקת: אלה נתוני מד"א.

ניר ברקת: ברגע שפתחנו את בתי הספר שליש פחות נפגעים.

מירי רגב: איפה אתה בעירייה רואה את הבעיה?

מירי רגב: איפה אתה יכולת לעשות דברים אחרת?

מירי רגב: ואיפה אתה רואה את הבעיה שלך מול משרד הפנים, שלטון מקומי והגנת העורף?

מירי רגב: ממש בקיצור.

ניר ברקת: אנחנו מנתחים את יכולת השליטה, הניהול והבקרה של עיריית ירושלים במקרה קיצון כזה.

ניר ברקת: יש לנו הרבה מסקנות – אנו צריכים לשדרג את היכולת לאגור מידע.

ניר ברקת: לא כל המידע היה לנו, ואתה לא יכול לקבל החלטות כשלא כל המידע יושב.

ניר ברקת: נתנו הנחיה או סיכמנו עם אגד שיצאו לשטח – בפועל הם לא יצאו ולא ידענו מזה, כי לא היו לנו מערכות בקרה.

ניר ברקת: אנחנו רוצים לשדרג בצורה דרמטית את מקורות הבקרה שלנו, את המידע.

ניר ברקת: הוא צריך להיות משולב לכלל המערכות.

ניר ברקת: צריך לייצר נהלים חדשים שלא היו לנו בעבודה מול המדינה, מול משרד התחבורה, מול משרד הפנים.

ניר ברקת: צריך לחשוב על נוסחה של גיוס לחירום, לייצר נוהלי חירום שלא היו לנו לפני.

ניר ברקת: כל התהליכים האלה בעבודה פנימית אצלנו.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לגייס יותר עובדי עירייה.

ניר ברקת: עד היום לא היו לנו היכולות לגייס עובדי עירייה במערכת החינוך, במערכות אחרות, ולהסב אותם לעבודה בשטח.

ניר ברקת: נרצה לקחת את עובדי העירייה כמילואימניקים –לאו דווקא בתחום המקצוע שלהם, ולגרום להם לעזור לנו להאיץ תהליכי התאוששות.

ניר ברקת: יש לנו רשימה גדולה, שנשמח לפרט אותה.

נחמן שי: בכל המכלול של ירושלים, ועקבתי אחריו, מזרח ירושלים, 300 אלף איש ויותר היו בחושך.

נחמן שי: לא ידענו עליהם, התקשורת לא הגיעה אליהם, אז לא היו דיווחים.

נחמן שי: האם הטיפול שלך כראש עירייה היה שווה, היה דומה?

נחמן שי: מה אפיין אותם?

ניר ברקת: החלוקה לרובעים שלנו, ושמעתי כל מיני טענות – החילונים טוענים שלא מטפלים בהם, החרדים טוענים שלא מטפלים בהם.

ניר ברקת: חלוקת המשאבים של עיריית ירושלים היא לפי שמונת הרובעים, באופן מושכל ואחיד והוגן לכולם.

ניר ברקת: תתפלא לשמוע שבמזרח העיר היו הכי פחות בעיות בכל העיר.

ניר ברקת: בהערכת המצב עם המינהלים הקהילתיים וארגוני המתנדבים, שם היו הכי פחות בעיות בחברת חשמל.

ניר ברקת: היתה שם הירתמות לא מבוטלת של התושבים.

ניר ברקת: יש שם הכי הרבה טרקטורים שנכנסו לפעולה בהתנדבות.

ניר ברקת: בשורה התחתונה מזרח העיר הכי פחות נפגעה בירושלים היום, הרבה פחות משכונות אחרות.

ניר ברקת: הקורלציה של הפגיעה – ככל שהשכונה יותר ותיקה, יש בה יותר עצים, כך היא נפגעה יותר.

מירי רגב: לא דיברת על שיפוי.

ניר ברקת: מאות-אלפי שקלים.

ניר ברקת: אם תרצי, אפרט גם על זה.

ניר ברקת: יש לנו העלויות הישירות.

ניר ברקת: יש לנו ירידה דרמטית בהכנסות ארנונה בחודש האחרון, כי אנשים לא משלמים, ואיבדנו עשרה ימים לפחות בגבייה.

ניר ברקת: יש לנו אובדן הכנסות לא מבוטל.

ניר ברקת: שלוש, החלק ה גדול הוא השחיקה.

ניר ברקת: השחיקה של גני הילדים, גני המשחקים, מבני ציבור, כבישים, מדרכות – יש לנו נוסחאות חדשות, שלתמוך בעיר בתחזוקה שלה זה כ-600 מיליון שקל בשנה.

ניר ברקת: במצומצם 450 מיליון שקל הולך לנו לתחזוקת העיר משנה לשנה.

יפעת קריב: לא מצליחה להבין את השחיקה.

יפעת קריב: בכל העולם יורד שלג, אז כל פעם יש שחיקה לגנים.

ניר ברקת: ההצללות רובן קרסו.

ניר ברקת: כל ההשקעה במתחם הפיזי ירדה.

<אילן שוחט: מכבש של 100 קילו ירד בבת אחת על עיר וירד ממנה, וזו עיר שהעצים שלה לא רגילים לכובד כזה, הסככות לא רגילות לכובד כזה והיום-יום לא רגיל לכובד כזה.

<אילן שוחט: אין להם הכושר.

<אילן שוחט: באירופה העתים רגילים למשקלים האלה – הם נהיו חזקים ונבנו.

<אילן שוחט: אל תשכחו שזה הגשם הראשון שפגשנו.

<אילן שוחט: הגזעים של העצים עדיין יבשים, וכל נגיעה, במיוחד בהרים, שמוקפים ביערות – אני היום נמצא עם 450 טון גזם.

ניר ברקת: זה שכונה אחת אצלנו.

<אילן שוחט: זה אני – לא דיברתי על העיר...

מירי רגב: נחמן, לך יש הנושא של שיפוי, צריך לעשות את ההבחנה בין השוטף לבין מה שהסופה הזאת גרמה.

מירי רגב: ראש עיריית ירושלים, תודה רבה לך בשלב הזה.

מירי רגב: חבר הכנסת אייכלר, שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כל, הכלי הכי יעיל והמכשיר הכי יעיל בסופת השלג בירושלים זה הג'יפ של ניר ברקת, שהיה שעות רבות על הכביש והוציא אנשים רבים.

מירי רגב: מה יעשו ראשי ערים שאין להם תקציב לרכבים כאלה?

ישראל אייכלר: זאת השאלה.

ישראל אייכלר: הייתי רוצה ראש עיר שיושב בלשכה שלו, והכול דופק בשטיח, ולא ראש עיר שצרי להוציא אנשים מסכנים מהכביש.

ישראל אייכלר: אבל ב-20:00 דיברתי עם לשכת שר המשטרה, שאלתי: למה אין לכם טרקטור קטן שיזיז את הרכבים – הטענה היתה שרכבים חסמו את הצירים גם בכניסות לעיר וגם בכביש בגין - טרקטור קטן שיזיז הצדה, לפתוח ציר פינוי הצלה, כאילו יש פה פיגוע.

ישראל אייכלר: לא, אתה מגזים.

ישראל אייכלר: תוך שעה-שעתיים נוציא את כולם.

ישראל אייכלר: אמרו לי את זה בלשכת שר המשטרה.

ישראל אייכלר: היתה תחושה שזה עוד שלג אחד.

ישראל אייכלר: לא יודע למה רק ב-02:00 הבינו שיש פה אירוע, שאנשים תקועים, כשאני שמעתי כבר ב-20:00 מאנשים שהם תקועים, ואין להם דלק ויש להם ילדים קטנים ואין להם דרך לצאת.

ישראל אייכלר: אם מדברים על פק"ל, צריך לדעת שאפשר בטרקטור קטן לפנות ציר בכל מקום.

ישראל אייכלר: זה 2.5 מטר, ואתה מוציא את כולם.

ישראל אייכלר: דבר שני, אני חושש שיקרה הפוך עכשיו - שעכשיו על כל פתית שלג ישפכו מיליונים ויעשו אירוע, שתמיד עושים את המלחמה הקודמת.

ישראל אייכלר: צריך להיות דרגות בין מלחמה לבין כלום.

מירי רגב: איך יכול להיות שעירייה לא מוכנה לדרגות, בעיקר אחרי השלג הכבד שהיה?

<יוסי היימן: אנחנו מוכנים.

מירי רגב: אבל מדברים על רעידות אדמה- - -

ניר ברקת: בשלג זה לא קיים.

מירי רגב: עזוב שלג.

מירי רגב: אירוע של מזג אוויר קשה, סופה.

<יוסי היימן: יש פק"ל לסופה.

ניר ברקת: מה יקרה אם הסופה הבאה תהיה פי חמישה יותר גדולה?

מירי רגב: אני לא מצפה ל-100 אחוז מענה.

מירי רגב: גם אי-אפשר להיערך ל-100 אחוז מענה.

מירי רגב: בבקשה.

ישראל אייכלר: אמר ראש העירייה שהוא רוצה שכל עובדי העירייה יתגייסו במקרה כזה.

ישראל אייכלר: זה אומר ועד העובדים, אם הם מסכימים, כי שמעתי מראש העיר צפת שיושב-ראש הסתדרות המורים אמר למורים לא לבוא לבתי הספר.

ישראל אייכלר: מה שראינו באירוע הזה, שכל הממסדים השלטוניים ישבו בבית עד 24:00.

ישראל אייכלר: כלומר מי שהתנדב בלילה הזה היו אנשים אזרחים, בכל המקומות, גם ביהודה ושומרון.

ישראל אייכלר: השלטון כשלטון היה מוקפא.

ישראל אייכלר: אפילו אנשי שלטון שבאו, הם התנדבו, כמוך.

ישראל אייכלר: יש רשימת ג'יפים ארבע על ארבע במדינה הזאת, כאלה שממונים על-ידי המדינה, שיהיו בשטח כזה?

ישראל אייכלר: צריך לעשות את זה.

ישראל אייכלר: למה רק הג'יפים של המתנדבים ודווקא הפרטיים באו לפנות אנשים?

ישראל אייכלר: בנוסף, ואני אומר את זה דווקא בתקופה קשה מאוד, שמדברים על תרומה ולא תרומה.

ישראל אייכלר: אני מכבד את כל הארגונים שהיו שם, וכמובן, מד"א, איחוד הצלה וזק"א, ובראש ובראשונה אני רוצה לציין שהציבור החרדי בלט מאוד בהתנדבות הזאת.

ישראל אייכלר: כל אלה שמדברים על תרומה לחברה, שיזכרו שבזמן חירום אנחנו בשטח לפחות כמו הגופים האחרים.

ישראל אייכלר: תודה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: ראש עיריית צפת, עשר דקות.

מירי רגב: בבקשה.

<אילן שוחט: אני רוצה להראות לכם סרטון של ארבע דקות שיתאר מקרוב, פחות או יותר, מה קרה בצפת, איך היה סדר קבלת ההחלטות.

<אילן שוחט: עשינו את הסרטון בדקה ה-90.

<אילן שוחט: אספנו עדויות בפייסבוק.

<אילן שוחט: אנחנו יושבים עכשיו ומחייכים ומדברים בנינוחות, אבל צריך לזכור – האירוע הזה נגמר באפס נפגעים בנפש, מבחינתי בעיר שלנו.

מירי רגב: אבל היו ארבעה-חמישה הרוגים, כנגזרת- אחד החליק- - -

<אילן שוחט: אני מדבר על מצב שיכול היה להיגמר הרבה יותר גרוע.

<אילן שוחט: ההבדל בדיון הזה בין האירוע הזה, שנגמר בתוצאה שהוא נגמר, לבין שהיה נגמר עם עשרות הרוגים או קשישים שלכודים בבתיהם או אנשים שנשכחו במכוניות או זריקות אינסולין שלא הגיעו בזמן או בלוני חמצן שנגמרו בבתים או שתי לידות בנגמ"ש או אותה זקנה שאי-אפשר היה להפנות אותה לדיאליזה, היינו יושבים עם ועדת חקירה ומדברים אחרת לגמרי.

<אילן שוחט: לכן ראשי הרשויות עסקו ב-76 שעות הראשונות בהצלת חיים, במרוץ סביב השעון.

<אילן שוחט: לא עשו חשבון לכסף.

<אילן שוחט: כל רכב שיש לו ארבעה גלגלים וכף, גויס.

<אילן שוחט: גם שוחתי עם ניר ועם חבריי מהאזור.

<אילן שוחט: ברגע שאני בצפת, ולידי זה מבואות חרמון ומרום הגליל, גם הם בסיפור שלי.

<אילן שוחט: אותם ג'יפים וטרקטורים שנמצאים אצלם, הידקו אותם והשתלטו עליהם, ואני נאלץ להביא מעיריות עכו ומעיריית נתניה ומעיריית הרצליה ומקבלים מטבריה והסביבה, לרתק אותם, לעלות לעזור לנו.

<אילן שוחט: נעשו פה פעולות הירואיות.

<אילן שוחט: אנשים לחמו פה תחת שלג.

<אילן שוחט: זו היתה חוויה לא פשוטה.

<אילן שוחט: אנחנו עד עכשיו מעכלים מה שעברנו.

<אילן שוחט: אף אחד לא היה מוכן לזה, ותכף תראו בסרט את סדר הפעולות.

<אילן שוחט: מה שכן צריך לשאול פה בוועדה, האם התקבלו ההחלטות הנכונות בזמן הנכון.

<אילן שוחט: לכל אחד מהאתנו יש התרחישים שניר דיבר עליהם, לשלג, מניסיון שהצטבר ופעולות שנעשו.

<אילן שוחט: אבל בסופו של דבר יש גם 40 אחוז בדברים שלא הצליחו - נראה את הסרט.

מירי רגב: זה המחיש לנו את מה ששכחנו אולי חלקינו, וחלקנו התנסינו בשטח – אני לא הצלחתי לנסוע.

מירי רגב: הייתי כל הזמן ברכב, לאחור.

מירי רגב: הוא החזיר אותנו לאווירה.

מירי רגב: תמשיך, בבקשה – מה ההמלצות שלך?

<אילן שוחט: קודם כל, שוב, עיקר המשימה היתה הצלת חיים.

<אילן שוחט: זה משנה את כל מהות הדיון פה, כשיש אפס נפגעים.

ישראל אייכלר: זה כי זו לא היתה שריפה אלא זה היה שלג.

מירי רגב: מד"א היה יכול לא להגיע למקומות, והוא הגיע אליהם.

מירי רגב: בבקשה.

<אילן שוחט: אצטט לך את אלוף פיקוד העורף, שאמר שהאירוע הזה מסוכן פי מאה ממלחמת לבנון השנייה, כי במלחמת לבנון השנייה או בשריפה מדובר במקום נקודתי, שאתה יודע איפה הוא ואתה יודע לא להגיע אליו.

<אילן שוחט: פה היה אירוע רב נפגעים במכה אחת על עיר שלמה.

<אילן שוחט: התוצאה הזאת זה משהו שאין להקל בו ראש.

משה גפני: אני מסכים לגמרי, והיה צריך להקים ועדת חקירה על העניין הזה.

משה גפני: השלג זה מצוין, אבל איך המדינה נערכת לזה.

<אילן שוחט: אני רוצה להתייחס להיערכות שלנו.

<אילן שוחט: עיריית צפת מאוד מתורגלת.

<אילן שוחט: תרחישי הקיצון בעיר צפת אינם תרחישים רגילים.

<אילן שוחט: צפת מוגדרת לבנת יסוד.

<אילן שוחט: היקף הסכנות סביב העיר הזאת הם חסרי תקדים.

<אילן שוחט: לא נספר לכם כמה בסיסי צה"ל ממוקמים בצפת ומה חשיבותם האסטרטגית.

<אילן שוחט: אנחנו עיר מוקפת יערות, ועם היסטוריה וסטטיסטיקה של רעידות אדמה.

מירי רגב: היה לך פק"ל ערוך לאירוע כזה?

מירי רגב: בשונה מירושלים, למשל.

<אילן שוחט: לאירוע בסדר גודל כזה אין לאף עירייה פק"ל ערוך.

<אילן שוחט: בכל פק"ל יש 40 אחוז שאומר: אם זה לא עובד וזה לא עובד, תדע ברגע הנכון להזעיק את העזרה.

<אילן שוחט: היתרון היחיד שלי על פני ירושלים, וקראתי לזה עין לציון צופייה, ראיתי מה קורה אצל ניר, והבנתי שעוד מעט זה מגיע לאזור שלי, ואת הלקחים שהוא למד – גם בפתיחת הלימודים, ראיתי מתי פתחת, ואני משכתי עוד יום, כי ראיתי את השברים ואת הנזקים שנגרמו.

<אילן שוחט: זה היה היתרון היחסי, שראיתי את זה בחיזיון של שש שעות לפנינו.

<אילן שוחט: צריך לשאול, האם קיבלנו את ההחלטות הנכונות בזמן הנכון.

<אילן שוחט: זה מהות הדיון, כי מי שחושב שעיריית צפת תקנה עכשיו – היינו פה בשיא הסערה עם 25 כלים הנדסיים.

<אילן שוחט: מי שחושב שאקנה 25 כלים הנדסיים באופן פק"ל, בכל פעם שדני רופ יודיע שיש חזית של שלג – ארתק 25 טרקטורים – הלך לי כל תקציב העירייה באותה שעה.

<אילן שוחט: החוכמה היא להתנהל ולהציף את הבעיות בזמן הנכון, ולדעת לחבור.

<אילן שוחט: בעיריית צפת אין דבר כזה, שעובד בשעת חירום לא מביא את עצמו עם תחתונים, מצדי, ואומר: אני פה.

<אילן שוחט: שניים כאלה לא התייצבו, ושניהם נמצאים בשימוע לפיטורים והולכים הביתה.

<אילן שוחט: זה בפק"ל שלנו בגלל לבנון השנייה, וזה הרבה מהפקת לקחים שעשינו - אף עובד לא עוזב את העיר, אין שחרורים.

יפעת קריב: בשלטון המקומי יש הרבה מאוד נשים.

מירי רגב: איך תאגידי המים בצפת הלכו לנופש?

<בני בן-מובחר: כל תאגידי המים צריכים ללכת לחופש בלי לחזור.

<אילן שוחט: נושא תאגיד המים פלג הגליל נמצא בחקירה של רשות המים.

<אילן שוחט: נעשה תחקיר ראשוני.

<אילן שוחט: אני ממליץ שנחכה להמלצות.

<אילן שוחט: אם נצטרך, נביא אותם אליך לדיון.

מירי רגב: יש לנו בשבוע הבא דיון על ביטול תאגידי המים ועל התאגדות תאגידי המים.

מירי רגב: נמשיך עם זה הלאה.

<אילן שוחט: אני תמיד שואל את עצמי, וגם את שאלת פה את ברקת – מה היית עושה היום אחרת.

<אילן שוחט: אין ספק שמכיוון שמדובר פה במשהו שהוא רחב היקף, הייתי מרתק מבעוד מועד הרבה יותר כלים, והייתי בונה חוזים עם יותר קבלנים ועם יותר כלים הנדסיים, כי מה שמנצח את הדבר הזה זה עבירות והגעה לבית-בית, ופה היה חוסר בכלים הנדסיים בכמות כזו אדירה שנאלצנו לקרוא לצבא עם כל הנגמ"שים וכל הכלים שהם העבירו אותם.

<אילן שוחט: בנושא הזה אפשר להיערך וגם צריך להיכנס לפרופורציות.

<אילן שוחט: בהכנות מראש לסופה בסדר גודל כזה היום אפשר יהיה להיות מוכנים טוב יותר.

<אילן שוחט: אם השולחן הזה רוצה להיות רציני, ואם במדינת ישראל רוצים להתמודד, ואני לא רוצה לפתוח פה, אבל האסון הבא בפתח – כשאני מדבר על רעידות אדמה, הסטטיסטיקה מראה שזה פעם במאה שנה, והאזור שאנחנו נמצאים בו, שבר סורי אפריקאי, קריית שמונה עד בית שאן וכל האזור היה לכיוון ים המלח, אנחנו נמצאים על השבר.

<אילן שוחט: אם מדינת ישראל רוצה להיות ערוכה לאסון בסדר גודל כזה, לצבא יש הכלים, ויש פה דחפורים ושופלים וטרקטורים וחיילים ופלוגות וציוד ומסוקים.

<אילן שוחט: מדינת ישראל יודעת להביא הכול.

<אילן שוחט: היום נקודת התורפה במדינת ישראל היא אחת, וזה שהגיע הזמן לעשות סוויץ' - מדינת ישראל צריכה לשים הרבה כסף בתרבות של מוכנות אצל התושבים.

<אילן שוחט: תושב אחד מוכן שווה עשרה תושבים שנמצאים במצוקה.

<אילן שוחט: כמו שיש קמפיין, לשים חגורת בטיחות, וקסדה - כשנוסעים על אופניים, צריך ללמד את התושבים – ראיתי את זה עם תושבי צפת למופת.

<אילן שוחט: ברגע שתושבים ערוכים ומוכנים, והם בעלי חוסן- - -

מירי רגב: איך הם יכולים להיות מוכנים לסופה?

מירי רגב: הם יחברו את עצמם לחשמל?

<אילן שוחט: את חפירה.

<אילן שוחט: נחמן, אתה גדלת בארצות הברית, ומכיר את המנטליות.

<אילן שוחט: ישבתי עם שגריר ארצות הברית.

<אילן שוחט: הוא אמר לי שכשבארצות הברית יורד שלג מהבית עד הכביש הראשי תוך 24 שעות, לכל תושב יש את חפירה, והוא מפנה את השביל, ואם לא, הוא מקבל קנס.

<אילן שוחט: אז אני לא אומר לקנוס את התושבים, אבל לעודד אותם - כמו שמחייבים כל בית לבנות ממ"ד, כדי שבשעת חירום הם יהיו מוכנים.

<אילן שוחט: תושבים שירכשו תאורת חירום, שירכשו גנרטורים.

<אילן שוחט: הרי המשבר הכי גדול פה היה התמודדות עם החשמל.

<אילן שוחט: אגב, למגזר החרדי היה כי קל להתמודד עם המשבר הזה.

מירי רגב: התקשר אליי הרב מוזס: איזו שבת עברתי.

<אילן שוחט: המגזר החרדי מורגל פעם בשבוע להיות בלי פלאפון, בלי טלוויזיה.

משה גפני: צריך גוף לאומי אחד שיטפל כשקורה דבר כזה.

<אילן שוחט: תרבות של מוכנות של תושבים תעזור המון.

<אילן שוחט: אם התושב יבין שכשיש מצב חירום, הוא לא הופך תלותי 100 אחוז על הרשויות, הוא גם יפנה אותנו לעסוק בהצלת חיים.

<אילן שוחט: יש נישה שלמה ופרקים שלמים לעבוד על זה, ואפשר לעשות את זה.

יפעת קריב: הרגשת שהתושבים היו תלותיים?

<אילן שוחט: התושבים התלותיים, ששאלו: מתי מפנים לי את השער – אני רוצה לצאת לקניות, או: מתי מביאים לי אוכל הביתה?

<אילן שוחט: או: תפנו אותי לבית מלון - אלה תושבים שאם תהיה להם המודעות, שבחירום הם צריכים לדעת להסתדר 48 שעות בכוחות עצמם, אוטומטית הם מפנים את 106, מפנים את מוקד 100.

<אילן שוחט: היו לי תושבים שאמרו: אני בבית – פנו אותי לבית מלון, כי יש להם אסוציאציה מלבנון השנייה, שמי שרצה פינוי, וגם הודיעו בתקשורת: יש פינויים.

מירי רגב: יש הבדל.

מירי רגב: שם גם אם הוא רצה, הוא לא יכול היה לצאת.

<אילן שוחט: אמרתי: אני מפנה אותך למקום חם, נעים, עם פעילות למשפחה – למתנ"ס.

<אילן שוחט: אמר: טוב – אשאר בבית.

<אילן שוחט: אני מצדיע לתושבים שלי.

<אילן שוחט: הם עזרו המון, התנדבו.

<אילן שוחט: דווקא מצפת הייתי מציע ללמוד איך להכין תושבים לשעת חירום.

<אילן שוחט: הם יכולים להפוך ממשקולת למצוף.

<אילן שוחט: לגבי הנזקים, האירועים במדינת ישראל הולכים ומתקדמים.

<אילן שוחט: פה נופלות שתי קטיושות בקריית שמונה, הסופה הזאת קופצת עשר מדרגות למטה.

<אילן שוחט: קארי מגיע לנושא משא ומתן מדיני, הסופה קופצת עשרים רמת למטה.

<אילן שוחט: אני קורא למירי כיושבת-ראש הוועדה הזאת, שלא ישכחו אותנו.

<אילן שוחט: הבאתי פה מצגת של סדר גודל של נזקים.

<אילן שוחט: הנזקים פה הם בהיקף חסר תקדים.

<אילן שוחט: זה לא לבנון השנייה.

<אילן שוחט: היה פה אירוע רב נפגעים על שטח רחב.

<אילן שוחט: אין עץ שלא נפגע.

נחמן שי: לא היו נפגעים בכלל.

<אילן שוחט: רב נזקים.

נסים זאב: הקב"ה השליך את חמתו על העצים ועל האבנים.

<אילן שוחט: אם היו פה עשרה הרוגים, הדיון פה היה מקבל תשומת לב אחרת, ומכיוון שהתנהלנו כמו שצריך ומנענו את זה, יש פה אווירה, שאפשר לדלג קדימה.

<אילן שוחט: אני מסביר לכם - יש פה היקף נזקים אדיר.

<אילן שוחט: היינו בקפיצת מדרגה.

<אילן שוחט: הסופה הזאת זרקה אותנו אחורה עשר שנים לתקופת האבן.

<אילן שוחט: יש פה גם סוחרים ואנשים שנגרם להם נזק, שהם לא מבוטחים בנושא נזקי מזג האוויר, וצריך גם אליהם להתייחס.

<אילן שוחט: זה לא נגמר ברשויות.

<אילן שוחט: יש פה סוחרים, אנשי עסקים ובתים פרטיים של אנשים שהם חסרי יכולת.

<אילן שוחט: גם אליהם צריך להתייחס ולראות איך לבוא לקראתם, ולהסתכל על זה קדימה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אני מודה לכם על הסקירות המקיפות ועל השקיפות, ועל ששמתם את הדברים על השולחן.

מירי רגב: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: תודה, גברתי יושבת-הראש.

דב חנין: הניתוח של מה שהיה הוא מאוד חשוב, אבל יותר חשוב ממנו, לחשוב איך אנחנו מתכוננים למה שיהיה.

דב חנין: הכשל הכי גדול שקיים בהסתכלות שלנו על העתיד, זו המחשבה שהעתיד דומה למה שהיה בעבר, או חמור מזה – שהעתיד הוא המשך טבעי של מה שאנחנו רואים בהווה.

דב חנין: זו השגיאה הגדולה ביותר, כי העתיד בדרך כלל שונה, ובסוגיות שאנחנו מדברים בהן ודאי יהיה מאוד שונה מההווה ומהעבר הקרוב.

דב חנין: הסופה הזאת היתה מאוד חריגה במונחי המאה ה-20, אבל אם תקראו מודלים אקלימיים שמדברים על איך ייראה מזג האוויר בארץ הזאת בתנאים של משבר אקלים שהולך ומקצין, רוב המודלים מראים שסופות כאלה תהיינה הרבה יותר שגרתיות.

דב חנין: בכלל, מצבי מזג אוויר קיצוניים יהיו הרבה פחות שגרתיים ממה שחווינו במאה ה-20.

דב חנין: לזה יש להתכונן.

דב חנין: אבל לא רק למצבי שלג צריך להתכונן.

ישראל אייכלר: מאיפה הנבואה הזאת?

דב חנין: הוזכרה פה סכנת רעידות האדמה, בצדק.

דב חנין: אסונות סביבתיים אחרים יכולים גם הם להתרחש, תקלות, תאונות.

דב חנין: מה שאנחנו רואים באירוע הזה זה שסדקים שאנחנו רואים אותם בשגרה הופכים לקריסה במצבי חירום, ולכן יש לטפל בסדקים במצבי השגרה, כי הם אלה שמייצרים אחר כך את הבעיות בחירום.

דב חנין: ההסתכלות שלנו חייבת להיות הסתכלות מערכתית.

דב חנין: כאן שמענו שתי סקירות של ראשי עיריות שהיו בעין הסערה בסערה האחרונה.

דב חנין: קודם כל, אני רוצה להביע הערכה על עבודתכם, המסירות, ההתגייסות והקשיים, ו-וודאי היו גם בעיות.

דב חנין: אבל יש לנו פה סוגייה מערכתית גם בנושא הזה.

דב חנין: הרשויות המקומיות הן הכתובת המיידית של האזרחים, בצדק, כשהאזרחים נתקלים במצוקה.

דב חנין: יש להם אחריות מאוד גדולה.

דב חנין: במצבים מסוימים הרשויות המקומיות יכולות לתת מענה, אבל כשאנחנו מדברים על מצבי חירום אמתיים, לרשויות המקומיות אין התקציבים ואין הסמכויות כדי לייצר פתרונות מערכתיים.

דב חנין: והעובדה שאנחנו משעינים את כל המערכת על הרשויות המקומיות אלא במצב מלחמה, היא טעות גדולה.

דב חנין: המדינה חייבת לחזור לתמונה באופן מסיבי.

דב חנין: יש מצבים, ויש להגדירם - אני חושב שזה צריך להיות אחד הלקחים – מה המצבים שבהם אנחנו מגדירים את הנושא כנושא שהמדינה מתערבת בו – כמובן, בתיאום עם הרשות המקומית, בעבודה משותפת עם הרשות המקומית, אבל בגיוס משאבים, בגיוס כלים ובגיוס תקציבי המדינה כמדינה.

מירי רגב: אתה אומר שבמקום שניר והחברים פה מתקשרים לרמטכ"ל ולזה ולזה – יש פק"ל, נוהל, שיפעיל אותם.

מירי רגב: הגוף הזה לא פעל.

דב חנין: ודאי.

דב חנין: הגוף המדינתי חייב להיכנס לתמונה ביוזמתו.

דב חנין: טוב שהתקשרת לרמטכ"ל.

דב חנין: אני רק מעריך שלא כל ראש עירייה בארץ, שתהיה לו תקלה סביבתית, יתקשר לרמטכ"ל – אני אומר זאת בזהירות.

דב חנין: גיוס הציבור במצבים כאלה הוא קריטי.

דב חנין: אם נחשוב שהפתרון הוא להעביר את כל אזרחי מדינת ישראל סדנת הישרדות, מה לעשות במצבי מצוקה – זה לא פתרון.

דב חנין: האזרח צריך לסייע לעצמו, כמובן, אבל סיוע האזרח נעשה אפקטיבי כאשר זה נעשה במסגרת תוכנית כלשהי.

דב חנין: כשאנחנו מציעים לאזרח מה לעשות.

דב חנין: הוא לא יהיה מומחה, וגם אם נספר לו, הוא לא יידע בדיוק מה לעשות.

דב חנין: כשהמדינה, כשהרשות המקומית, כשכולנו פועלים לפי תוכנית של התגייסות, גם האזרחים נעשים יותר יעילים.

מירי רגב: יש פה הרבה דברים שהתייחסו לצוות שאתה מוביל, שאתה צריך להתייחס.

מירי רגב: מילת סיכום.

דב חנין: משפט סיכום לגבי המשך עבודתנו.

דב חנין: התחלנו בעבודה, והיום נוציא שורת מכתבים לכל מיני גורמים.

דב חנין: זו עבודה רבה.

דב חנין: אם אנחנו רוצים לעשות את זה בצורה רצינית, אנחנו נצטרך זמן כדי לעשות את זה, לא רק במבט אל המלחמה שהיתה, כפי שאמרת בישיבה הקודמת, אלא במבט חלילה למלחמות שעוד תהיינה לנו.

דב חנין: אני רואה את התהליך הזה בוועדה כתהליך שנצטרך בו הרבה סבלנות והקשבה, הרבה לימוד של הלקחים מהשטח.

דב חנין: אני מקווה שהמסקנות שלנו תוכלנה להיות מיושמות גם במציאות.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: ראש מועצת שומרון, בבקשה.

<מסיקה גרשון: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת.

<מסיקה גרשון: הבנו מהר מאוד שאין על מי לסמוך, ושאנחנו אחרונים בשרשרת המזון.

<מסיקה גרשון: לא חלמנו על נגמ"שים, כמו בירושלים.

<מסיקה גרשון: פנינו למע"צ – שלחו לנו טרקטור אחד בלי סולר, פנינו ביום חמישי.

<מסיקה גרשון: המזל שלנו, יש לנו קבלן- - -

מירי רגב: פנית להגנת העורף - אף אחד לא בא לעזור.

<מסיקה גרשון: פנינו לכולם.

<מסיקה גרשון: הגנת העורף – עזר, אבל לא בדברים המהותיים ולא פתר את הבעיה.

<מסיקה גרשון: עזר פה ושם.

<מסיקה גרשון: תודה על מה שעזר.

מירי רגב: גם לכם, ירושלים?

<יוסי היימן: מעט מאוד.

קריאה: לנו עזרו בצורה יוצאת מן הכלל.

<מסיקה גרשון: יש לנו קבלן בשם ואליד חסן מטירה.

<מסיקה גרשון: בשבת גייס 20 כלים.

<מסיקה גרשון: אני נותן לו תעודת הוקרה היום, כי בזכותו הגענו במוצ"ש לכל הישובים.

<מסיקה גרשון: היו עשרות כלים של ארבע על ארבע שהתנדבו, ופינינו 500 משפחות במוצ"ש, כי חברת החשמל אמרה שלא יודעת מתי תחזור.

<מסיקה גרשון: חברת הסולר ברוב חוצפתם אמרו: אל תדברו אתנו לפני יום ראשון.

<מסיקה גרשון: - - - לא חל ביהודה ושומרון.

<מסיקה גרשון: הם לא חייבים לנו.

<מסיקה גרשון: הפעלתי את השר ארדן.

<מסיקה גרשון: רק אחרי התערבותו הם התחילו להיכנס ולפעול.

<מסיקה גרשון: בזכות המתנדבים האלה יכולנו להציל נפשות, וזו היתה ממש הצלת נפשות.

<מסיקה גרשון: היו אנשים ש-72 שעות לא היה קשר אתם – לא ידענו אם חיים, מתים.

<מסיקה גרשון: רק ביום ראשון בערב הגענו לאחרון התושבים, ואז אנחת הרווחה יצאה.

<מסיקה גרשון: מבחינת הלקחים, הייתי גם בדיון הקודם – חייב להיות אחראי אחד על כל המערכת.

<מסיקה גרשון: היה בלגאן אימים.

<מסיקה גרשון: אף אחד לא ידע מה עושה מי.

<מסיקה גרשון: זה הדבר הראשון.

<מסיקה גרשון: דבר שני, צריך לקדם את מחסני המלח קדימה לעומק השטח, כי ברגע שזה נמצא אחורה, הניוד שלו קדימה לאמצעים בסיסיים כמו מזרנים, כמו שקיות חימום – זה לוקה וזה מגיע מאוחר.

<מסיקה גרשון: כל הגנרטורים מרוכזים, נדמה לי, בירושלים במחסן ענק.

<מסיקה גרשון: מאות גנרטורים.

<מסיקה גרשון: קדמו אותם קדימה.

<מסיקה גרשון: שלכל מועצה יהיו הגנרטורים שלה.

<מסיקה גרשון: במקום לרכז את זה במרכז הארץ או בירושלים, שיקדמו את זה, ואז לא צריך להביא אותם במסוקים.

<מסיקה גרשון: כל האמצעים – כמה שיותר לקדם.

מירי רגב: לא בטוח שצריך להיות במרכז אחד; אולי בכמה מקומות.

<מסיקה גרשון: מנגנון פיצוי ושיפוי של הוצאות.

<מסיקה גרשון: אמדנו את הנזקים – רק מועצה אזורית שומרון - בקרוב ל-10 מיליון.

<מסיקה גרשון: הוצאנו והוצאנו והוצאנו, ואני לא יודע איך יחזרו כל הכספים האלה.

<מסיקה גרשון: חייב להיות מנגנון פיצוי ושיפוי.

<מסיקה גרשון: מבחינת נזקים, יש קילומטרים של רשתות חשמל פרטיות שנפלו.

<מסיקה גרשון: חברת החשמל מביאה לישוב - היא לא מחלקת אותו בתוך הישוב.

<מסיקה גרשון: ישובים כמו איתמר, יצהר, ברכה, אלון מורה - לא פועלים.

<מסיקה גרשון: זה מאות אלפי שקלים, שלפיקוד העורף אין כספים.

<מסיקה גרשון: הוא אומר: אם לא ייתנו לי - הישובים חשופים.

מירי רגב: זה פיקוד העורף או הגנת העורף?

<מסיקה גרשון: פיקוד העורף.

מירי רגב: פיקוד העורף ופיקוד מרכז.

<מסיקה גרשון: צריך כסף לשקם את המערכות האלה.

<מסיקה גרשון: היום הישובים שנמצאים ליד שכם חשופים.

<מסיקה גרשון: אני מקווה שהערבים לא יידעו את זה.

<מסיקה גרשון: הביטחון לא פועל היום.

<מסיקה גרשון: דבר אחרון, יש נזקים עצומים למבני ציבור, לסככות, לגני ילדים.

<מסיקה גרשון: חייב להיות מנגנון פיצוי, כי מהווים סכנה, המפגעים, למשתמשים.

<מסיקה גרשון: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: נסכם גם את ענייני איו"ש, כי הם לא חלק מתחום הטיפול פה, כי זה תחת אלוף פיקוד מרכז.

מירי רגב: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה, היושבת-ראש.

נחמן שי: כמה הערות.

נחמן שי: החוכמה היא כמובן לתסריט הכי דמיוני והכי בלתי-צפוי, כי כמו שאמר ניר – והוא עבר כמה דברים בחייו – הוא יודע לשלב בכל אירוע את כל מה שהיה קודם, אבל הוא בשום אופן לא יכול לחשוב, מה הדבר הבא.

נחמן שי: אם בתוך השלג הזה היה פיגוע תופת, למשל – הוא הלך לבנייני האומה, מקום מצוין - בכל אירוע צריך לחשוב על התסריט הכי בלתי-אפשרי, ולהיערך.

נחמן שי: וכאן נכנסת שאלת המשאבים המוגבלים של הרשויות.

נחמן שי: אפילו ירושלים - מה עם עיר כמו צפת ומה עם רשות כמו שומרון וכן הלאה?

נחמן שי: לכן צריך להיות איגום משאבים ארצי.

נחמן שי: הרי אין סיבה שלא יעלו ברגע המכריע דחפורים או כלים הנדסיים מהשפלה לירושלים.

נחמן שי: שם הם לא היו צריכים את זה, שלג לא היה שם, ולהם יש.

נחמן שי: כל התפיסה צריכה להיות במה הארצית ולא המקומית.

נחמן שי: היו שנים כאלה במדינת ישראל, שהיו מגייסים רכב, היו מגייסים דחפורים.

נחמן שי: חשבו שלכל המדינה יש מספיק, לכל מקום אין ברגע נתון את מה שהוא צריך.

נחמן שי: זה מה שלא היה פה.

נחמן שי: לכן רק ראייה ממלכתית לאומית של אירוע כזה יודעת לתת את הפתרון.

נחמן שי: טוב שלניר יש מספר הטלפון של הרמטכ"ל בבית, שיכול לטלפן אליו ולהוציא אותו מהמיטה, ולומר לו: אני צריך אותך.

מירי רגב: זה לא הגיוני.

נחמן שי: אני בכוונה מדבר על ירושלים, כי בעיניי, בירת ישראל מכל בחינה שהיא דורשת שימת לב ומאמצים אחרים.

נחמן שי: שלא ייעלב אף ראש רשות אחרת.

נחמן שי: עיר בירה לא יכולה להיות מנותקת 48 שעות – לא באמבטיה ולא בהר.

נחמן שי: על המקום מפנים ויוצרים נתיבים.

נחמן שי: יכולים להחליט מי יעלה לירושלים, אבל נתיב לירושלים, שלא יהיה?

נחמן שי: לא ייתכן.

נחמן שי: זו בירת מדינה.

נחמן שי: לכן ההצמדה של פיקוד העורף, שיש לו גם ראייה של חירום וגם אמצעים, היא חיונית מהרגע הראשון.

נחמן שי: אם לניר או לאילן היה מתייצב אותו כוח של פיקוד העורף מהרגע הראשון, אומר: זה המצב, זה מצבת הכוחות – והם יודעים לטפל בזה; הם אנשי צבא; זה עומד לרשותכם – האם זה יספק?

נחמן שי: והוא מציב אותם בנקודות התורפה, כי הוא יודע איפה נקודות התורפה שלו.

נחמן שי: גם אם מחר יירד שלג הוא יודע איפה ייתקעו המכוניות, ויחסמו לו את כל העיר.

נחמן שי: את הדברים האלה אנחנו יודעים לעשות.

נחמן שי: עכשיו יעברו עוד 300 יום, ולא נעשה כלום, ויגיע שלג.

ניר ברקת: זה בפק"ל החדש.

נחמן שי: הלוואי שזה יהיה.

נחמן שי: אבל הוא צריך לדעת את זה מראש, שזה מתייצב לפניו.

נחמן שי: אמרת שאתה רוצה שכל מערכת פנימית בעיר שלך תהיה מצוידת בפני עצמה- אגד יחזיק דחפורים, החשמל יחזיקו דחפורים.

נחמן שי: זה לא יכול להיות.

נחמן שי: גם אתה צריך לעשות חלוקת משאבים הגיונית.

מירי רגב: התשובה היא איגום משאבים.

נחמן שי: העירייה מחליטה למי היא מקצה.

נחמן שי: עשרה דחפורים, ואתה מחליט עדיפויות, מה יותר חשוב לך – חשמל או כביש פתוח או מד"א.

נחמן שי: אם זה ברמה הארצית, זה הרבה יותר פשוט.

נחמן שי: הוא מקבל עוד חמישים דחפורים מפה, עוד עשרים כלים משם.

נחמן שי: שיפוי לרשויות – תכף נשמע.

נחמן שי: מה עם שיפוי לאזרחים?

נחמן שי: מה עם שיפוי לאנשים שאמרו להם: אל תצאו מהבית?

נחמן שי: הוא רוצה לצאת מהבית, אבל הוא לא יוצא לעבוד, ולא מקבל את השכר.

נחמן שי: חייבים למצוא מקור.

נחמן שי: מה אתה עושה עם עובדי עירייה?

נחמן שי: משלם משכורת כרגיל.

<אילן שוחט: יצא נוהל במשרד הפנים, איך לשלם ומה לשלם.

<אילן שוחט: צריך להתייחס למגזר הפרטי.

דוד פרל: חוץ מהמורים, שזה נחשב להם ימים באישור.

דוד פרל: כל עובדי רשויות וכו' – ימי חופשה.

נחמן שי: רווחה – זה דורש התייחסות.

נחמן שי: למשל, חסרי דיור.

נחמן שי: אצלכם מת חסר דיור בירושלים.

ניר ברקת: לא נכון.

נחמן שי: טוב שאתה אומר את זה.

נחמן שי: זה קבוצה קטנה אמנם – זה מחייב לקחת אותם, לאסוף אותם.

ניר ברקת: עשינו את זה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: בבקשה.

<בני בן-מובחר: גברתי היושבת-ראש, חברים יקרים.

<בני בן-מובחר: ראשית, אני רוצה לראות את ניר ואת אילן – נכון שהם מקבלים שכר על מה שהם עושים, אבל אף אחד מאתנו לא היה רוצה להיות במקומם, ומגיעה להם הערכה רבה מאוד על פעילותם בימים הקשים שהם עברו.

<בני בן-מובחר: הייתי גם בדיון בשבוע שעבר, ואני חושב שהמשרד להגנת העורף ומשרד הפנים, שמסייעים לנו להיערך לשעת חירום כמו שצריך, צריכים לחשוב איך לעשות את זה יותר נכון.

<בני בן-מובחר: לא יכול להיות שראש עיר יגיד שאין לו טרקטור בלי סולר ממע"צ.

<בני בן-מובחר: ראשי הערים צריכים לגייס את הטרקטורים מראש, ולהכין את הציוד מראש.

<בני בן-מובחר: אני חושב שצפת וירושלים זה אירוע אחר, זה אירוע ענק, והם טיפלו בו כמו שצריך.

<בני בן-מובחר: אני חייב לציין: שיתוף פעולה אזורי יכול לפעמים להוסיף יותר מאשר פיקוד העורף.

<בני בן-מובחר: למשל, לנו יש – אתמול הצגתי לסגנית השר – אגב, הקטיושה אתמול לא היתה בקריית שמונה; מבואות החרמון בחרה לא להגיד שזה במרגליות, כי לא רצינו לפגוע בפעילות הצימרים והתיירות בצפון.

<בני בן-מובחר: זה לא היה בקריית שמונה אלא במרגליות, אבל אני הצגתי אתמול לסגנית שר הפנים, שהגיעה אחרי ירי הקטיושות למבואות החרמון, את יחידת חילוץ והצלה מבואות החרמון.

<בני בן-מובחר: היחידה הזאת הוקמה בשביל לתת מענה ראשונה לצפת וקריית שמונה.

<בני בן-מובחר: גם לאילן יש מכתב וגם ליוסי מלכה יש מכתב בצורה מסודרת: תנו לנו לעזור לכם.

מירי רגב: אתה אומר שחסרה לך התקנה שמשרד הפנים יעזור לך להעביר את האמצעים לאותן ערים.

<בני בן-מובחר: אני לא צריך את התקנה.

<בני בן-מובחר: אני התחברתי לצפת ולמרום הגליל, שבירכת אותו כשהוא נכנס.

<בני בן-מובחר: אני עובד אתם בשיתוף פעולה מלא.

<בני בן-מובחר: אני צריך תמיכה ברמה האזורית.

<בני בן-מובחר: כמו שאני מקבל ממשרד הפנים אוזן קשבת ותמיכה, ומשרד להגנת העורף, להקים את יחידת חילוץ והצלה שפיקוד העורף אישר אותה.

<בני בן-מובחר: אני צריך שייתנו מענה ומשאבים, כדי שניערך לשעת חירום כפי שצריך שיהיה.

<בני בן-מובחר: ואם יהיה מענה, לא תשאלי בפעם הבאה: מה יקרה כשתהיה רעידת אדמה?

<בני בן-מובחר: אנחנו נהיה כאן מוכנים.

מירי רגב: גלעד ארגן יגיע לפה עוד שבועיים כדי לומר לנו מה יקרה כשתהיה רעידת אדמה.

<בני בן-מובחר: אם אנחנו ניערך נכון, ולא יסתכלו עלינו כקבצנים לטפל בתעלות ניקוז, לטפל בגיזום עצים ולהיערך בכלים נכונים לשעת חירום, לא נגיע במועצות הקטנות – לא בגודל של ירושלים וצפת – אני לא חושב שנגיע למצב של קריסה.

<בני בן-מובחר: תודה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: חבר הכנסת זאב נסים.

נסים זאב: יש לי מלוא ההערכה לראשי הערים, שעשו כמיטב יכולתם, ואמרתי גם בדיון הקודם שלא נצפה, שמי שיש לו חמור, שידהר כאילו הוא דוהר על סוס פולני.

נסים זאב: חשוב שתסיימי את הדיונים, כי כל עוד את ממשיכה בדיונים, אנחנו רואים עדיין את השלג בהרים.

נסים זאב: יש שיר - מה שהיה, הוא שיהיה.

נסים זאב: אני חושב שגם בעוד כמה שנים נמצא את עצמנו באותה מתכונת, כי אין מישהו שמכוון ומוביל.

נסים זאב: יש משנה, שהבוקר למדתי אותה – אם שניים רוכבים על גבי בהמה, וכל אחד טוען שהבהמה שייכת לו, או אחד רוכב ואחד מנהיג, למי שייכת הבהמה הזאת?

נסים זאב: אין לך תשובה, נכון?

נסים זאב: זה בדיוק מה שקורה היום: יש פה רוכב ויש מנהיג, ואין אחריות, שהוועדה הזאת צריכה לקבל – האם זה פיקוד העורף, האם זה משרד הפנים, האם זה משטרת ישראל?

נסים זאב: מי מוביל בזמן חירום?

נסים זאב: עם כל הכבוד לראש העירייה, יש לו הכלים, היכולות - הוא מוגבל ביכולות שלו.

נסים זאב: אי-אפשר לדרוש ממנו דבר שיספק, כשאין לו הכלים לכך.

נסים זאב: כשראינו את השלג בהתחלה, כולנו חשבנו שנעשה רק בובות שלג.

נסים זאב: קיווינו.

נסים זאב: גם ראיתי את האמונה התמימה של כל האחראים, שאמרו: השם ילחם לכם ואתם תחרישון.

נסים זאב: כולם האמינו זה יסתדר, ולא כך קרה.

נסים זאב: לכן אני אומר שזה מקרה מאוד חריג.

נסים זאב: צריכים לתת עליו את הדעת.

נסים זאב: הסקת המסקנות זה דבר אחד.

נסים זאב: מי הרוכב ומי המנהיג?

נסים זאב: יש מנהיג או לא?

נסים זאב: אם לא נקבע, ונאמר שבשעת חירום, ונקבע גם מתי זה רגע של חירום, ונאמר שהמפקד העליון זה או משטרת ישראל או מפקד העורף – העניין הזה שאמרת, יישאר בין הגופים השונים.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: גוש עציון, בבקשה.

<דוד פרל: גוש עציון, 15 דקות מירושלים, עשרים ישובים, 20 אלף תושבים, רובם מנותקים מחשמל חלק מהסופה, אם לא כולה, עד לרמה של פינוי ישוב ביום ראשון בלילה במאמצים גדולים – ישוב מיצד, לירושלים, לאכנסיה בבית וגן.

<דוד פרל: אני רוצה לפתוח בשבח.

<דוד פרל: המשרד להגנת העורף – הראשון שנרתם וסייע.

<דוד פרל: אין לי מילים.

<דוד פרל: אוכל, מים, ציוד, מחסנים, וגם נערך לסופה הבאה.

<דוד פרל: אנחנו יושבים על ההכנות.

<דוד פרל: רק שבח.

<דוד פרל: המנכ"ל הגיע אלינו בסופה, וזה חסר-תקדים, לדעתי.

<דוד פרל: גם חברת החשמל, על אף הקשיים – עשרות עמודי חשמל של מתח גבוה שנפלו בסופה.

<דוד פרל: הם עשו מאמץ גדול ברגע שהבינו את הבעיה, לבוא לשטח.

<דוד פרל: לא יכלו להגיע עם הגנרטורים לשטח.

<דוד פרל: לא היה איך להגיע, נתקעו בדרך.

<דוד פרל: גם צה"ל, שאנחנו תחת שליטתו בעיקרון, אלוף הפיקוד היה בשטח, המח"ט, וגם הכלים שלהם נתקעו בשטח.

<דוד פרל: אחת המסקנות המרכזיות, מעבר לזה שצריך מטה לאומי שיטפל בזה - שהיערכות מוקדמת שקשורה לפילוס, פיזור מלח.

<דוד פרל: בארצות הברית לפני הסופה מפזרים מלח על הכבישים.

<דוד פרל: הכול מוכן לפני, כך שכשיודעים שתהיה סופת שלג כזו או אחרת – צריך להיערך, כולל גיזום עצים, שזו אחת הבעיות הקשות של חברת החשמל – עצים שנפלו.

<דוד פרל: חוק עזר שקובע שאסור עצים בקרבת חשמל.

<דוד פרל: זה בסיסי.

<דוד פרל: להטמין עצים זה מיליארדים, ולהוריד זה פחות.

<דוד פרל: לא נגיע להטמנה.

<דוד פרל: נושא של אמצעי תקשורת, שליטה ובקרה – זה נושא שפיקוד העורף יכול לעזור לנו בו או גוף אחרים.

<דוד פרל: הוא קריטי, והוכיח עצמו כחשוב מאוד.

<דוד פרל: מחסני החירום שצריכים להיות אצלנו.

<דוד פרל: אם גנרטורים יהיו אצלנו, לא יצטרכו להביא אותם.

<דוד פרל: הנזקים שאנחנו והישובים שהצמיחה גבוהה, ויש מבנים יבילים שמשמשים בבתי הספר קרסו טוטאלית – תלמידים לומדים עכשיו בכל מיני מועדונים.

<דוד פרל: זה דבר מיידי שמחר צריך לטפל בו, ולכן נדרשת פה היערכות מהירה, ולא למשוך את זה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: חבר הכנסת עמאר.

חמד עמאר: בוקר טוב.

חמד עמאר: קודם כל צריך מילה טובה לראשי הרשויות, לשלטון המקומי שפעל ועשה את מה שצריך.

חמד עמאר: שתיים, אני חושב שאנחנו כאן מדברים הרבה – אולי ישיבה שנייה או שלישית שאני משתתף בה, שדנים בנושא.

חמד עמאר: אם אנחנו כמדינה, אם רק היינו נכנסים לפעולה בזמן הנכון, לא היינו צריכים את כל הישיבות האלה.

חמד עמאר: כפי שקרה באסון בכרמל.

חמד עמאר: אם היו שמים ניידת קטנה שסוגרת את הכביש, שהאוטובוס לא יעלה, לא היינו צריכים שם ועדות חקירה.

חמד עמאר: שמעתי שראש העיר בעצמו פינה אנשים עם רכב ארבע על ארבע.

חמד עמאר: יכולנו לראות את המצב שהולך לקרות, ולסגור את הכביש, לא לאפשר לאנשים לעלות לירושלים, ועוד אחד להגיע ועוד אחד להיתקע ועוד אחד צריך לפנות אותו.

חמד עמאר: אנחנו תמיד יושבים ודנים בדברים שקרו, ושוב נשב ונדון במה שקרה.

חמד עמאר: מבחינת יכולת, אנחנו יכולים לעשת את זה כמדינה.

חמד עמאר: לצבא יש הכלים הדרושים, יש היכולת.

חמד עמאר: השלג היה במקומות ספציפיים – ביהודה ושומרון, בירושלים, בצפון - ולא בכל הארץ.

חמד עמאר: תארו לעצמכם שתהיה רעידת אדמה בכל הארץ.

חמד עמאר: מה יקרה?

חמד עמאר: עוד שבועיים נשמע את השר?

חמד עמאר: אם אנחנו לא ערוכים לחלק קטן מהמדינה, שיכול לקרות לו דבר כזה, איך נהיה מוכנים לתרחיש של רעידת אדמה בכל הארץ?

חמד עמאר: לא נהיה מוכנים.

חמד עמאר: נצטרך לשבת שוב ולדבר על זה.

חמד עמאר: אולי לא אנחנו אלא אחרים יישבו וידברו על זה, ואני מקווה שאף אחד לא ידבר על זה, שלא יהיה לנו האסון הזה.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים לשבת ולבדוק איך מפעילים את הכוחות, איך נכנסים לתמונה מהר מאוד גם הצבא, גם המשטרה, כל מי שצריך להיכנס לתמונה - ייכנס בזמן הנכון ולא באיחור; כשראשי רשויות מתחילים להרים טלפון.

חמד עמאר: ראש רשות לא צריך להרים טלפון לרמטכ"ל.

חמד עמאר: צריכים להכניס לתמונה את כל הגופים שצריכים לטפל בנושא הזה, והם יהיו ערוכים לזה, ערוכים לתת את הטיפול ואת הפתרון.

חמד עמאר: לא עם ראש רשות כמו בית ג'אן, שיש לו ישוב חלש – ראש רשות עם מצב כלכלי מאוד קשה, עם טופוגרפיה מאוד קשה, ששבוע אחרי השלג - הייתי שם – כבישים עוד לא היו פתוחים שם.

חמד עמאר: שבוע אחרי עדיין לא הצליחו להוציא אנשים מהבתים, כבישים לא היו פתוחים שם, ואנשים לא תפקדו שם.

חמד עמאר: לכן אחד הדברים שצריך לבדוק כאן, איך מפצים את הרשויות האלה?

חמד עמאר: אם כל בור שיהיה לו בבית ג'אן יצטרך לעשות על חשבון המועצה – כל התקציב שלו לא יספיק לו לתקן את הנזקים שיש לו.

חמד עמאר: לכן משרד הפנים, הממשלה צריכה להיכנס לתמונה, ולראות איך מפצים את הישובים החלשים במיוחד.

חמד עמאר: גם החזקים צריכים את העזרה, אבל במיוחד אלה החלשים, כמו בית ג'אן.

חמד עמאר: לגבי האזרח הפשוט - דיבר אתי אתמול אזרח שהוא חקלאי, שאמר: המטע שלי נהרס, ואין לי ביטוח.

חמד עמאר: איך אנחנו עוזרים להם?

חמד עמאר: איזו ועדה יכולה לשבת ולהסתכל על האדם הפשוט, שנהרסה לו כל השנה, שהשקיע בחקלאות למשל – מי עוזר לו ומפצה אותו?

חמד עמאר: תודה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: עמית סופר, בבקשה.

<עמית סופר: בוקר טוב.

<עמית סופר: לא אחזור על דברים שנאמרו, אבל אני חייב לפתוח באמירת תודה לעובדי המועצה, כוחות הביטחון, מע"צ, חברת חשמל, גם השרים שליוו אותנו, גם גברתי היושבת-ראש, שמעלה את זה על סדר-היום.

<עמית סופר: מועצה אזורית זה שונה מעיריות ורשויות.

<עמית סופר: אנחנו פזורים על שטח מאוד נרחב, אז אנחנו יכולים לתת את פעולת הפילוס בתוך הישובים עצמם, אבל הצירים עצמם זה בסופו של יום עבודה של מע"צ, שעשתה עבודה טובה, אבל עדיין צריך לחשוב על תגבור של הצירים.

<עמית סופר: אנחנו היינו בכאוס שלם – בלי חשמל, בלי תקשורת, וזה מעבר ליכולת של רשות מקומית – גם ביכולות שלנו וגם בהיקפים התקציביים.

<עמית סופר: צריך לעשות פה את עבודות ההכנה גם על-ידי חברת חשמל, גם מבחינת העצים – נפלו מאות עצים על כבלים.

<עמית סופר: ואם דיברו פה על הטמנה - אם מדברים על הטמנה, ויש מגמה רחוקה של חברת חשמל – צריך למקד את זה במקומות שמועדים לפורענות בעניין הזה.

<עמית סופר: כמובן, היערכות של כל העירייה מבחינת תגבור החמ"ל, של כל הצרכים – צריך לעשות פה היערכות מחדש.

<עמית סופר: תודה רבה, ואני שמח שבסופו של יום עברנו את הסופה הזאת בלי נפגעים בנפש.

<עמית סופר: עוד נקודה – צריך לחשוב על מנגנון מהיר לשיפוי של הנזקים.

מירי רגב: תכף תתייחס לזה סגנית השר.

מירי רגב: מטה בנימין, בבקשה.

<ישראל גנץ: שלום וברכה.

<ישראל גנץ: אני ראש המועצה מטה בנימין.

<ישראל גנץ: אנחנו מצאנו את עצמנו בסופה – מתוך 60 אלף תושבים, 40 אלף בלי חשמל, וחציים גם בלי מים, ובלי תקשורת – לא סלולר ולא בזק.

<ישראל גנץ: מפה היינו צריכים להתחיל להתמודד.

<ישראל גנץ: סיימנו לחבר לחשמל רק ביום רביעי אחרי שבוע.

<ישראל גנץ: זה אומר שהגענו לקצה.

<ישראל גנץ: נגיע ללקחים שעלו אצלנו, לטיפול וליישום: מבחינת חשמל, המציאות היום, שכל הגופים סומכים על חשמל – גם מקורות וגם התקשורת, גם בזק וגם סלולר.

<ישראל גנץ: אם נופל חשמל, אנחנו מקבלים נפילה מערכתית של כל הרשויות יחד.

<ישראל גנץ: זה לא תקין.

<ישראל גנץ: מקורות צריכה לגבות.

<ישראל גנץ: לא יכול להיות שיש בוסטרים ראשיים, שאין בהם גנרטורים לגיבוי כשאין חשמל, כי לא הכרחי, כשאין חשמל, שגם לא יהיה מים.

<ישראל גנץ: לקח הרבה זמן עד שהם הביאו גנרטורים, ותפעלו אותם.

<ישראל גנץ: כנ"ל סלולר ובזק, לפחות בדברים בסיסיים והכרחיים.

<ישראל גנץ: מבחינת חברת חשמל, אנחנו חייבים להודות על הטיפול המסור, סביב השעון, בכל שעות היממה ובקור, אבל בהתקנת גנרטורים, במקום שגילו ליקויים, לקח הרבה זמן.

<ישראל גנץ: חיברו גנרטור-גנרטור.

<ישראל גנץ: אנחנו מדברים על אנשים שארבעה ימים בלי חשמל במבנים יבילים.

<ישראל גנץ: אני מציע, ראשית, גנרטורים בקרבה, ושנית, לעבוד במקביל.

<ישראל גנץ: תמונת המצב התבהרה רק ביום ראשון בערב, שהיה סיור שלי עם סמנכ"ל החברה בשטח.

<ישראל גנץ: רק אז התחילו להזרים גנרטורים.

<ישראל גנץ: זה אחרי הרבה זמן, וגם אז צריך במקביל.

<ישראל גנץ: זה לגבי חברת חשמל.

<ישראל גנץ: לגבי צה"ל ומע"צ, פתיחת צריכים מוקדמת שקרתה באיחור, ולהגדיר פינות, במיוחד בישובים מבודדים, שהצבא יודע לדאוג שם לחימום או לגנרטור בסיסי, ששם אפשר לרכז תושבים.

<ישראל גנץ: גם מבחינת מד"א, היתה לנו עבודה שוטפת אתם, טובה.

<ישראל גנץ: צריך לתגבר אמבולנסים ארבע על ארבע ושרשראות.

<ישראל גנץ: היו לנו בעיות קשות מאוד בשינוע.

<ישראל גנץ: כל האמבולנסים נתקעו אחרי יום.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: אריאל.

נחמן שי: פיקוד העורף – אין פה אף נציג, כי זה לא נוגע להם.

מירי רגב: כן, אבל העברת סמכות ואחריות – הגיע תת-אלוף והסביר למה לא צריך לעבור להגנת העורף.

נחמן שי: זה לא מקרי, שנינו יודעים.

<אליהו שבירו: סגנית השר, גבירתי היושבת-ראש.

<אליהו שבירו: אני חושב שהאירוע הזה הוכיח לנו שאנחנו צריכים להתמודד רוב הזמן בכוחות עצמנו.

<אליהו שבירו: באריאל חצי עיר היתה מנותקת מחשמל למעלה מ-30 שעות.

<אליהו שבירו: היתה לנו שכונה שלמה שהיתה מנותקת לגמרי, ואפשר היה להגיע אליה רק עם רכבי ארבע על ארבע.

<אליהו שבירו: אנחנו נערכנו, בדיוק כמו שכל הרשויות האחרות נערכו, לשלג רגיל ולא לסופה כזו בהיקפיה.

<אליהו שבירו: אין ספק שצריך להיות מישהו מתכלל, שצריך לרכז את כל הדבר הזה ברמה הלאומית, אבל צריך לעשות הפרדה בין רשויות.

<אליהו שבירו: יש רשויות שלא יעזור כלום – יגיעו אליהן בסוף, ואותן רשויות, צריך לראות איך מתגברים אותם ואיך נותנים להם את האמצעים, כדי שיוכלו להתמודד עם הבעיות.

<אליהו שבירו: זה יכול להיות היום סופה כזו, ומחר זו יכולה להיות רעידת אדמה.

<אליהו שבירו: שהאמצעים יהיו אצלה, כדי שיוכלו להתמודד.

<אליהו שבירו: לנו היו נזקים בסדר גודל של למעלה מ-4 מיליון שקל.

<אליהו שבירו: אנחנו עדיין לא מיפינו את הנזקים של כבישים, מדרכות.

<אליהו שבירו: אנחנו מדברים על נזקים למבני ציבור, מבני חינוך, תשתיות עירוניות.

<אליהו שבירו: מרכיבי הביטחון שלנו קרסו גם.

<אליהו שבירו: אין ספק שצריך לראות איך יוצרים מערכת של שיפוי, כי אנחנו לא נצליח להתמודד עם זה לבד.

<אליהו שבירו: יש לנו לקחים ברמה העירונית שלנו, וזה קשור לגיוס אמצעי צמ"ה על בסיס קבלנים שנמצאים באזור.

<אליהו שבירו: כשאנחנו ביקשנו כלי צמ"ה מהצבא, אמרו לנו שגב ההר נמצא במצב יותר בעייתי, וזה היה ברור לנו, ונצטרך להיערך לזה.

<אליהו שבירו: גם נצטרך להיערך לצוותים עם מתנדבים, ולחלק את העיר לשכונות.

<אליהו שבירו: אנחנו צריכים גם לחזק את הפן התקשורתי.

<אליהו שבירו: לא היינו על המפה מהבחינה הזאת.

<אליהו שבירו: יש לזה גם יתרונות – אני חושב שהמשטרה עבדה יפה מאוד בקטע שחנו, שלא אפשרה לתושבים מאזור השפלה להגיע אלינו ולהיתקע על הצירים.

<אליהו שבירו: אני חושב ששווה לאמץ את זה גם במקומות אחרים.

<אליהו שבירו: מד"א, כיבוי – עבדנו אתם בשיתוף פעולה מלא.

<אליהו שבירו: הביאו כלי ארבע על ארבע כדי להגיע לתושבים.

<אליהו שבירו: לא היו תושבים שנתקעו ללא תרופות וללא חילוץ למקום רפואי או משהו מהסוג הזה.

יפעת קריב: הוא קרוב לרשויות מקומיות.

מירי רגב: הוא אומר שצריכה להיות פה עזרה בין רשויות – זה מה שאמר פה בני מובחר.

מירי רגב: צריך לראות איך עושים את זה.

<אילן שוחט: תרשום גם את אריאל.

<אליהו שבירו: אני מסכים שצריך לראות, איך אנחנו מחזירים כמה שיותר מהר מערכת חינוך ותחבורה ציבורית.

<אליהו שבירו: ביום שני כבר החזרנו מערכת חינוך, עם כל המגבלות, למרות שהעברנו תלמידים ממקום למקום רק כדי לפתוח את מערכת החינוך.

<אליהו שבירו: צריך לחייב את התחבורה הציבורית להיערך.

<אליהו שבירו: זה יכול להיות או עם שרשראות שלג או עם צמיגי שלג.

<אליהו שבירו: אנחנו עם אפיקים – במקום אחר זה יכול להיות אגד, אבל חייב להיות פתרון מערכתי לנושא.

<אליהו שבירו: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: הר אדר.

<חן פיליפוביץ: קודם כל, בנימה אישית, אני לא מאחל לאף אחד להיכנס לתפקיד, ואחרי חודש וחצי לקבל סופת שלג בפתח הישוב.

<חן פיליפוביץ: מבחינתי, האירוע לא נגמר.

<חן פיליפוביץ: אני עוד שם.

<חן פיליפוביץ: למה – אנחנו ישוב קטן, 900 מטר מעל פני הים, בסך הכול 14 ק"מ מכאן.

<חן פיליפוביץ: היינו נצורים.

<חן פיליפוביץ: לא היה קשר בין נוהל שלג למה שקרה בשטח.

<חן פיליפוביץ: יש לנו נוהל שלג.

<חן פיליפוביץ: טרקטורים שחיכו ונתקעו באזור של הר אדר.

<חן פיליפוביץ: אגב, אם מישהו מהוועדה רואה כמה טרקטורים בדרך להר אדר – אני מחכה להם.

<חן פיליפוביץ: יש טרקטורים מהצבא ומהמשטרה שאנחנו מחכים להם - חלק לא הגיעו, וחלק קטן מאוד כן הגיעו.

<חן פיליפוביץ: כראש מועצה צעיר לא התקשרתי לרמטכ"ל אלא התקשרתי לראשי מועצה שסובבים אותי, שהם גם צעירים.

<חן פיליפוביץ: ניסינו לבכות אחד על כתפי השני – זה לא עזר, אז הבנו שאנחנו יוצאים לשטח.

<חן פיליפוביץ: מי שעשה את העבודה, ואלי היה אצלי בתחקיר, זה אנשים בשטח.

<חן פיליפוביץ: הג'יפאים, החבר'ה הצעירים שלקחו, כי היו סכנות חיים – אם זו לידה, שלקח לפנות 100 מטר חמש שעות יולדת, שבסוף ילדה באמבולנס בדרך לאבו-גוש.

<חן פיליפוביץ: אם זה מישהו עם מחולל חמצן, שנוער לקח גנרטור על אלונקה והציל את חייו – אחרת היינו במצב אחר.

<חן פיליפוביץ: אני הרגשתי שאין אבא לאירוע, והרגשתי שאין לי עם מי לדבר.

<חן פיליפוביץ: דיברו אתי כולם – המשטרה דיברה אתי ופיקוד העורף היו אצלי אחרי יומיים וחצי.

<חן פיליפוביץ: הרגשתי שאיני יכול לקבל מענה, כי אני רשות קטנה בלי טרטורים, עם פגיעה אדירה בתשתית, והתושבים יושבים בבתים.

<חן פיליפוביץ: זה הפך להיות משלג נחמד וחביב למין מיני אירועי לאומי.

<חן פיליפוביץ: אופרטיבית אני רוצה שיהיה מנגנון, לתת לנו את היכולת לצלוח את זה, כי זה יושב לי על תקציב 2013, וברמת הילדים זה לא פייר.

<חן פיליפוביץ: לא יכול להיות שמועצה קטנה, שנכנס ראש רשות אחרי חודש וחצי, מקבל בומבה כזו של מאות-אלפי שקלים במקרה הטוב, לתשתיות.

<חן פיליפוביץ: מישהו צריך לתת מענה בעניין הזה.

<חן פיליפוביץ: דבר שני, גוף מארגן, שייתן לנו חליפות סערה, גנרטורים, טלפון.

<חן פיליפוביץ: ראש מועצה יכול לשבת בחושך לבד, ממש ככה, ואף אחד לא מדבר אתו.

<חן פיליפוביץ: אני לא דיברתי עם אף אחד.

<חן פיליפוביץ: כשהתפנו, ועשינו את זה לבד, כי 425, הכביש להר אדר, נפתח על-ידי הר אדר ולא על-ידי החברה הלאומית לדרכים.

<חן פיליפוביץ: העוטף, כשדיברתי עם מג"ב, הם באו אליי, אבל הם באו אליי, כי היו נחמדים.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: בית ג'אן, בבקשה.

<ביאן קבלאן: אני רוצה לומר שהיה לנו יותר מזל משכל.

<ביאן קבלאן: לולא ההירתמות של כל הגופים באלתור פתרונות ייתכן שהיינו עוברים את הסופה הזאת, את המשבר הזה בצורה אחרת.

<ביאן קבלאן: אני רוצה להודות למשרד הגנת העורף.

<ביאן קבלאן: מאז נכנס המנכ"ל אישית, הגיע אלינו לישוב ב-48 השעות הראשונות, וכולנו יחד חיפשנו פתרונות – לא ידענו אפילו אילו כלים מתאימים לפלס שלג בעובי כזה, כי השופלים הקטנים, כולם נתקעו, ולא ניתן היה לחלץ אותם.

<ביאן קבלאן: תפיסת ההפעלה במשבר חייבת להיות מאוגדת במשרד אחד, שיהיה אבא לכל הבלגאן שנוצר.

<ביאן קבלאן: אנחנו צריכים וגם מבקשים להתפנות, שמשרדי הממשלה ייתנו לנו את הפתרונות – משרד האוצר, משרד הפנים, כל מי שנוגע לעניין, שמשקם את הישובים שלנו ואת התשתיות, מערכת החינוך.

<ביאן קבלאן: שנוכל לא רק להושיב את התלמידים על הכיסאות אלא שנוכל לתת להם את התנאים המינימליים במרחב מתאים.

<ביאן קבלאן: שיקום הרכוש הפרטי – אנחנו מדברים עליו, אבל עד עכשיו לא שמנו לב שמתייחס לזה.

<ביאן קבלאן: יש רבבות חקלאים, גם במועצות האזוריות, שהמטעים שלהם נהרסו.

<ביאן קבלאן: צריך לתת להם בעניין הזה התייחסות.

<ביאן קבלאן: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: יפעת קריב, שלוש דקות, בבקשה.

יפעת קריב: ראשית, אני רוצה לציין את ראשי הרשויות על התפקוד שלהם – את ניר ואת אילן, אבל את כולם.

יפעת קריב: נראה שהיה תפקוד מצוין של השלטון המקומי בכלים, באמצעים ולאור מה שהיה.

יפעת קריב: ראשי הרשויות הוכיחו כאן שוב שיש על מי לסמוך ויש הנהגה בשלטון המקומי.

יפעת קריב: עם זאת, ברור שהקשר בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי – בעיניי, זו אחת הסוגיות הכי מרכזיות וחשובות.

יפעת קריב: כמו לנושא הזה, כמו להרבה נושאים אחרים, אבל כל הזמן חזר פה הנושא של המשרד להגנת העורף מול פיקוד העורף ושיתוף הפעולה ביניהם, ומי נמצא מול ראש הרשות – למי פונים, מי מסייע.

יפעת קריב: אני חושבת שיש מקום לחזק את המשרד להגנת העורף בעבודה שלו מול השלטון המקומי, ולדעת מי הכתובת היחידה שאפשר לפנות אליה בשעת משבר, בשעת אסון או סופה שכזאת.

יפעת קריב: אני מאוד מוטרדת מנושא של מצב האקלים.

יפעת קריב: אנחנו לא יודעים מה יבוא, רק יודעים שיבוא – או תבוא רעידת אדמה או תבוא סופה קשה יותר או יבוא חמסין קשה בקיץ, שיכול להביא שריפות.

יפעת קריב: אנחנו צריכים להתארגן לזה.

יפעת קריב: מזג האוויר משתנה, האקלים משתנה, ואנחנו צריכים לפעול בהתאם.

יפעת קריב: צריכים גם מוקד.

יפעת קריב: במדינה אנחנו תמיד רואים את הנכונות של התושבים לצאת מהבית – לאן לצאת, איפה לעזור.

יפעת קריב: הלא אף אחד מאתנו לא יכול היה לשבת בבית ולחשוב שיש מקום שצריך עזרה ואנחנו לא מושיטים את העזרה.

יפעת קריב: צריך מוקד שמאפשר – דיברת על זה, ניר, בירושלים – מוקד למתנדבים שמסייעים.

יפעת קריב: לאנשים יש במקרה הזה ג'יפים או מכוניות רלוונטיות.

יפעת קריב: יש כלים.

יפעת קריב: דיברת על כפר טירה שסייע לך, אנשים מהכפר עם הכלים שלהם.

יפעת קריב: יש אפשרות לקבל עזרה.

יפעת קריב: צריך מוקד שיכוון, שיזיז את התנועה ממקום למקום.

יפעת קריב: כמובן, אם זה יושב במשרד להגנת העורף, בשיתוף פעולה מלא מול השלטון המקומי, בעיניי, זה המקום הנכון.

יפעת קריב: חייבים להתכונן למפגע הבא.

יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לנושא של היערכות תושבים ל-48 שעות בתוך הבית.

יפעת קריב: זה לא דבר הזוי.

יפעת קריב: ברור שבתקרית של רעידות אדמה זה לא המצב, אבל תושב צריך לדעת שיכול להיות שבסופה של שלג, או אם היא תחזור על עצמי, אני צריך להתמודד עם עצמי 48 שעות בלי לקרוא לעזרה על כל דבר, בלי להתפנות.

יפעת קריב: חלק מהאחריות של מוכנות העורף – לדאוג ל-48 שעות בבית.

יפעת קריב: אילן, אני לא חושבת שיש פה אוירה של לדלג על הנושא הזה ולהמשיך הלאה, למרות מה שקורה.

יפעת קריב: כל נושא, כמו הרקטות, מריץ אותנו לבעיה הבאה.

יפעת קריב: אני חושת שיש עניין לעצור, ללמוד ולראות איך מתכוננים.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: סגנית השר, בבקשה.

פניה קירשנבאום: צהריים טובים.

פניה קירשנבאום: אני תמיד נזכרת במערכת הבחירות האחרונה של המועצות המקומיות והאזוריות, ב-22 באוקטובר, הייתי באירוע של אחד ראשי הרשויות, והוא אמר משפט שחזרתי עליו כמה פעמים: אני מרגיש שאני התחנה האחרונה שנותנת שירות לאזרח – שאם אני לא אעשה את זה, אין מי שיעשה.

פניה קירשנבאום: אמר את זה עדי אלדר.

פניה קירשנבאום: האירוע האחרון בהחלט הוכיח שזו המציאות, כי אני רואה את ראשי הרשויות כמנהלים ומתכללים של האירוע.

פניה קירשנבאום: וראש רשות שידע להתארגן, וידע לתכלל את הכוחות, וכל מה שאנחנו חוזרים ואומרים שאין אבידות – אין לי ספק שזה בזכות ההנהגה של ראשי רשויות, וכל זה נסב – אנחנו כמשרד הפנים עם מינהל החירום, אלי רגב נמצא פה, ומינהל השלטון המקומי, מרדכי כהן, כל הזמן עם יד על הדופק ועזרה.

פניה קירשנבאום: דבר שחייבים לציין בנושא התנהלות האזרחים – אני חושבת שאנחנו נצטרך לתת את הדעת על ההדרכה וההסברה, כי גם כשכבר הודיעו בתקשורת לא לעלות לירושלים, וגם כשאמרו שתהיה סופה ותהיה סכנת חיים, אזרחים המשיכו לזרום לירושלים, וראש העיר היה צריך לפנות כל יום ששי את אלה שהגיעו לראות מה קורה עם השלג במקום להתעסק בדברים האקוטיים.

פניה קירשנבאום: אבל עברנו את הצבא, ומה זה סופת שלג?

פניה קירשנבאום: אנחנו לוקחים ילדים באוטו, ונוסעים לראות מה זה סופת השלג, ובעזרת השם, הכול יהיה אצלנו בסדר.

פניה קירשנבאום: אז לא הכול בסדר.

פניה קירשנבאום: וגם כשהיו כבר נפגעי נפש, אלה שהתנהלו לא באחריות – מי שמטפס על הגג, דברים שזה פקטור אנושי, שנצטרך לתת על זה את הדעת.

פניה קירשנבאום: הכול זה בהקשר של אירועים חריגים.

פניה קירשנבאום: כולנו מסיקים מסקנות או מפיקים לקחים לקראת האירוע הבא שיכול לבוא עלינו, לצערי – אני מקווה שלא – רעידת האדמה.

פניה קירשנבאום: פה אני שומעת שיבולים חקלאיים לא מבוטחים וסככות עזר לא מבוטחות, ונתקלנו באוכלוסייה שלמה שלא מבוטחת לגמרי בבתים.

פניה קירשנבאום: כל כך הרבה מדברים – חבר'ה, יש עוד מעט רעידות אדמה.

פניה קירשנבאום: שלא נבוא ליום הזה, וכולם יגידו: לא ידענו – צריך לבטח את עצמנו?

פניה קירשנבאום: נכון שהמדינה שלנו בנויה המון על ערבות הדדית, כי אם תלכו לאירופה או לקנדה, שסובלים כל כך מנזקי חורף – הם רגילים לזה; אצלנו זה יוצא מן הכלל - אף אזרח לא חושב שהוא יכול לתבוע את המדינה על התשלום, על זה שהגג שלו נפל או הדוד שלו נפל.

פניה קירשנבאום: פה כולם חושבים: ירד פה שלג, והמדינה אחראית על כך דבר מההתחלה עד הסוף.

פניה קירשנבאום: אני מסכימה שגם בהתנהגות וגם בהתנהלות יום-יומית האזרחים צריכים לדאוג קצת לעצמם.

פניה קירשנבאום: לא בכל מקרה המדינה תוכל לכסות את כל ההוצאות או לטפל בכול.

פניה קירשנבאום: לגבי התנהלות והיערכות של הרשויות לקראת אירוע חריג כזה או אחר, ולגבי מסלולי התשלומים - ואנחנו מטפלים גם בעניין הזה.

פניה קירשנבאום: קודם כל, אין ספק שצריך מעבר לקיום כל מיני ועדות או פורומים כאלה ואחרים, צריכים להתכונן לאירועים.

פניה קירשנבאום: חורף זה אירוע, אבל אצלנו זה תמיד בא בהפתעה.

פניה קירשנבאום: כשבא גשם ויש הצפות בעיר, אנחנו מופתעים שיש לנו גשם, למרות שיש דרכים לבדוק את מערכת הניקוז של העיר ולהתכונן.

פניה קירשנבאום: וגם כשבא שלג, אנחנו פתאום מופתעים, כשהכול קורס.

פניה קירשנבאום: אני מסכימה לגמרי עם מה שאמרה יפעת – אנחנו חייבים לטפל בנושא של הרשויות, בנושא הגיזום וההכנה לקראת החורף שיכול להיות, ולפנות את צירי החשמל.

פניה קירשנבאום: בשכונות החדשות ובקווים הבין-עירוניים כבר היום המדינה מטמינה את כל התשתיות כתשתיות תת-קרקעיות, וברעידת אדמה אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר, אבל יש שכונות שכדי להכניס את זה למערכת תת-קרקעית, זה היום לא ריאלי, ואפשר לדבר על זה רק בחלומות.

פניה קירשנבאום: צריך להתכונן.

פניה קירשנבאום: כמובן, איפה שזה מאורגן ועובד, ואיפה שראשי הרשות כמו ירושלים וצפת לוקחים על עצמם אחריות, וכל הרשויות – כי כל מי שנמצא פה, כל אחד נשא באחריות וניהל מערכה שלמה, מערך של קרב, כי כך זה היה נראה.

פניה קירשנבאום: לגבי הנזקים, יש כמה מסלולים.

פניה קירשנבאום: לכולם היו נזקים מיידים באותם שלושה ימים של הסופה, שזה היה פינוי, פתיחת צירים, דברים כאלה.

פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על זה כמקרה חירום עכשיו.

פניה קירשנבאום: המסלול השני, ונצטרך להיערך עכשיו, והצוותים שלנו יעבדו – כל הנושא של הנזקים והחזרה לשגרה.

פניה קירשנבאום: יש עוד מסלול, שאני מציינת אותו, ולא טיפלנו – לא חושבת שנטפל, אבל צריך לחשוב, ודיברתי על זה היום בבוקר עם מרדכי – לא באחריות של משרד הפנים, אבל צריך לחשוב – נזקים פרטיים.

פניה קירשנבאום: לא יודעים איך להתייחס לזה.

פניה קירשנבאום: בפיצוי מיידי, מי שהיה פה בוועדה לפני שבוע ושמע אותי מתלוננת – ניהלנו משא ומתן, ובלחץ של השר גדעון סער ובעזרה שלנו יחד עם האוצר בוויכוחים עד הלילה סיכמנו שלא מכניסים אותנו לסד הזה, שהנה זה מה שיש לכם, ותשברו את הראש, כי זה לא ככה.

פניה קירשנבאום: באמת אתמול – אני מניחה שהיום זה עובר מנה ראשונה – לא יודעת עד כמה היא תתרחב – של 30 מיליון, ובניהול של מרדכי ואלי.

נחמן שי: 30 מיליון לכל הרשויות?

פניה קירשנבאום: כן, פרט לירושלים.

פניה קירשנבאום: זה לא כסף, זה פינאטס

נחמן שי: אבל מה ירושלים?

פניה קירשנבאום: ירושלים זה סיפור אחר, לא נכנסים לזה.

מירי רגב: לא נכנסים לזה.

מירי רגב: אתה יושב-ראש צוות.

מירי רגב: הוא יישב עם מרדכי, ואתה תציג את זה בוועדה.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע מה אתם אומרים, אני חייבת לסיים את הדיון.

פניה קירשנבאום: אז ככה – כבר עכשיו מה שבוער, יטופל, ואנחנו עדיין אוספים את כל הנתונים, ונגיש את זה גם לאוצר.

פניה קירשנבאום: על שיקום הנזקים צריך להחליט, מה שייך לביטוחים, מה שייך לתשתיות, מה שייך למערכת החינוך - צריך להפריד ולנהל את המערך הזה.

פניה קירשנבאום: פרטים – התכוונתי למשפחות שניזוקו קשה, מרמה סוציו אקונומית קשה, שלא יכולים לטפל בעצמם, ולא היה להם ביטוח, ואין להם - הדודים התפוצצו, הקירות קרסו, נזילות קשות בבית, ואיך אנחנו מפעילים את זה.

פניה קירשנבאום: אנחנו כן נערכים וכן מפיקים לקחים מהאירוע האחרון לקראת מחר.

פניה קירשנבאום: אני מקווה שלא יהיה, אבל דובר פה על גנרטורים, ואנחנו מטפלים גם בנושא של חשיבה, איך אנחנו מארגנים שיהיו אשכולות של גנרטורים - פיזור, ושזה לא יישב במקום אחד.

פניה קירשנבאום: אנחנו חושבים בהחלט על הנושא של רכזים למתנדבים או פעילות והפעלה כזאת או אחרת.

פניה קירשנבאום: איפה שסיירנו עם אלי ואיפה שאלי גם היה בלעדיי, הוא דיבר עם הרשויות והם יודעים את כל העניין הזה.

פניה קירשנבאום: אני רק מקווה שאנחנו בהחלט נתכונן ונהיה ערוכים לקראת האירועים הבאים.

פניה קירשנבאום: תודה רבה.

נחמן שי: אמרת שיש קטגוריה על נזקים פרטיים, שתכף תדברי עליהם.

פניה קירשנבאום: אמרתי לך – אלה שאין להם ביטוחים.

פניה קירשנבאום: אבל מכיוון שהמדינה לא הכריזה על זה כאירוע אסון לאומי- - -

מירי רגב: למה היא לא מכריזה?

מירי רגב: כי היא לא רוצה לשלם כסף.

פניה קירשנבאום: מי שלא מפעיל – זה לא באחריות משרד הפנים.

פניה קירשנבאום: משרדים אחרים – לא.

פניה קירשנבאום: אף אחד לא נתן על זה את הדעת.

פניה קירשנבאום: אני הייתי פה בשבוע שעבר, ובהחלט נדון נושא הסמכויות והאחריות.

פניה קירשנבאום: מה שקורה, שרוב האמצעים והכוח היום נמצאים במשרד הביטחון, אבל היכולת אולי נמצאת בהגנת העורף.

פניה קירשנבאום: את דנה על זה פה במשרד.

פניה קירשנבאום: אתם תצטרכו להחליט איך זה קורה.

מירי רגב: דן, אני נותנת לך ממש שניה, כי דיברתם מספיק בשבוע שעבר, ועוד נדבר מספיק על סמכות ואחריות.

מירי רגב: מי זה פה מהאוצר?

מירי רגב: האם משרד האוצר מבין, ושליחו של שר האוצר מבינים, שאתם צריכים לשפות את המועצות ואת העיריות על נזקי הסופה?

<יונתן בר סימן טוב: כפי שאמרה סגנית שר הפנים, כבר תוקצבו 30 מיליון שקל למענה מיידי לרשויות.

<יונתן בר סימן טוב: זה כבר נמצא בתקציב משרד הפנים, וכרגע משרד הפנים עושה סוג של נוסחה של איך בדיוק הסכום הזה יתחלק.

<יונתן בר סימן טוב: זה לגבי זה.

<יונתן בר סימן טוב: וככל שיש דברים נוספים, תקציב 2014 מעבר לפינה – נמשיך- - -

מירי רגב: אבל זה ברור שזה צריך להיות תקציב צבוע לטובת הסופה ונזקיה.

מירי רגב: הרי לא יכול להיות שעכשיו נבקש מראשי עיריות וערים לשאת את זה, בגלל שהמדינה לא נערכה נכון וכדומה.

מירי רגב: הם נכנסו לוואקום הזה, כי זה תפקידם, להיות בחזית ולטפל בדברים, אבל הם צריכים גם לקבל את השיפוי.

מירי רגב: לכן צריכים לראות איך משרד האוצר לפני הסגירה של 31 בדצמבר, שלא תגידו שבאנו אליכם ברגע האחרון, איך הוא שם וצובע תקציב לקראת הסופה.

<יונתן בר סימן טוב: אני אומר שאנחנו מול משרד הפנים ממשיכים- - -

מירי רגב: תכף אסכם לגבי משרד הפנים, כי ההובלה היתה נכונה, אבל צריך לסכם את זה גם כדיון שלנו ומעקב שלנו בעניין.

<אילן שוחט: אולי יש לו תשובה – מה קורה לגבי פיצוי תושבים?

<יונתן בר סימן טוב: אני לא יודע.

<יונתן בר סימן טוב: אני רכז פנים – מטפל בתחום הרשויות המקומיות.

מירי רגב: נחמן, תבוא עם רעיון.

מירי רגב: אין לי רעיון לנושא פיצוי.

מירי רגב: אני עד היום מטפלת בדיונים מהירים ובהצעות לסדר ופיצוי של עמק חפר על אותו אירוע שהיה, שעדיין לא פוצה.

מירי רגב: צריך לבוא לפה עם איזה רעיון, לפני שמבקר המדינה והמל"ל יבואו בעניין הזה.

מירי רגב: כי לגבי העיריות, אתה עומד מול מרדכי, ופניה דיברה על זה.

<מרדכי כהן: בהמשך לדברים של פניה ושל יושבת-ראש הוועדה, מדובר בשלושה קריטריונים מרכזיים: אחד, גודל הישוב – מספר התושבים, שזו פונקציה, סוציו אקונומי – מצב הרשות, והדבר השלישי, שהוא אובייקטיבי, זה המציאות שהיתה באותה רשות לפי הנתונים שאנחנו קיבלנו מהשירות המטורולוגי ומהשטח.

<מרדכי כהן: לפי הקריטריונים האלה יחולקו אותם 30 מיליון שקל.

<מרדכי כהן: זה רק לטובת אותן הוצאות מיידיות – זה לא תום השיפוי.

<מרדכי כהן: לירושלים יש ערוץ נפרד.

מירי רגב: אני לא רוצה להתערב לשר הפנים בחלוקה, אבל אני מבקשת, אחרי הקריטריון שקבעתם ואחרי מה ששמענו, לדעת כיצד אתם מתכוונים לחלק, ולעדכן אותנו.

קריאה: לפי הלוגיקה הזאת- - -

<מרדכי כהן: אני מציע שזה לא יהיה תיאורטי.

<מרדכי כהן: כשתראו את המודל – אז נדבר.

מירי רגב: חברים, אתם יודעים לעבוד עם מרדכי דרך משרד הפנים.

מירי רגב: לא הכול צריך לעשות דרך הוועדה.

מירי רגב: בבקשה.

<מרדכי כהן: מה שאנחנו עשינו באותם ימים, פנינו ל-45 רשויות מקומיות, שלפי הגורמים המקצועיים, נפגעו.

<מרדכי כהן: 42 רשויות מקומיות מתוך הקבוצה הזאת שיתפו פעולה, והגענו להוצאה של 73 מיליון שקלים רק לימים הראשונים.

<מרדכי כהן: הסיכום עם האוצר היה ש-30 מיליון שקלים ילכו לאותן 41 רשויות, וירושלים, סדרי גודל של 20 מיליון שקלים, כפי שאנחנו הצגנו את זה כצורך לאותם ימים, זה יטופל בערוץ ישיר בין האוצר לעיריית ירושלים.

<מרדכי כהן: יכול להיות שהכסף יעבור דרכנו, אבל זה דבר שצריך לסגור אותו.

מירי רגב: אני אומרת לך שיש לנו אינטרס - ולא בגלל ראש העיר - יש לנו אינטרס לטפל טיפול נקודתי בירושלים כעיר הבירה.

מירי רגב: טוב אמר ונכון אמר נחמן שי: עיר בירה שנצורה במשך 48 שעות - זה מעביר מסר רע מאד בארץ ובעולם, וצריך להתייחס לזה אחרת.

מירי רגב: נטפל בזה ונסכם את זה לא בדיון הזה.

מירי רגב: רונן, בבקשה.

רונן הופמן: אני רוצה קודם כל לשבח את כל ראשי הרשויות על מה שהם עשו, גם במוכנות, גם תוך כדי וגם במהלך כל הימים האלה.

רונן הופמן: באמת שאפו, אנחנו ליווינו את זה, ואיפה שיכולנו, הגענו פיזית.

רונן הופמן: אילן יודע, הירושלמים יודעים וגם אחרים יודעים.

רונן הופמן: שתיים, סמכות ואחריות.

רונן הופמן: דיברנו על זה עשרות פעמים.

רונן הופמן: יש המשרד להגנת העורף, וזה מה שהוא עושה ביום-יום.

רונן הופמן: הוא מתכלל את משרד הממשלה, הוא יורד ובוחן את הרשויות הייעודיות.

רונן הופמן: הוא בעצם דואג גם למוכנות של החירום של הרשויות המקומיות.

רונן הופמן: אני לא אפרוט את כל הפרויקטים – חלקם אתם יודעים - אעשה את זה ממש זריז.

רונן הופמן: כל נושא החילוץ, צוותי החירום, מרכזי הפעלה, קשר רדיו עם משרד הפנים, טלפון לווייני, משרד הפנים, 90 גנרטורים במרכזי חירום, ואני רוצה להגיד שיש עוד פעולות, כמו מכלולי האוכלוסייה וכיוצא באלה דברים - זה בדיוק כדי לייצר את היכולת הזאת למנהיגות המקומית, כי גם ברעידות אדמה אולי צה"ל יהיה עסוק במקום אחר, אולי גם הטלפון לרמטכ"ל לא יעזור.

רונן הופמן: הנגמ"שים שהופעלו, אגב, הם לא של פיקוד העורף; זה של צה"ל.

רונן הופמן: אותו דבר, פיקוד צפון הגיע לצפת.

מירי רגב: אבל זה נכון מה שאמר פה קודם נחמן, שצריך לאגם משאבים.

רונן הופמן: לכן, אם השר גלעד ארדן הוא יושב-ראש ועדת- - - עליונה ביום-יום וברגיל, תנו לו את הסמכות להפעיל את זה גם במצבים כאלה.

רונן הופמן: כל הבעיות ייפתרו.

מירי רגב: אתה מכיר את עמדתנו, סיכמנו את זה בפעם הקודמת, ויש לנו עוד שני דיונים בעניין הזה עם שלושת השרים.

מירי רגב: אנחנו נסכם את זה בדיון נוסף.

מירי רגב: אני מקווה שנצליח לקדם את העניין הזה.

רונן הופמן: ומשפט אחרון - הארגונים המתנדבים כמו זק"א וכאלה, אני בהחלט רוצה לשבח אותם על הפעילות ועל ההתנדבות שלהם.

מירי רגב: ומה עם מד"א?

רונן הופמן: והמגזר השלישי, הוצאתי להם מכתבי תודה על מה שהם לא עשו, כי הם נשמעו ולא חילקו מזון, כי המדינה היתה שם וחילקה מה שהיה צריך.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: ניר ברקת, ממש משפט.

ניר ברקת: ממש בקצר.

ניר ברקת: אני רוצה לציין שמייד ביום ששי בבוקר קיבלנו טלפון מראש הממשלה, וממשלת ישראל נרתמה, שיהיה פה ברור.

ניר ברקת: בחוכמה עשה ראש הממשלה שמינה את השר לביטחון פנים אהרונוביץ להיות רכז מטעם המדינה לנושא, כי המשטרה היא הדומיננטית ביותר כשותפה לראשי ערים.

ניר ברקת: השילוב של רשות מקומית ומשטרה זה המפתח.

ניר ברקת: יש כאן יתרון גידול הגודל.

ניר ברקת: ככל שהעיר יותר גדולה, כך יותר קל לנהל משאבים.

ניר ברקת: צריך לחשוב על ראייה אזורית גיאוגרפית.

ניר ברקת: הר אדר זה פחות מתת-שכונה אצלנו, ואם היא היתה משתלבת במאמץ המרוכז- - -

מירי רגב: אם היה מישהו עם אחריות וסמכות – נכון, דן רונן – אז היה יכול- - -

ניר ברקת: יש יתרון לגודל, וצריך להסתכל בראייה מערכתית על אזוריות.

ניר ברקת: יש שם תורה שנכתבה בפועל, וראש הממשלה העלה אותי לשבע ישיבות ממשלה, ועידה, והיה פעמיים אצלנו במטה העירוני להערכות מצב של שעה, כלומר ההירתמות של המדינה כאן היתה - שאף אחד לא יחשוב שלא נרתמה המדינה.

ניר ברקת: צריך לראות איך ממסדים את זה.

מירי רגב: חברים, קודם כל אני רוצה להודות לכל ראשי הערים וראשי המועצות שהגיעו לכאן שבוע אחר שבוע, ואני יודעת שהם צריכים להיות במקומות ששם נבחרו כדי לבוא ולזעוק את זעקתם.

מירי רגב: ברור לנו לכולם, לוועדה כולה, שראשי הערים וראשי המועצה הם בפרונט.

מירי רגב: הם אלה שלקחו את האחריות, שהזרימו את מה שיכלו להזרים, הם אלה שדיברו עם הרמטכ"ל, המפכ"ל וכדומה, למרות שלטעמי זה לא תפקידם.

מירי רגב: מי שצריך לעשות את זה, זה גורם אחד, שכך נקבע, שהוא יהיה הגנת העורף, שהוא מחליף את רח"ל, והוא צריך לקבל את הסמכות ואת האחריות.

מירי רגב: אני לא רוצה לראות ראש עירייה מתעסק עכשיו עם הרמטכ"ל, עם כל הכבוד.

מירי רגב: שראש העירייה יתעסק בטיפול בחלשים בעיר שלו, בלדאוג, מי לא מחובר לחשמל, ואילו קשישים צריך להגיע אליהם.

מירי רגב: אבל כשאין לו דרך אחרת, הוא עושה את זה, כי הוא חייב לנהל את העיר שלו.

מירי רגב: לכן חייב שיהיה פה גורם אחד שיש לו האחריות והסמכות, וזה הגנת העורף.

מירי רגב: טוב עשה שנתן את זה לשר לביטחון פנים, אבל בסוף צריך לקבל החלטה, מי מנהל את האירוע – השר לביטחון פנים או השר להגנת העורף.

מירי רגב: מישהו מהם אולי צריך ללכת הביתה, אבל בסוף, גורם אחד צריך לטפל בזה.

מירי רגב: אתם רואים מה קורה – שאחד זורק את הכדור לשני, ומי שנשאר בפרונט זה ראש העיר, וזה לא המצב.

מירי רגב: לכן צריך להגיד מה מציל חיים, ועד להצלת חיים זה המשרד לביטחון פנים, ומרגע שגמרנו את הצלת החיים זה המשרד להגנת העורף, שיודע לפקד על פיקוד העורף ועל הגורמים הרלוונטיים.

מירי רגב: כי בזמן מלחמה אני רוצה שהרמטכ"ל יתעסק עם סוריה ועם איראן ועם לבנון ולא עם חלוקת אוכל בעורף.

מירי רגב: זה לא תפקידו.

מירי רגב: פיקוד העורף צריך לעשות את זה תחת הגנת העורף, וצריך לעשות ממש ציר נפרד למבצעי וציר נפרד לאזרחי.

מירי רגב: זה מה שהתכוונה לעשות החלטת הממשלה.

מירי רגב: לצערי זה לא בא לידי ביטוי, ואת זה אנחנו צריכים לסדר ומהר.

מירי רגב: כל מה שקשור לשיפוי עיריות, סגנית השר פניה, אתם צריכים להוליך את המהלך הזה עם השלטון המקומי.

מירי רגב: העמדנו צוות בעניין הזה - נחמן שי, שיציג, כל הצוותים יציגו את המסקנות שלהם בתחילת פברואר, אבל אתם צריכים להוביל, מרדכי, את מי צריך לשפות, לפי אילו קריטריונים, וצודקים פה חלק מהאנשים.

מירי רגב: זה שהוא באשכול 9, אז מה לעשות, גם שם קרסו עצים וגם שם חלק מהחשמל לא עובד, וגם שם היו אנשים מנותקים.

מירי רגב: זה לא אזרחים סוג ב'.

מירי רגב: צריך לראות איך אתם מנהלים את הסל הזה של התקציב בצורה נכונה.

מירי רגב: אני סומכת עליכם – אתם תובילו את זה.

מירי רגב: אתם תעדכנו אותנו כיצד אתם פועלים מול האוצר.

מירי רגב: צריך לראות איך משפים את האזרח.

מירי רגב: באופן עקרוני, דן רונן, אתה צריך להוביל את זה.

מירי רגב: אתה פיקוד העורף, אתה הגנת העורף, קיבלת אחריות, אבל לפחות תגיד משהו בעניין הזה.

מירי רגב: לא עכשיו.

מירי רגב: עכשיו אל תגיד, אבל אתה צריך להוביל את המהלך.

מירי רגב: אם אתה אחראי על העורף, ופיקוד העורף תחתיך, תוביל אתה את המהלך - איך משפים את האזרחים.

מירי רגב: אז נא לרשום לך את זה, ולהציג את זה בדיון שיהיה כאן.

מירי רגב: כל נושא הגנרטורים, הגנת העורף, תביאו לנו עמדה.

מירי רגב: אני חושבת שמה שאמר פה מסיקה ואחרים, הוא צודק.

מירי רגב: לא יכול להיות שהגנרטורים מרוכזים כולם בירושלים, ובזמן אמת אי-אפשר להוביל אותם לאף מקום.

ניר ברקת: הם לא בירושלים.

מירי רגב: תפזרו אותם במקומות שבהם תהיה בעיה.

מירי רגב: כמו שאמר פה ראש מועצת בית ג'אן, צריך לפזר אותם כך שהם יהיו מיידיים לכל אזור שצריך אותם.

פניה קירשנבאום: תתייעצו עם בני – הוא יודע איך עושים את זה.

מירי רגב: עבירות - ראש עיריית צפת, אתה צודק.

מירי רגב: סוגיית העבירות, גם בה צריך לטפל.

מירי רגב: אם אתה רוצה שהמשטרה תטפל בזה – אין בעיה, אבל קחו אחריות לפחות בלבוא ולהציג את הנושאים העיקריים של שיפוי אזרח, של גנרטורים ושל עבירות.

מירי רגב: תחבורה ציבורית, מספר אוטובוסים של אגד צריכים להיות עם שרשראות, כדי שיוכלו לתת מענה.

מירי רגב: היערכות מוקדמת לפיזור מלח.

מירי רגב: לא יודעת איך אפשר, זה המשטרה.

מירי רגב: דוד צור, זה יעבור בפרוטוקול לדוד צור.

מירי רגב: גם כל סוגיית הגיזום.

מירי רגב: אני לא רוצה לראות את כל העצים שלנו הולכים לאיבוד.

מירי רגב: צריך לראות איפה גוזמים, באילו מקומות אסטרטגיים, שחברת החשמל והתשתיות - דב חנין בצוות הזה, שיבוא ויציע.

פניה קירשנבאום: אולי שישתפו את קק"ל.

מירי רגב: נקבע דיון עם השר גלעד ארדן על היערכות לרעידות אדמה, לפני שהכיסאות של כל הבכירים ירעדו, כשתהיה רעידת האדמה הבאה.

מירי רגב: מבקר המדינה, אני לא יודעת מתי הוא אמור להגיש את הדוח שלו, אבל יגיש את הדוח שלו בעניין הסופה.

מירי רגב: ראש הממשלה מינה גם את המל"ל.

מירי רגב: אנחנו בפברואר, נציג הצגה ראשונה של ועדת הפנים, משותפת עם ועדת היערכות העורף, הצגה ראשונה של הצוותים, ולאחר מכן נראה איך אנחנו מתקדמים עם הסוגיות האלה.

מירי רגב: מה שהכי חשוב עכשיו לראשי הערים והמועצות זה השיפוי, כיצד הם יכולים להמשיך הלאה, וכל אחד, לפי הערכת המצב שלו, כיצד הוא נערך חלילה לאירוע הבא.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: הישיבה נעולה.