ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 160, 2013-12-30 15:00

אבישי ברוורמן: רבותי, חברי חברי הכנסת, נציגי הציבור, נציגי הוועד, החברות וכל המכובדים שנמצאים כאן.

אבישי ברוורמן: אנחנו עומדים היום להעביר את הצעת החוק ששמתי על השולחן, ופתחנו כבר את הדיונים בעבר, מתחילת הדרך.

אבישי ברוורמן: הסיבה ששמתי את הצעת החוק, מטרתי היתה שיהיו חדשות מקומיות בפריפריה.

אבישי ברוורמן: הפריפריה בשבילי, עם כל הכבוד, זה לא תל-אביב אלא באר-שבע וקריית שמונה והדרום והצפון.

אבישי ברוורמן: אני חוזר עוד פעם, זה לא תל-אביב.

אבישי ברוורמן: בדרך ניסיתי עם כל מיני גורמים להגיע פחות או יותר לפשרות והסכמות.

אבישי ברוורמן: היום אנחנו מגיעים לסיכום, שאני מאמין שבמסגרת האפשרי הוא הטוב ביותר שאפשר היה להשיג עד כה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נצביע על זה.

אבישי ברוורמן: אני מקווה להצביע לפני השעה 16:00 כדי שלא נפריע למושב המליאה היום, שיערכו בו דיונים מאוד-מאוד קשים.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון אם מישהו מבקש להתבטא.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מברך על החלטתך לקדם את הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אדבר בקיצור כי כמוך אני סבור שאנחנו צריכים לעשות כל מאמץ להשלים את המהלך הזה עוד היום במהלך הישיבה.

דב חנין: נאמרו דברים בישיבה שבה התחלנו את הדיון בהצעת החוק, אבל אני רוצה לומר ברמה העקרונית.

דב חנין: מעבר לשאלה של זכויות העובדים ומעמד העובדים, שהם כמובן יקרים לכולנו, התחום הזה, של חדשות מקומיות, הוא תחום חיוני והכרחי.

דב חנין: הוא נותן שירות לציבור, הוא מכסה תחומים שהתקשורת הרגילה, התקשורת המסחרית וגם התקשורת הציבורית איננה יודעת לכסות אותם, הוא מכסה סוגיות חברתיות, סוגיות סביבתיות, מאבקים, והוא משמש שירות ציבורי ממדרגה ראשונה.

דב חנין: אני אומר את הדברים מכיוון שלדעתי אנחנו לא יכולים לראות את הסוגיה הזאת רק דרך זווית צרה, של הסתכלות על רייטינג נוכחי.

דב חנין: הרייטינג הנוכחי אולי לא גבוה.

דב חנין: אולי הוא לא גבוה גם בגלל העובדה שלאורך שנים המערכת הזאת "יובשה" וצומצמה וקוצצה כך שהיא לא יכולה לתת את מלוא היקף השירותים.

<לאה ורון: חבר הכנסת חנין, סליחה רגע.

<לאה ורון: אנחנו כבר מכניסים לכם כיסאות.

<לאה ורון: אנחנו מתנצלים, תיכף יהיו פה כיסאות ואתם תוכלו לשבת.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שברמה העקרונית החדשות המקומיות הן שירות ציבורי חשוב וכשירות ציבורי הקופה הציבורית צריכה לדעת בסופו של דבר לממן אותו.

דב חנין: התמונה שהייתי רוצה לראות בסופו של יום היא שאכן יימצא תקציב ציבורי.

דב חנין: אנחנו מדברים בסך הכול על כסף קטן, שיוכל לשמש לקיומן, להמשך קיומן של החדשות המקומיות בצורה ראויה, בצורה שתכבד את העובדים במקום הזה, בצורה שתכבד את הציבור שצריך את השירות הזה ובצורה שתכבד אותנו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רק עוד משפט אחד, ברשותך.

דב חנין: אני רוצה לומר שאנחנו בכנסת בסוגיה הזאת של החדשות המקומיות עסקנו כבר כמה וכמה פעמים, ובכל פעם ניתנה איזו מנת חמצן שנתנה לשירות הציבורי הזה זמן נוסף לחיות.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן לתת צינור החייאה קבוע לחדשות המקומיות כדי שאנחנו לא נימצא במצב שאנשים יימצאו תלויים בין שמים וארץ, ושלא נימצא במצב שבו השירות החיוני הזה לציבור הישראלי יהיה בסימן שאלה.

דב חנין: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת חנין.

אבישי ברוורמן: נאפשר רשות דיבור לסירוגין לחברי כנסת ולמוזמנים.

אבישי ברוורמן: אני רואה פה את ראש עיריית צפת, ברוך בואך.

אבישי ברוורמן: בבקשה, בקצרה.

<אילן שוחט: אדבר בקצרה.

<אילן שוחט: חבר הכנסת חנין אמר עמדה מאוד-מאוד ברורה.

<אילן שוחט: אני רוצה להצטרף גם כראש רשות מקומית שנמצא, במונח שאני הכי שונא להגיד, בפריפריה.

<אילן שוחט: שידור החדשות המקומיות והערוץ הזה מהפריפריה, מהאזורים המרוחקים, יש לו משמעות כפולה ומכופלת.

<אילן שוחט: אסור להסתכל על זה בצורה של רייטינג כי לא כל דבר בחיים זה רייטינג.

<אילן שוחט: אני לא יודע גם אם ערוץ הכנסת זוכה לאותו רייטינג, וזה לא אומר שצריך לסגור אותו.

<אילן שוחט: דווקא כראש רשות מקומית, מן הכובע הזה שלי מבחינתי ככל שיהיו פחות אמצעי תקשורת באזורים שלי טוב לי שלתושבים שלי לא תהיה אפשרות למחות או להעיר הערות.

<אילן שוחט: אני חושב שיש לזה הרבה היבטים של שלטון ציבורי תקין, של ביקורת עניינית.

<אילן שוחט: הדבר הזה מבורך ותורם המון.

<אילן שוחט: דבר אחרון, אני לא מסתכל כרגע על אופוזיציה וקואליציה.

<אילן שוחט: יושבים פה אנשים מכל הגוונים.

<אילן שוחט: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לקחת את זה בתור אחריות שלה, להוביל את זה, להפוך את זה למשהו קבוע ולא שבכל שנה יצטרכו למצוא את עצמם מתחננים פה.

<אילן שוחט: הם למעשה הופכים להיות גם סחיטים באיזה מובן וזה פוגע באובייקטיביות שלהם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אתן את רשות הדיבור לנציג מן הדרום, שמוליק ריפמן, ראש מועצת שער הנגב, בבקשה.

<שמואל ריפמן: אני יכול להגיד רק משפט אחד.

<שמואל ריפמן: אני מסכים עם כל מילה של חבר הכנסת דב חנין ואני מניח שכל חברי הכנסת חושבים כמו דב חנין.

<שמואל ריפמן: צריך להביא את זה להחלטה עכשיו, כי אחרת לא עשינו כלום.

<שמואל ריפמן: אם ימשיכו לדון עוד שבועיים- - -

אבישי ברוורמן: אתה מכיר אותי לא מהיום, נכון?

<שמואל ריפמן: תודה.

<שמואל ריפמן: צריכה להתקבל החלטה עכשיו.

אבישי ברוורמן: היום תהיה החלטה והצבעה.

אבישי ברוורמן: מי שמוחא כפיים ייצא החוצה.

אבישי ברוורמן: בכנסת אסור למחוא כפיים.

אבישי ברוורמן: רון אילון, מנכ"ל "יס", בבקשה.

<רון אילון: צר לי שהדיון הזה, בנושא החדשות המקומיות, בגלל משהו שהוא בין אזלת-יד של ממשלה, חוסר יכולת לקבל החלטות, בריחה מאחריות, אפילו אי עמידה בתפקיד, ואגיד למי אני מתכוון, הופך להיות לדיון על מקומן של "יס" ו"הוט" במימון החדשות המקומיות.

<רון אילון: אין לי מה להגיד על חשיבותן של החדשות המקומיות וזה גם לא תפקידי, זה תפקידכם בתור חברי כנסת, בתור אנשי ציבור.

<רון אילון: אבל יש לי הרבה מה להגיד על כך שאתם מוצאים לעצמכם את הפתרון הקל.

<רון אילון: אתם מחליטים לקחת שתי חברות פרטיות, אתם לא מצליחים להעביר את זה במהלכים הדמוקרטיים הרגילים ואתם מחליטים, באיזה קונצנזוס מקרי, להטיל מס נוסף על חברות פרטיות.

<רון אילון: יכול להיות שהמס הזה יתגלגל לציבור, יכול להיות שהוא לא יתגלגל לציבור, אינני יודע.

<רון אילון: בעניין הזה אני חייב להגיד לכם, ובמילים לא פשוטות, שאני חושב שאתם לא עושים את תפקידכם.

<רון אילון: אתם יושבים ומהללים את עובדי החדשות המקומיות אבל אתם לא רואים את העובדים שלנו, שאם ההוצאה הזאת תושת עלינו נצטרך לצמצם בהם.

<רון אילון: דרך אגב, גם הם עובדים בפריפריה, רבותי, יש ביניהם יותר עובדי פריפריה מעובדי החדשות המקומיות, אם זה חשוב למישהו, אבל כנראה זה לא באמת חשוב כי הם לא אוחזים ביד עט ולא נמצאים מאחורי מצלמה אז היכולת שלהם להגיע אליכם קטנה ואתם פשוט לא רואים אותם.

<רון אילון: אנחנו נעבור שלב בדברי ימי הכנסת וכנראה נגיע גם למצב שבו חברות פרטיות יצטרכו לממן עובדים סוציאליים, כי האוצר מתנגד לממן עובדים סוציאליים, אולי גם נעשה כמה פעולות בחינוך, ושמעתי שבסל התרופות עדיין לא מימנו את כל התרופות שרוצים לממן אז בואו נמצא גם כמה חברות פרטיות שיממנו את סל התרופות.

<רון אילון: הפתרון שאתם עושים, מבחינתי הוא חציית קו אדום.

<רון אילון: אני חושב שאתם לא צריכים לעשות את זה.

<רון אילון: אם פיכם ולבכם שווים, אתם כאן בוועדה בידכם הכוח, תצביעו, כפי שאתם אומרים, שאוצר המדינה יממן את זה.

<רון אילון: אם זה כל-כך חשוב לעם ישראל, שאוצר המדינה יממן את זה.

<רון אילון: מדוע חברות פרטיות יממנו את זה?

<רון אילון: המהלך שנעשה כאן הוא מהלך פיסקלי, של הטלת מס נוסף שלא באמצעים פיסקליים.

<רון אילון: כאן אני מסתכל על ידידיי ממשרד האוצר, שמסתכלים רק על קופתם הקטנה ולא מסתכלים על משמעות המהלך שהם עושים כאן.

<רון אילון: להתחיל להטיל חובות ציבוריות על חברות פרטיות או על אנשים פרטיים ולהעדיף עובדים כאלה על פני עובדים אחרים זה מהלך שלא ייעשה.

<רון אילון: אני חושב שעליכם לשקול את זה שוב.

<רון אילון: אני לא מדבר לגופו של עניין.

<רון אילון: אם אתם סבורים שהחדשות המקומיות חשובות, בשביל זה אתם כאן, תדאגו שהן ימומנו.

<רון אילון: אם אתם סבורים שהן לא חשובות, אז בסדר, אבל התוצאה, שאתם מתהדרים ברעיון שזה חשוב אבל לא מסוגלים להעביר את זה במסדרונות הכנסת, אז מצאתם עכשיו איזו חברה שתעשה את זה.

<רון אילון: מה תעשו בפעם הבאה?

<רון אילון: תמצאו עוד חברה שתעשה את זה?

<רון אילון: כך מתנהגים?

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, מנכ"ל "הוט", בבקשה.

<הרצל עוזר: אני רוצה להמשיך מאותה נקודה.

<הרצל עוזר: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל יש כבר הצעה של חבר כנסת, שיפסיקו את הגבייה של רשות השידור ויפילו אותה עלינו.

<הרצל עוזר: זה כבר קיים.

<הרצל עוזר: אז יש גבול לכל תעלול, רבותי.

<הרצל עוזר: חבר הכנסת ברכה מבקש שתושבי מדינת ישראל יפסיקו לממן את האגרה ובמקומם "הוט" ו"יס" ואולי עוד כמה גופי שידור יממנו.

<הרצל עוזר: אז אולי גם את הכנסת נשפץ ואולי עוד כמה דברים?

<הרצל עוזר: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

<הרצל עוזר: אני אומר שוב, מדובר פה בשידור ציבורי.

<הרצל עוזר: העובדה ש"הוט" ו"יס" משדרות אותו עוד לא עושה אותן אחראיות לממן אותו, את השידור הזה.

<הרצל עוזר: אני מבין את הכוונה ואני חושב שהיתה כוונה טובה של פרופ' ברוורמן להביא את הצעת החוק הזאת.

<הרצל עוזר: אני מזכיר שבמתכונתו הבסיסית הוא היה חוק במימון ציבורי.

<הרצל עוזר: אבל משרד האוצר לא חושב שיש לזה הצדקה והוא לא מוכן, ומשרד התקשורת לא מוכן, אז מוצאים מי שיממן.

<הרצל עוזר: כפי שאמרתי בפעם הקודמת וכפי שידידי רון אילון אמר, זה סוג של תמלוגים.

<הרצל עוזר: כבר נלחמנו פעם אחת בבג"ץ בתמלוגים ויכולנו להחלטה השרירותית להפיל עלינו תמלוגים, ואנחנו נילחם פעם שנייה.

<הרצל עוזר: אני רוצה להתייחס לעוד שני נושאים בקצרה.

<הרצל עוזר: האחד הוא נושא העובדים.

<הרצל עוזר: למרות שאנחנו חושבים שאנחנו לא צריכים לממן, הסכמנו פה בדיון הקודם לנסות להציע הצעה לעובדים.

<הרצל עוזר: רצינו להציע הצעה לעובדים שתאפשר להם- - -

אבישי ברוורמן: סלח לי, אבל כולם מנסים לפתור את הבעיה בצורה המושכלת ביותר.

אבישי ברוורמן: יש הרבה דברים שאפשר להצהיר אך בסוף מה שחשוב לי הוא שיהיו חדשות מקומיות ושיהיו עובדים.

<הרצל עוזר: קודם כול, בנושא העובדים, למרות שאנחנו לא צריכים לממן הצענו כאן הצעה וניסינו להתכנס לאיזו הצעה, שמשום מה כולם תקפו אותה, חלק מחברי הכנסת והעובדים תקפו אותה.

<הרצל עוזר: אני רוצה להישיר אליך מבט, חברי חיים הר-זהב, ולהגיד שאתה יכול להסתכל בגאווה אל העובדים שלך ולהגיד להם: אני האיש שגרמתי לכם לא לעבוד, כי זה מה שעשית עכשיו ברגע זה.

<הרצל עוזר: אתה גרמת לכך שדחית- - -

<חיים הר-זהב: מה פתאום?

<חיים הר-זהב: אני תומך.

<חיים הר-זהב: אתה יכול להסתכל גם עליי ולהגיד אותם דברים.

<הרצל עוזר: אין בעיה.

<הרצל עוזר: אם החוק הזה עובר עכשיו אין לכם עבודה החל ממחר בבוקר.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, הפרעתי לך, סליחה.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, מנכ"ל "הוט", בבקשה.

<הרצל עוזר: אני כבר מסיים.

<הרצל עוזר: אני חושב שההצעה שהצענו, למרות ששוב אני אומר, לא היינו צריכים לקחת עלינו שקל אחד מן המימון, הצענו להשתתף במימון והצענו הצעה לעובדים.

<הרצל עוזר: שלצערי נדחתה, אבל זה החלטה שלכם, אתם מחליטים.

<הרצל עוזר: אין בעיה, ברור לכם שאף אחד מכם לא יעבוד החל מעוד יומיים.

<הרצל עוזר: ועוד דבר לגבי הסכום.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש שתיכנסו לחדר מאחור להתייעץ.

אבישי ברוורמן: אנחנו נצביע בשעה 15:55 כי הבטחתי לשמוליק ריפמן ולראש עיריית צפת שבעוד שעתיים הם יהיו בגליל ובנגב.

<לאה ורון: אולי ב-15:50.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, הפסקתי אותך עוד פעם.

<הרצל עוזר: ראשית, אמרתי שאנחנו לא צריכים לממן את זה ואני לא חושב שאתם כחברי כנסת צריכים להצביע בעד המימון הזה.

<הרצל עוזר: שנית, עוד לא עלה הנושא כמה זה עולה.

<הרצל עוזר: אני יכול להגיד לכם שהסכומים ששולמו בעבר היו סכומים מופרכים.

<הרצל עוזר: אפשר לדבר על הסכומים.

<הרצל עוזר: זה לא 18 מיליון שקל וגם לא 10 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה להתבטא?

אבישי ברוורמן: עו"ד אתי בנדלר מבקשת לשאול שאלה.

<אתי בנדלר: אמרת שהסכומים שהוצעו כאן, שדובר עליהם, לרבות הסכום של 10 מיליון שקלים, הם סכומים לא ריאליים, שאפשר להפיק חדשות מקומיות – ואני מוסיפה במילים שלי: גם איכותיות, באותה רמה שהופקו עד כה – בסכומים נמוכים יותר.

<אתי בנדלר: אולי אתה יכול להגיד על אילו סכומים מדובר.

אבישי ברוורמן: אני קצת מחדד.

אבישי ברוורמן: אתה בעצם אומר שבעבר מישהו "חתך פה קופון גדול".

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<הרצל עוזר: אגיד רק משפט אחד.

<הרצל עוזר: אפשר לעשות את זה ב-5 מיליון שקל.

<הרצל עוזר: אבל תנו לאנשים מומחים.

<הרצל עוזר: אולי חיים סלוצקי יכול להגיד.

<הרצל עוזר: האנשים שמפיקים היום את החדשות המקומיות אמרו לי, כפי שהם אמרו לפרופ' ברוורמן, שאפשר לעשות את זה בעלות של בין 4-6 מיליון שקל.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: אף אחד לא אמר את זה.

<ריקי כרמי: זה לא נכון.

<ריקי כרמי: זה ממש לא נכון.

<גדי אפריאט: זה כן נכון.

<גדי אפריאט: אנחנו הפקנו את זה.

<הרצל עוזר: סליחה, יואיל בטובו חנן פרץ להגיד, ואם לא אני אקריא פה את מה שהוא אמר.

<הרצל עוזר: אתם רוצים שאני אקריא?

<הרצל עוזר: הוא אמר את זה גם לפרופ' ברוורמן.

<הרצל עוזר: עוד משפט אחד.

<הרצל עוזר: אתם טוענים שזה לא נכון – אני אעשה את זה ב-5 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מר סלוצקי, רצית להוסיף משהו?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<חיים סלוצקי: שלום לכולם.

<חיים סלוצקי: אני בעל ערוץ 8, שהוא הערוץ הדוקומנטרי ב"הוט".

<חיים סלוצקי: יש במקביל ערוץ דוקומנטרי ב"יס", שזה אותו דבר.

<חיים סלוצקי: אני לא מדבר על החדשות המקומיות כרגע, זה לא ענייני, ובוודאי לא על העובדים, שלבי איתם, אלא אני מדבר על מה שיקרה ביום שאחרי.

<חיים סלוצקי: הרי ברור לי שברגע שלוקחים כסף מ"הוט" ו"יס" לוקחים מקופה אחת, מכיס אחד ומישהו יצטרך להיפגע.

<חיים סלוצקי: אתם הולכים לפגוע ביצירה הישראלית.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: זה בחוק יהיה עבירה.

<חיים סלוצקי: בחוק זה יהיה עבירה, אבל כך יקרה.

אבישי ברוורמן: לא, אל תשתמש בטיעון הזה.

<חיים סלוצקי: פרופ' ברוורמן, יש לי שערות לבנות מ-42 שנים שאני במקצוע.

<חיים סלוצקי: אנחנו הפסקנו את חדשות המדע בזמנו בגלל תמיכה בסרט הישראלי.

<חיים סלוצקי: אתה רוצה רשימה של דברים?

<חיים סלוצקי: אתן לך.

אבישי ברוורמן: אל תשתמש בזה.

<חיים סלוצקי: אני אומר לך מה החוק האמיתי בשטח, לא מה החוק בספרים.

<חיים סלוצקי: הפסיקו את חדשות המדע, שהפקתי 5 שנים, כי רצו לתת תמיכה לסרט הישראלי.

<חיים סלוצקי: מאיפה בא הכסף?

<חיים סלוצקי: הפסיקו את חדשות המדע, תוכנית החינוך הכי חשובה לנוער.

<חיים סלוצקי: היה דיון בכנסת, אמרו שיחזירו – כלום לא קרה.

<חיים סלוצקי: בואו נדבר על האמת.

<חיים סלוצקי: יש לי הרבה שנות ניסיון.

<חיים סלוצקי: אנחנו מייצרים בערוץ הזה 60 סרטים וסדרות.

<חיים סלוצקי: עובדים יותר מ-700 איש בערוץ, 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע, בפחות מעלות החדשות המקומיות.

<חיים סלוצקי: תקשיבו טוב למה שאני אומר לכם, אני עושה את זה.

<חיים סלוצקי: בעלות נמוכה בהרבה מהחדשות המקומיות עושים ערוץ שלם, 7 ימים בשבוע, ערוץ 8, ערוץ גם של "יס" וגם של "הוט" שזוכה בפרסים בכל מקום.

<חיים סלוצקי: אתם הולכים להרוס את היצירה הישראלית.

<חיים סלוצקי: יושב פה יושב-ראש פורום היוצרים.

<חיים סלוצקי: בבקשה, הוא ייתן לכם נתונים.

<חיים סלוצקי: יש פה את המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין שבודקת אותי והיא תיתן לכם את הנתונים.

<חיים סלוצקי: אנחנו מייצרים 700 מקומות עבודה בערוץ אחד, כפול שתיים זה 1,400 איש בערוץ דוקומנטרי אחד.

<חיים סלוצקי: את זה אתם הולכים להרוס עם החדשות המקומיות.

<חיים סלוצקי: זה לא יעלה על הדעת.

<חיים סלוצקי: לא יעלה על הדעת שתהרסו את היצירה המקומית, לא ניתן לכם, לא ניתן.

<חיים סלוצקי: אנחנו יותר חזקים, גם עם העט.

<חיים סלוצקי: אני מייצג 700 איש, יוצרים ועיתונאים.

מיכל רוזין: אתה יכול להסביר למה זה הורס?

מיכל רוזין: לא הצלחתי להבין.

<חיים סלוצקי: יש פה מועצה, שתגיד אם אני אומר נכון או לא.

מיכל רוזין: אני רוצה להבין למה זה הורס את היצירה.

<חיים סלוצקי: אגיד לך למה.

<חיים סלוצקי: הכול בא בסוף מכיס אחד.

<קריאה: זה תקציבים אחרים.

<קריאה: זה לא ממשלה שיש לה תקציבים אחרים.

<חיים סלוצקי: זה לא תקציבים אחרים.

<חיים סלוצקי: יש כיס אחד.

<חיים סלוצקי: זה אותו תקציב, זה אותו כיס.

<חיים הר-זהב: מאיפה אתם סבורים שזה יבוא?

<חיים סלוצקי: מאיפה אתם חושבים שזה יבוא, מאמא של הרצל עוזר?

<חיים סלוצקי: מאיפה זה יבוא?

<חיים סלוצקי: רבותי, 1,400 עובדים בתחום הדוקומנטרי – הנה יושב-ראש פורום היוצרים – הולכים הביתה.

<חיים סלוצקי: נראה אתכם שתתכנסו פה ב-2 בלילה, זה כל אנשי חדשות 2.

<חיים סלוצקי: אז בואו נסדיר את זה קודם.

<חיים סלוצקי: תשיתו את המימון על משרד האוצר ולא עלינו, זה מה שאני מבקש.

<חיים סלוצקי: לא מעניין אותנו לעשות חדשות.

<חיים סלוצקי: צריך להפיל את זה על משרד האוצר.

<קריאה: על מה זה ייפול?

<הרצל עוזר: אני מוכן לעשות את זה גם ב-5 מיליון שקל.

<הרצל עוזר: אני מפיק חדשות בכל יום.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה להחליף אותי, אז בוא אתן לך את הכיסא פה.

<חיים סלוצקי: לא, אני רוצה להגיד מה שיש לי.

<חיים סלוצקי: אין לי ברירה, אני נלחם על הבית.

אבישי ברוורמן: הסורים עוד לא על הגדרות, לא צריך להגזים, יש בעיות קשות יותר.

<חיים סלוצקי: יש לנו עט לא פחות מאשר להם, אפילו יותר חזקה.

<חיים סלוצקי: אל תתבלבלו, יש לנו עט יותר חזקה.

<חיים הר-זהב: המפסידים העיקריים הם תושבי הפריפריה.

אבישי ברוורמן: רבותי, היה לנו כאן סיפור עם "איקיוטק" שהיה די מפחיד והיה סדר.

אבישי ברוורמן: חיים הר-זהב, יושב-ראש ועד העובדים, ואחרי זה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

<חיים הר-זהב: אולי קודם חברי הכנסת, אדוני.

<חיים הר-זהב: אני אמתין בסבלנות.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, רצית לדבר?

מרב מיכאלי: כן, למרות שאנחנו פה מחכות לראות מה יהיה גורל המשא ומתן, אבל בינתיים צריך לשעשע את הציבור.

מרב מיכאלי: קודם כול, אני משתדלת לא ליפול לכל מיני אמירות סרקסטיות, כמו "יום סרט" ו"להביא טישו" וכאלה מין אמירות, אבל הדאגה שלכם לעובדים, במיוחד על-ידי "הוט", מאוד-מאוד מרגשת, כשהעובדים שלך מנהלים כבר שנה מאבק על כך שאתה מוציא אותם להיות עובדי קבלן ועובדות קבלן ואתם נאבקים בהם באמת באחד המאבקים הפחות יפים שהיו לעובדים ועובדות שמנסות להתאגד ולשמור על הזכויות שלהן.

מרב מיכאלי: אז הדאגה לעובדים באמת מרגשת אותי מאוד.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שגם כל אלה שהוצאו לעבוד אצל קבלנים וקבלניות תוך כדי המאבק הזה ישמחו לשמוע את הדאגה הזאת.

<הרצל עוזר: את מוזמנת לדבר איתם ותתפלאי כמה הם מרוצים.

מרב מיכאלי: הם היו אצלי לא פעם ולא פעמיים, הם פנו אליי, לשמחתי.

<ענבל לוי: אתם מביאים בריונים שיוציאו אותנו.

<ענבל לוי: ראינו את הדאגה שלכם.

מרב מיכאלי: הם פנו אליי לבקש את עזרתנו, שהיתה יכולה להיות מוגבלת מאוד, לצערי.

<הרצל עוזר: אגיד לך רק משפט אחד.

<הרצל עוזר: כאשר העברנו את העובדים להיות עובדי חוץ – ואגב, זה לא עבירה כי אין חברה במדינת ישראל שאין לה עובדי חוץ – כאשר הוצאנו אותם אמרנו שמוקד אחד יישאר וכל מי שירצה להישאר במוקד הזה מוזמן.

<הרצל עוזר: את יודעת כמה אנשים יש שם?

<הרצל עוזר: אף אחד, הם ביקשו מאתנו לעבור, כי התנאים שם טובים יותר.

<הרצל עוזר: דאגנו שהתנאים יהיו טובים יותר והם עובדים שם.

מיכל בירן: יש דברים שהם לא עבירה חוקית אבל הם כן עבירה מוסרית.

<הרצל עוזר: כמו להטיל מס על חברות פרטיות.

<הרצל עוזר: לא, זה יותר מוסרי.

<הרצל עוזר: תראי לי חברה אחת שאת מכירה במדינת ישראל שאין לה מיקור חוץ.

<הרצל עוזר: לכל חברה במדינת ישראל יש מיקור חוץ.

מרב מיכאלי: אז מה, זה לא עושה את זה ראוי.

<הרצל עוזר: תסלחי לי, אנשים שעובדים במזנון הכנסת הם עובדי הכנסת או עובדי קבלן?

מיכל בירן: אנחנו נלחמים נגד זה.

מרב מיכאלי: אל"ף, אנחנו נאבקות גם בזה, ואלוהים יודעת שפה רשימת הח"כיות והח"כים- - -

<הרצל עוזר: אי אפשר.

<הרצל עוזר: כל המשק הישראלי בנוי כך.

<הרצל עוזר: אתם משנים את המשק?

מיכל בירן: גם עבודת ילדים היתה מה שאי אפשר היה בלעדיו.

מרב מיכאלי: היו כל מיני דברים.

מרב מיכאלי: יש סטנדרטים לא ראויים, האנושות ממציאה כל הזמן.

מרב מיכאלי: אז מה?

מרב מיכאלי: שוב, רק ציינתי את הדבר הזה בתור התחלה.

מרב מיכאלי: דבר שני, מאוד מעניין, ופה צריך לפנות, מסכן עפר מרגלית, הוא נציג שר האוצר היחידי, מאוד אמיץ מצדך לבוא, אבל באמת הסירוב של משרד האוצר להקציב את הסכום הבאמת, תסלחו לי שאגיד, המצחיק הזה בשביל הדבר הכל-כך חשוב הזה.

מרב מיכאלי: אני בעיקר תוהה, נפתלי בנט, שר הכלכלה, שלא לומר האח של שר האוצר, חוזר ואומר בכל מקום כמה אסור להפיל על החברות, אסור להפיל על המעסיקים, אסור להפיל, אסור להפיל, אבל 5 או 10 או חלילה אפילו 15 מיליוני שקלים לא נמצא בשביל להקל על המעסיקים, פתאום כאן עובר הקו האדום, כאן על המעסיקים האלה לא מקלים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שיש גם צביעות.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות, אני חושבת שאי אפשר להפריז בחשיבות, וזה לפעמים קצת גולש לקלישאות, אז סליחה רגע, אני רוצה לדבר על החשיבות של החדשות המקומיות וזה, אפרופו, מס שיתגלגל על הציבור.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנא סוייד, חג המולד הסתיים, בוא.

מיכל בירן: חג שמח.

מרב מיכאלי: חג המולד הסתיים, הסילבסטר בפתח.

אבישי ברוורמן: סליחה, חברת הכנסת מרב מיכאלי בזכות דיבור.

מרב מיכאלי: דיברו פה שני המנכ"לים של "הוט" ו"יס" על המס שיתגלגל על הציבור כך או אחרת.

מרב מיכאלי: אגב, הוא יתגלגל גם אם הכסף הזה יבוא מן המדינה אז אם אתם דואגים לציבור זה נכון משני הצדדים.

מרב מיכאלי: אבל בואו נדבר לרגע על הציבור.

מרב מיכאלי: ידידי חבר הכנסת אטיאס, שר התקשורת לשעבר, שבוודאי יש לו ידע רב ויוכל לתרום לדיון.

מרב מיכאלי: שאני אמתין?

אריאל אטיאס: מתי אוכל להגיד משהו?

אבישי ברוורמן: נרשמת?

אבישי ברוורמן: אני רושם אותך חבר הכנסת אטיאס, אבל קודם תן לחברת הכנסת מיכאלי לסיים.

מרב מיכאלי: הציבור הזה, שיתגלגל עליו המס, שיתגלגל עליו בכל מקרה, לא משנה אם זה יבוא דרך הגבייה שלכם או דרך הגבייה של מס הכנסה, לא ש-15 מיליון השקלים האלה ישנו לציבור את מצבו אבל נניח, צריך להגיד שהחדשות המקומיות באמת מספקות לציבור הזה גם זווית אחרת לראות את העולם, אבל בעיקר זווית ביטוי אחרת.

מרב מיכאלי: אילו הייתם צופות וצופים בחדשות המקומיות, למשל בתחילת שנות האלפיים, הייתם הרבה פחות מופתעים ומופתעות מהמחאה הגדולה של 2011.

מרב מיכאלי: הייתם מוצאים ומוצאות שם באופן קבוע את בעלי המכולות הכורעות וכורעים תחת הנטל, הייתם רואים את המצוקה, גם של מעמד הביניים, הייתם רואים את דרום תל-אביב לא באופן שבו היא מוצגת היום בתקשורת הכללית, רק עם השנאה שלהם לזרות ולזרים, הייתם רואים מה קורה באמת ולא היתה מפתיעה אתכם המחאה של 2011 כהוא זה.

מרב מיכאלי: אני מרשה לעצמי להניח שאתם פחות צופים בחדשות האלה כי מתחילת ההיסטוריה של הכבלים הן נכפו עליכם הר כגיגית נגד רצונכם, ועד היום השידור שלהם הזה בחטא נמשך, ואכן בהזדמנות הראשונה שהיתה לכם עכשיו פתאום צמצמתם אותן ל-3 מהדורות, בוטלה המהדורה הערבית, מה שהפך אותן באמת שוב לפחות מייצגות, פחות משמיעות, פחות מראות, ולא בגלל שהיו אי-אילו קיצוצים.

<רון אילון: את טועה בעובדות.

<רון אילון: זה לא אנחנו.

<רון אילון: זה מדינת ישראל צמצמה.

מרב מיכאלי: זה מדינת ישראל אפשרה.

<רון אילון: לא, צמצמה.

<רון אילון: עד היום זאת היתה הוצאה ציבורית.

<רון אילון: עכשיו רוצים להפוך את זה להוצאה פרטית.

מרב מיכאלי: אני שומעת עד עכשיו רק איך אתם תעשו את זה ב-5 מיליון שקלים, תעשו את זה ב-4 מיליון שקלים, תעשו את זה בסכום כל-כך נמוך.

<רון אילון: את יכולה לפתור לנו את הבעיה ולהטיל את זה על משרד האוצר.

<רון אילון: תעשי את זה, כפי שאת רוצה, על חשבון משרד האוצר.

מרב מיכאלי: ברוך השם כאמור אני חושבת שזה צריך להיות משותף, ההוצאה צריכה להיות משותפת.

מרב מיכאלי: אין סיבה שלא תשתתפו בזה.

מרב מיכאלי: גם יחסית לעלויות שלכם סביר שתשתתפו בעלות של זה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שחלק מן הבעיה היא שזה נטע זר גם עבורכם.

מרב מיכאלי: תתחילו להיות מושקעים בחדשות המקומיות, הן יהיו גם יותר טובות, גם יותר ראויות וגם לכם יהיה אכפת מהן.

<רון אילון: גברתי, אני מברך אותך על הכושר הבלתי רגיל שלך בשניות להבין את הבעיה שלנו.

מרב מיכאלי: אולי לשם שינוי תשדרו אותן במקומות שיותר ציבור יכולה לצפות בהם, אולי תשדרו להן פרומואים, אולי הן ייהפכו להיות דבר שגם אתם יכולים לשים בחלון הראווה שלכם, פרט לסדרות הטובות בעולם, שהן אגב רלוונטיות לציבור במדינת ישראל הרבה-הרבה פחות מהחדשות המקומיות האלה.

מרב מיכאלי: פרופ' ברוורמן, אני מחזירה לך את רשות הדיבור, בינתיים.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אלי ברדה, ראש עיריית מגדל העמק, בבקשה.

<אתי בנדלר: עוד לא קראנו, אדוני היושב-ראש, את הצעת החוק.

<אתי בנדלר: אני עוד לא יודעת מה העקרונות.

<אלי ברדה: אעשה את זה בקצרה.

<אלי ברדה: אני ראש עיריית מגדל העמק, יושב-ראש מועצת הרשות לפיתוח הגליל.

<אלי ברדה: אתם מוזמנים מחר לוועידת הגליל בטבריה.

<אלי ברדה: אנחנו לא נגד "יס" ולא נגד "הוט".

<אלי ברדה: אנחנו בעד החדשות המקומיות.

<אלי ברדה: חשוב שהן ימשיכו להתקיים.

<אלי ברדה: אנחנו גם נגד לפגוע ב"הוט" וב"יס" או להטיל עליהן מטלות שהן לא יכולות לעמוד בהן.

<אלי ברדה: אני טוען שצריך לאמץ הצעה שקובעת שיוקצו 10 מיליון שקל, 5 מיליון שקל מתקציב המדינה ו-5 מיליון שקל ממקורות אחרים.

<אלי ברדה: תקימו צוות שיבחן את העניין הזה.

<אלי ברדה: מצד אחד, אני בעד החדשות המקומיות, ומצד שני, אני לא רוצה לפגוע ב"יס" וב"הוט".

<אלי ברדה: בסופו של דבר בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית לפעמים זה מה שהתושבים רואים, את התוכניות של הערוץ המקומי הזה ואת כל התוכניות שמביאים, גם ביקורת על הרשויות וגם עבודה לאנשים.

<אלי ברדה: אני חושב שצריך לשמור על הפעילות הזאת, היא ערכית, היא חשובה.

<אלי ברדה: מצד שני, לא הייתי ממהר להטיל את זה על מישהו אחד.

<אלי ברדה: אני חושב שהרבה כסף מסתובב.

<אלי ברדה: צריך להפנות אותו לאפיק הזה.

<אלי ברדה: הוא עניין ערכי, עניין חדשותי ועניין שחשוב לפריפריה, בלי לפגוע בשתי החברות הללו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: הלוואי וזה היה כל-כך פשוט.

אבישי ברוורמן: יושב-ראש הוועד, חיים הר-זהב, בבקשה.

<חיים הר-זהב: ברשותך, אדוני, קודם כול אני רוצה להודות לך ולוועדה על התמיכה שלכם בחדשות המקומיות, ואני לא אומר את זה כנציג העובדים.

<חיים הר-זהב: אמרנו את זה גם בישיבה האחרונה, שבבחירה בין בלעדינו עם חדשות מקומיות טובות – וזה באמת היה נדיב מצדכם, ואני לא ציני, גם מנכ"ל "יס" וגם מנכ"ל "הוט" –ובין לקלוט חלק מן העובדים בלי חדשות מקומיות, אנחנו מעדיפים את האופציה שהחדשות יישארו כי אנחנו באמת מאמינים במה שאנחנו עושים.

<חיים הר-זהב: אני מבין שנאמרים כל מיני מספרים.

<חיים הר-זהב: הדבר היחיד שאני מבקש לרגע, תיכף בטח יאיר טרצ'יצקי ידבר על העניין העיתונאי, אבל כוועד העובדים אנחנו מבקשים – 18 מיליון שקלים, אני מסכים לגמרי, ואמרתי את זה גם לפרוטוקול, זה מספר נכון רק כשרוצים להתפיח את כיסיו של מפיק פלוני או פלמוני, וזה מה שקרה פה בשנים האחרונות.

<חיים הר-זהב: אני אומר את זה ישר ולעניין, אין לי מה להפסיד מזה.

<חיים הר-זהב: לצערי, לדאבוני, בהוצאה של 18 מיליון שקלים לא היתה הצדקה שיהיו רק 3 מהדורות, היו צריכות להיות 6, 7 או 8 מהדורות, כי העלות היא לא 18 מיליון שקל.

<חיים הר-זהב: במאה העשרים-ואחת המצלמה קטנה, זה לא שנות השישים שאז לבנות אולפן עלה מיליארדי שקלים, אנחנו לא בסיטואציה הזאת.

מרב מיכאלי: גם צריך שהאולפן שנבנה יחזור לכספי המדינה.

<חיים הר-זהב: 18 מיליון שקל בסיטואציה של 3 מהדורות – אני לא אומר שזה הרבה, אני אומר שזה המון.

<חיים הר-זהב: אבל אני אומר דבר אחד, צריך להבין שאם אנחנו לא רוצים עוד פעם להתפיח את כיסיהם של מפיקים שיגזרו קופון בין הגורם שיממן – בין אם זה "יס" ו"הוט", אני, האוצר, הוא, זה לא משנה – אני מבקש דבר אחד, שזה כן ייעשה עם העובדים האלה, ואסביר למה.

<חיים סלוצקי: ממש לא.

<חיים סלוצקי: זה לא חוקי.

<חיים סלוצקי: לא יקום ולא יהיה.

אבישי ברוורמן: מר סלוצקי, כל אחד אומר את דבריו בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: היה פה השופט וינוגרד בישיבה הקודמת, היתה לו זכות דיבור והיו גם מי שלא הסכימו אתו.

<חיים הר-זהב: ברשותכם, אסביר מדוע.

<חיים הר-זהב: המטרה שלנו לא להתפיח את כיסיהם של מפיקים.

<חיים הר-זהב: אני אומר לכם בהגינות, ב-10 מיליון שקלים, 10.5 מיליון שקלים אפשר לעשות חדשות טובות, אבל זה בתנאי שאין עוד גורם נוסף שגוזר קופון.

<חיים הר-זהב: אם צריך להיות עוד גורם שגוזר קופון צריך לחשב את הדלתא הזאת.

<חיים הר-זהב: אם יביאו עוד מפיק, לא משנה מי הוא יהיה, שייקח 3 או 4 מיליון שקלים – ב-6 מיליון שקלים אי אפשר לעשות טלוויזיה.

<חיים סלוצקי: אני עושה טלוויזיה.

<חיים הר-זהב: "תכלס" זה אמור לעלות בסביבות 10-10.5 מיליון שקל.

<חיים הר-זהב: אם רוצים לעשות את זה לא ישירות מול העובדים אלא דרך מפיק, שיעלו את הדלתא בהתאם.

אריאל אטיאס: מה אתה רוצה שיהיה כתוב בסוף, 10 מיליון שקל במקום 18 מיליון שקל?

<חיים הר-זהב: בכפיפות לגורם המחליט.

<חיים הר-זהב: אם הגורם שמפיק את זה, שמשלם את זה, רוצה להכניס פנימה מפיק נוסף שיחתוך את ליטרת הבשר אז בבקשה לכלול את ליטרת הבשר מעל 10 מיליון שקל.

<חיים הר-זהב: אם היא נכללת בתוך ה-10 מיליון שקל – אין טלוויזיה ב-4-5 מיליון שקל.

מיכל בירן: הוא אומר שאם זה לא בהסכמה ועושים את זה "על הראש" של העובדים אז זה צריך כבר להיות 18 מיליון שקל, כי זה יהיה עם מפיקים.

מיכל בירן: אם עושים את זה בהסכמה עם העובדים אפשר לסגור ב-10 מיליון שקל.

<חיים הר-זהב: נכון, זה הדלתא.

<חיים הר-זהב: הדלתא היא ליטרת הבשר.

<חיים סלוצקי: מאיפה הבאת את זה?

<חיים סלוצקי: סליחה, מה הידע שלך?

<חיים סלוצקי: אני עובד 43 שנים.

מיכל בירן: אני רק מפרשת את מה שאמר חיים הר-זהב ואני מאמינה לו יותר מאשר אני מאמינה לך.

<חיים סלוצקי: אני עובד 43 שנים, עושה מהדורות חדשות בכל ערב.

<חיים סלוצקי: לא צריך את הסכום הזה.

<חיים סלוצקי: מאיפה את מבינה?

<חיים סלוצקי: אני נורא מתפלא.

<חיים סלוצקי: תשאלי את המקצוענים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתחיל להגיע לסיכום, שמוליק ריפמן עוד צריך לחזור הביתה.

<קריאה: חיים הר-זהב בעצמו אמר שזה 10 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: סליחה, חיים הר-זהב ברשות דיבור.

<חיים הר-זהב: אגיד רק משפט אחד אחרון.

<חיים הר-זהב: כעובדים, בסוף אנחנו בסך הכול פועלים, לא יעזור כלום, אנחנו עיתונאים, כתבים, צלמים, אנשי קונטרול.

<חיים הר-זהב: אנשי עסקים גדולים לא היינו, וכנראה גם לא נהיה.

<חיים הר-זהב: אם היינו יכולים להיות – וואלה, כנראה היינו מרוויחים יותר מ-5,000 שקל בחודש שרובנו מקבלים.

<חיים הר-זהב: אבל יחד עם זאת, עשינו צעד לקראת זה, התכוננו ליום הזה, הקמנו חברה כדי להפיק את החדשות המקומיות.

<חיים הר-זהב: אני מבקש לומר בין אם זה יהיה משרד האוצר ובין אם זה יהיה "יס" ו"הוט", אני מצהיר כאן לפרוטוקול, אין לי בעיה שזה יהיה הכי שקוף בעולם ושכל שקל רווח מעל העלות יחזור בחזרה לגורם המממן, עד כדי כך.

<חיים הר-זהב: אין לי עניין להרוויח מחדשות מקומיות.

<חיים סלוצקי: לא חשבתי שאנחנו עוסקים בקידום איזו חברת חדשות חדשה, אז בואו נכניס גם את זה לסדר היום.

<חיים הר-זהב: תוסיפו את הדלתא של ליטרת הבשר.

<חיים סלוצקי: אני לא מאמין שאנחנו יושבים בוועדת הכלכלה של הכנסת ודנים בעבודה לאנשים.

<חיים סלוצקי: רבותי, לאן הגענו?

<מיכל רפאלי כדורי: רפובליקת בננות.

<חיים סלוצקי: עכשיו אנחנו עוסקים בחברה של חיים הר-זהב.

<חיים סלוצקי: מה הדבר הזה?

קריאות: - - -

<ריקי כרמי: כל אלה שיושבים פה החדשות המקומיות הן שלהם.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש מכם, כל אחד יכול לומר בכנסת מה שהוא רוצה.

אבישי ברוורמן: הוא יכול להגיד דברים שלפעמים הם לא נכונים ולפעמים הם כן נכונים, אבל עדיין – זה עלול להשתנות – אנו חיים בדמוקרטיה וכל אחד יגיד את דעתו בכנסת, אפילו אם אנשים חושבים שהיא לא מדויקת.

אבישי ברוורמן: משפט אחרון, מר הר-זהב.

<חיים הר-זהב: משפט אחרון לחלוטין.

<חיים הר-זהב: אני מקבל את עמדתם ואני גם מקבל את מה שהרצל עוזר אמר לי בשבוע שעבר כאן לפרוטוקול: "אתם לא תעבדו".

<חיים הר-זהב: יושבים פה חברים שלי, ואתם תשבו בשקט, ברשותכם.

<חיים הר-זהב: יושבים פה חברים שלי שמחר בשעה 12 בלילה, כאשר כל העולם יתנשק, יהפכו למובטלים.

<חיים הר-זהב: שלא יעשו את זה דרכנו, סבבה, אני מקבל, אז שיעשו את זה במחיר יקר יותר, כי מה לעשות, חדשות מקומיות אמיתיות עולות 10 מיליון שקלים, בלי ליטרת הבשר.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מחכה עוד לשמוע אם יש פה דברים כלשהם, אני רוצה להתחיל להתקדם בהצעת החוק.

אבישי ברוורמן: פחות או יותר ברור לי לחלוטין, ואני אומר את זה עכשיו, נחתכו פה קופונים בלתי רגילים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי את האינפורמציה בתקופה האחרונה והזדעזעתי מן המספרים לאור ההוצאות האמיתיות.

אבישי ברוורמן: ולכן גם בסיכום שלך וגם בשיחתי עם עוד מישהו מתברר שמדובר פה על 10 מיליון שקלים.

מיכל בירן: 10 מיליון שקלים זה בלי שגוזרים מזה קופון.

אבישי ברוורמן: הסיכום הוא 10 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: מעבר ל-10 מיליון שקלים, הדבר שהכי הייתי רוצה, עוד לפני שהנחתי את הצעת החוק, כדי שיהיו חדשות בפריפריה, כדי שהעובדים יועסקו הייתי שמח שמשרד האוצר היה עושה את זה.

אבישי ברוורמן: התחננתי, שכבתי על הגדר, דיברתי עם כולם, כולל יעל מבורך, שהעריכה את זה עד עכשיו, והיתה - - - מאוניברסיטת בן גוריון שעבדה אתנו ביחד.

אבישי ברוורמן: יושב פה עפר מרגלית ממשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אם אני מעביר עכשיו את ההצעה הזאת עם משרד האוצר אז עשיתי את הדברים מאוד-מאוד יפה, 5-6 מיליון שקל "הוט" ו"יס", 5 מיליון שקל משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אני יכול לעשות את זה, זה הכי פשוט.

אבישי ברוורמן: מה שיקרה בממשלה – משרד האוצר יודיע לי, ולמשרד האוצר יש וטו, שהוא מפיל את זה, וברגע שהוא מפיל את זה אין כלום, אין חדשות מקומיות, אין שום דבר.

אבישי ברוורמן: לכן אם אני רוצה שיהיו חדשות מקומיות יש לי אפשרות אחת, להעביר את זה עכשיו עם ה-10 מיליון שקל בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: אני עוד מחכה לראות אם תהיה הסכמה, יכול להיות שננסה לעשות את זה לשנתיים.

אריאל אטיאס: משרד האוצר נותן משהו?

אבישי ברוורמן: אפילו לא גרוש.

אבישי ברוורמן: אפס.

אבישי ברוורמן: משרד האוצר לא ייתן.

<קריאה: למה?

<מיכל רפאלי כדורי: אבל למה "לשכב" עלינו?

אבישי ברוורמן: רבותי, שמעתי אתכם.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני יכול לעשות רק דבר אחד.

אבישי ברוורמן: האופציה היא, או שעכשיו אחליט שזה משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: הלא ההצעה הזאת – וכולם פה לא תמימים – הגיעה לוועדת השרים לענייני חקיקה.

אבישי ברוורמן: ביקשתי משר האוצר, ביקשתי מהשר ארדן.

אבישי ברוורמן: היה ברור שאין.

אבישי ברוורמן: לכן, מכיוון שחשוב לי, אחרת לא הייתי מעורב בתוך כל המאבק הזה, שיהיו פה חדשות מקומיות ושישכרו עובדים ושהדבר הזה יקרה, לכן זה הדבר הטוב ביותר שאפשר לעשות כרגע.

אבישי ברוורמן: מי שרוצה את הטוב ביותר, ייסגרו לו החדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: ברגע שמשרד האוצר יגיד "נייט", אין חוק.

אבישי ברוורמן: זה הסיכום.

אבישי ברוורמן: לכן אני אומר, הקופון פה כבר ירד.

אבישי ברוורמן: יש פה קופון גדול ואני לא רוצה לפתוח אותו.

אבישי ברוורמן: היה פה קופון גדול, חיים סלוצקי וחיים הר-זהב אמרו את זה משני הצדדים.

אבישי ברוורמן: 10 מיליון שקל זה מספיק, ואולי פחות.

אבישי ברוורמן: אני רוצה עכשיו להגיע לסיכום, שנתחיל לקרוא את הצעת החוק.

אריאל אטיאס: אבל הורדת את הסכום, אדוני.

אריאל אטיאס: אני לא מבין.

אריאל אטיאס: אני לא מבין מה אתה אומר.

אריאל אטיאס: הורדת את הסכום מ-18 מיליון שקל ל-10 מיליון שקל על חשבון שתי החברות.

אריאל אטיאס: משרד האוצר מקציב אפס.

אריאל אטיאס: מה המשמעות?

אריאל אטיאס: שיאיר לפיד, שהגיע מהטלוויזיה, סוגר טלוויזיה.

אריאל אטיאס: זה המשמעות.

<קריאה: נו, באמת.

גילה גמליאל: ומפטר 70 עובדים.

גילה גמליאל: זה מה שיאיר לפיד עושה.

אריאל אטיאס: זאת האמת.

אריאל אטיאס: הוא מפטר עובדים.

אריאל אטיאס: גבורה גדולה שהחדשות המקומיות נמשכות על חשבון זה שהמדינה מסירה את האחריות שלה?

גילה גמליאל: האלטרנטיבה היא, פקיד משרד האוצר שנמצא פה אמר שזה עבר ועדת שרים לענייני חקיקה ולא ידענו את זה אפילו.

אריאל אטיאס: עברה החלטה שהמדינה מממנת.

גילה גמליאל: לא, ההצעה שמונחת על השולחן עברה בוועדת השרים לענייני חקיקה.

גילה גמליאל: אמרתי לו שיבדוק עם השר שלו אפשרות לשינוי.

<לאה ורון: כל הצעת חוק שנידונה בכנסת עוברת בוועדת השרים לענייני חקיקה.

גילה גמליאל: ברור, כך אמרתי לו.

<קריאה: למה על חשבון היצירה המקורית?

<קריאה: אולי על חשבון תחנות הדלק?

אריאל אטיאס: באים לפה כאילו עם איזו בשורה, אבל מה שקורה, יאיר לפיד סוגר טלוויזיה.

אריאל אטיאס: עובדים עלינו.

גילה גמליאל: יושב כאן נציג משרד האוצר ומה שיש לו לומר בניסיון להגיע לפשרה, שזה כבר עבר את ועדת השרים לענייני חקיקה.

<רון אילון: זה אותו משרד אוצר שאחרי זה בוכה ש"יס" ו"הוט" יקרים מדי, אבל כשנוח לו הוא מפיל את ההוצאה עלינו.

<רון אילון: למה אנחנו יקרים מדי?

<רון אילון: בגלל סוג כזה של חקיקה.

<רון אילון: לאן הולך מיליארד שקל של רשות השידור?

<רון אילון: אי אפשר למצוא שם 10 מיליון שקל לחדשות מקומיות?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אטיאס, תקשיב אליי.

אבישי ברוורמן: אני משחק פה כרגע לא אופוזיציה-קואליציה.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על החדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: אתה אדם חכם מאוד.

אריאל אטיאס: גם אני מסתכל על החדשות המקומיות.

אריאל אטיאס: בתקופתי- - -

<שמואל ריפמן: תחזור.

אבישי ברוורמן: יש לי אפשרות פשוטה מאוד.

אבישי ברוורמן: אם לא אעביר את הצעת החוק בצורה הזאת משרד האוצר יפיל את זה ואז אין חדשות מקומיות.

מיכל רוזין: אבל יש פה אמירה של חברי כנסת גם מן הקואליציה וגם מן האופוזיציה, אז בואו נצביע ככה.

מיכל רוזין: בואו נראה מה יקרה אחר-כך במליאה.

גילה גמליאל: אני מוכנה להצביע בעד ש-5 מיליון שקל יוטלו על משרד האוצר.

אריאל אטיאס: מה קרה?

אריאל אטיאס: עושים פה עליהום על יאיר לפיד על סגירת טלוויזיה?

אבישי ברוורמן: לא רציתי שתיכנסו פה איש במשנהו.

אבישי ברוורמן: מה שחיים סלוצקי עשה, לא אהבתי את זה, ואני מעריך אותו.

גילה גמליאל: זה הכי הגיוני, אבל נציג משרד האוצר לא רוצה לדבר עם השר שלו.

מיכל רוזין: אז אנחנו נעביר את זה ולקראת ההצבעה במליאה נדבר עם השרים, שר התקשורת ושר האוצר.

אבישי ברוורמן: אני שואל את חיים הר-זהב, כל מה שעשיתי פה היה בשביל חדשות מקומיות – אני מסתכל על שמוליק ריפמן, אני מסתכל על אלי ברדה, אני מסתכל על אילן שוחט ראש עיריית צפת – ובשביל העובדים.

אבישי ברוורמן: ספגתי פה גם קצת רפש שלא היה מגיע לי.

אבישי ברוורמן: לא חשוב לי הרפש.

אבישי ברוורמן: אני חושש עכשיו – הלא אני מעריך את גילה גמליאל מאוד – שאם נלך בדרך הזאת, אין לי בעיה ללכת בדרך הזאת, 5 מיליון שקל משרד האוצר ו-5 מיליון שקל "הוט" ו"יס", אבל אני חושש שזה יביא לבעיה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע עכשיו מהשר לפיד שהוא יתמוך בדבר הזה.

אבישי ברוורמן: אני חושש שאם אעביר את זה הם יפילו את הכול ואתם תפוטרו ולא יהיו חדשות מקומיות בכלל.

<קריאה: איפה השר ארדן?

גילה גמליאל: 5 מיליון שקל משרד האוצר יצטרך לשלם להם דמי אבטלה.

גילה גמליאל: אז בואו נראה אותו שהוא יפטר פה את העובדים.

מיכל רוזין: זה פשוט סכום מגוחך, האמת צריכה להיאמר.

אבישי ברוורמן: רבותי, העמדה שלי, זה לא זמן לחתוך יותר קופונים על החדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: אני שואל את מר מרגלית, הייתי מעדיף, אתה יודע, אמרו פה כבר שאפשר לייצר חדשות מקומיות בסכום של 5-6 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: זה באמת סכום אפסי, שיוצר פה רצון טוב לכולם.

אבישי ברוורמן: אם הייתי יודע ששר האוצר עושה את זה – האמן לי, אני פוליטיקאי קטן, יש פה פוליטיקאים טובים בהרבה ממני.

נחמן שי: אפילו אבישי ברוורמן ייתן לו קרדיט על זה.

אריאל אטיאס: אפילו ש"ס תוציא לו הודעת ברכה.

גילה גמליאל: אפילו אני אברך אותו.

אבישי ברוורמן: גם good will יש לו.

אבישי ברוורמן: אבל אני לא רוצה לשחק את המשחק הזה.

אריאל אטיאס: מהטלוויזיה הוא הרוויח 19 מנדטים.

אריאל אטיאס: לא ישמור להם אמונים?

אריאל אטיאס: הוא לא מתבייש?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אטיאס.

אריאל אטיאס: אני עוזר לך, נשמה, אתה מן האופוזיציה.

אריאל אטיאס: ..

אבישי ברוורמן: אבל אתה עוזר לי על חשבון אלה.

אבישי ברוורמן: אני יכול לעשות את זה כרגע כפי שאתה ומיכל רוזין רוצים.

אבישי ברוורמן: ברגע שזה יקרה, אם משרד האוצר יפיל את זה – אין חדשות מקומיות.

אריאל אטיאס: "על הראש" של יאיר לפיד.

<שמואל ריפמן: חבר הכנסת אטיאס, מה שעומד על הפרק, או שאתם מצביעים בעד, ואני מציע לכולם להצביע בעד הצעת החוק כפי שהיא, כפי שמציג אותה חבר הכנסת ברוורמן.

<שמואל ריפמן: כל דבר אחר, המשמעות היא שאין חדשות מקומיות, לא בנגב, לא בגליל ולא במקומות אחרים.

<שמואל ריפמן: שתי החברות הקטנות האלה, "יס" ו"הוט", מסוגלות לספוג את אותם 12-13 מיליון שקלים.

<שמואל ריפמן: אל תוותר להם, יש להם מספיק כסף.

<רון אילון: אולי תממן את זה מכיסך, אדוני?

<הרצל עוזר: את השיפוץ של הלשכה שלך אני גם מסוגל לממן.

<הרצל עוזר: אתה רוצה שאני אשפץ?

<שמואל ריפמן: אדוני, אזכיר לך שאף פעם לא רציתם להגיע לפריפריה, לחצו עליכם.

<שמואל ריפמן: בגלל זה הקימו את "יס".

<רון אילון: אולי היית נותן את זה מכיסך.

<שמואל ריפמן: לא רציתם להגיע לפריפריה.

<רון אילון: מאיפה אתה שואב את החוצפה?

<שמואל ריפמן: אני מדבר על "הוט".

<רון אילון: אתה יודע כמה עובדים יש לנו?

<רון אילון: תממן את זה מכיסך.

<מיכל רפאלי כדורי: תסלחו לי, אין מוצב ש"יס" לא מגיעה אליו, מהחרמון ועד אילת.

<שמואל ריפמן: אל תספרו לי סיפורים.

<שמואל ריפמן: אני חי בפריפריה.

<מיכל רפאלי כדורי: לך תראה צלחות של "יס" בחרמון.

קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, 3 דקות תצעקו אחד על השני.

<מיכל רפאלי כדורי: עד שהקימו את "יס" הכסף שחברות הכבלים לקחו הביתה- - -

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, הוא שאל אותי ואני רוצה לענות לו.

אבישי ברוורמן: רבותי, שר התקשורת לשעבר, חבר הכנסת אטיאס, בזכות דיבור, ואחרי כן עפר מרגלית.

אריאל אטיאס: מר ריפמן היקר, אני לא צריך שתסביר לי מה זה חדשות מקומיות כי הייתי במשרד הזה 3 שנים.

<שמואל ריפמן: עשית את זה טוב.

אריאל אטיאס: ובתקופתי ירד מהתמלוגים – כבר נסגרו החדשות המקומיות והעברנו את זה ל-JCS.

אריאל אטיאס: מהתמלוגים שהחברות היו משלמות עשו את זה.

אריאל אטיאס: כלומר, אני לא עושה הנחות לאף אחד והם יורדים לממן, לא 18 מיליון שקל אלא 36 מיליון שקל.

אריאל אטיאס: בסדר?

אריאל אטיאס: אני מדבר על אחריות המדינה, ושיאיר לפיד, שעשה 19 מנדטים מהטלוויזיה, בעזות מצח סוגר טלוויזיה.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אריאל אטיאס: מר ברוורמן מן האופוזיציה, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אריאל אטיאס: תגיד לי אתה, האם נראה לך סביר שהם יאיימו על העובדים בשביל 5 מיליון שקל?

אריאל אטיאס: תן לו שני סטטוסים בפייסבוק, סקר לשבוע הבא – 30 מיליון שקל הוא יביא לך, לא 5 מיליון שקל.

אריאל אטיאס: איזה מין דבר זה?

אריאל אטיאס: משרד האוצר בורח מאחריות בגלל שיש לו איזו תשובה להגיד, שאם לא – זה ייסגר.

אריאל אטיאס: יש פה רוב בכנסת להצעה שאמרת, חצי-חצי.

אריאל אטיאס: אף אחד מבין מי שיושב כאן אין לו שום עניין לא ב"הוט" ולא ב"יס", ואני בוודאי בכובע שבו ישבתי יודע שהם שילמו הרבה כסף, וזה לא הנושא.

אריאל אטיאס: הנושא הוא האם משרד האוצר יכול להרשות לעצמו לפטר עובדים בזמן שיש גלים של פיטורים, להמשיך עוד, ואז להגיד: תשמעו, אם לא תפילו את זה על החברות לא יהיו חדשות מקומיות.

אריאל אטיאס: סליחה, העובדים האלה הם לא באחריותו של שר האוצר?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אטיאס, תודה.

אבישי ברוורמן: עפר מרגלית, בבקשה.

מיכל רוזין: לא שמענו ממשרד התקשורת.

<רון אילון: אין ממשלה.

<רון אילון: יש פה רק חברות פרטיות.

אבישי ברוורמן: מספיק! אני מבקש.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור את זה.

<מיכל רפאלי כדורי: האופוזיציה תדאג.

אבישי ברוורמן: עפר מרגלית, אני מסתכל כל הזמן על חיים הר-זהב.

אבישי ברוורמן: ההצעה הזאת היא כמובן ההצעה הטובה ביותר.

אבישי ברוורמן: גם, מצד אחד, התבררו פה, בתוך כל השיח שהתפתח בשבוע-שבועיים האחרונים, דברים שלא ידענו, וחששנו שיש פה קופון גדול שאפשר להוריד אותו.

אבישי ברוורמן: מצד שני, מימון של משרד האוצר, מימון חלקי, כולל נטל מסוים על החברות, היה מביא את זה עם good will ובהסכמה.

אבישי ברוורמן: אני יודע שלך אין את הסמכות להחליט.

אריאל אטיאס: יש לו.

אריאל אטיאס: 5 מיליון שקל – קטן עליו, הוא מחליט על זה בקלות.

גילה גמליאל: ממתי הרפרנטים מבקשים אישור מהשר?

גילה גמליאל: זאת פעם ראשונה שאני שומעת.

מיכל רוזין: אז תממן 4.999 מיליון שקל.

גילה גמליאל: בוועדת הכספים דאגתי ל-10 מיליון שקלים לפעילות של נפגעות תקיפה מינית, ביחד עם מרב מיכאלי ומיכל בירן, ודנו עם רפרנט מאגף התקציבים, ואפילו לא שאלו את שר האוצר.

גילה גמליאל: אז 5 מיליון שקל רפרנט אגף התקציבים לא יכול להעביר?

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה את הריבים האלה, אני לא רוצה שתשסו פה בין יוצרים ובין אחרים.

אבישי ברוורמן: נמאס לי מהשיסוי הזה.

אבישי ברוורמן: פעם אחת שיגיעו כאן לפשרה הגיונית.

אבישי ברוורמן: מר מרגלית, יש כאן אפשרות לגמור את כל הסיפור הזה עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני שואל אותך, אני לא רוצה לעשות את מה שאמר ידידי שמוליק ריפמן, כי אם אני אעשה את זה ואתה תגיד אחר-כך שמשרד האוצר מפיל את זה – אין חדשות מקומיות אחרי כל הנאומים של אופוזיציה-קואליציה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שכן יהיו חדשות מקומיות, זאת הסיבה שעשיתי את זה.

אבישי ברוורמן: אתה נותן לי חוט, או לא?

<עפר מרגלית: לפני כחצי שנה נגמרו התמלוגים והגיעו אל משרד האוצר.

<עפר מרגלית: אמרו: חבר'ה, אם אתם לא מתערבים בזה עכשיו יהיו לנו מפוטרים.

<עפר מרגלית: אנחנו מתחייבים, אם יהיה פה תקציב ביניים עד להסדר, שהנושא הזה ייפתר.

<עפר מרגלית: היתה התחייבות של יושב-ראש ועד העובדים.

<עפר מרגלית: הוא ישב אצל סגן שר האוצר ואמר: אני אישית חושב שלא נכון שמדינה תממן חדשות.

<עפר מרגלית: זה התחייבות של העובדים מול סגן שר האוצר.

מיכל רוזין: הסיפור פה הוא לא העובדים.

מיכל רוזין: הסיפור כאן הוא על מי אנחנו חושבים מוטלת האחריות.

<עפר מרגלית: כרגע היתה התחייבות, גם של יושב-ראש הוועדה מול שר האוצר ומול שר התקשורת- - -

אבישי ברוורמן: כי אחרת לא היתה עוברת הצעת החוק הזאת, ברור.

<עפר מרגלית: היתה התחייבות, גם במליאה וגם בוועדת השרים לענייני חקיקה, שהמימון לא יהיה על אוצר המדינה.

<עפר מרגלית: זאת ההצעה שהונחה על שולחן הממשלה, בזה הממשלה תמכה וזאת עמדתנו.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אני חוזר ואומר, האפשרות- - -

מיכל רוזין: ידעתי מה הוא רוצה להגיד.

<עפר מרגלית: אני מייצג פה את עמדת הממשלה.

מיכל רוזין: השאלה אם אתם מוכנים לשקול את זה כהוראת שעה לשנה.

<עפר מרגלית: לא.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: אני לא מבינה.

גילה גמליאל: הוראת שעה את לא צריכה שהוא ישקול.

גילה גמליאל: אנחנו יכולים להעביר פה הוראת שעה לשנה.

גילה גמליאל: בזה אל תדאגי.

מיכל רוזין: כולל 5 מיליון שקל שיושתו עליהם.

<הרצל עוזר: פרופ' ברוורמן, משפט קצר.

<הרצל עוזר: אתמול העבירו 75 מיליון שקלים, בלי למצמץ, לחברה פרטית שאמורה לעשות אינטרנט, בלי אבני דרך, בלי כלום, בלי להתרגש בכלל, בלי עובדים.

<הרצל עוזר: 75 מיליון שקלים.

<הרצל עוזר: תראו מה עושים על 10 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: רבותי, נתחיל לקרוא את הצעת החוק.

<אורי רוזנווקס: אני מבקשים את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: חיים סלוצקי כבר אמר את הדברים.

<אורי רוזנווקס: הוא לא מייצג אותנו.

<אורי רוזנווקס: אני יושב-ראש פורום היוצרים.

<אורי רוזנווקס: אני מקשיב לשני האדונים שיושבים פה משני הצדדים שלנו, שאנחנו לא תמיד בהסכמה איתם.

<אורי רוזנווקס: ידענו גם לתמוך בעובדים של "הוט" במאבקם מול ההנהלה, ואנחנו עדיין תומכים בהם.

<אורי רוזנווקס: אבל אנחנו יודעים – ולא משנה מה תגידו – שאם הצעת החוק תעבור במתכונתה הנוכחית, שכל העלות תהיה על "יס" ו"הוט", זה ייפול עלינו, ואותנו אפילו אי אפשר לפטר כי אנחנו עצמאים, אין לנו דמי אבטלה.

נחמן שי: הם יורידו מההפקות?

<אורי רוזנווקס: כן, הם יורידו מההפקות, בדרך כזאת או בדרך אחרת.

<אורי רוזנווקס: אני מזכיר לכם שלפני חודשיים סגרו בערוץ 10- - -

מיכל רוזין: זה נקרא "הפרד ומשול".

מיכל רוזין: הטיעון הזה לא עובד לטובתכם, תרדו ממנו.

<אורי רוזנווקס: לא פותרים עוול אחד ביצירת עוול אחר.

מיכל רוזין: אבל אף אחד לא אומר שזה עוול שצריך לייצר, אז זה הפרד ומשול.

מיכל רוזין: זה טיעון שלא צריך להשמיע סביב השולחן.

מיכל רוזין: אתם גורמים נזק לחברות.

<אורי רוזנווקס: תשמעי אותי עד הסוף.

מיכל רוזין: אני שומעת אותך.

<אורי רוזנווקס: לא, את מפסיקה אותי.

<אורי רוזנווקס: תשמעי אותי עד הסוף.

<אורי רוזנווקס: אל תתפרצי ואל תפריעי לי לדבר.

<אורי רוזנווקס: לנו יש מספיק ניסיון בחדר הזה.

<אורי רוזנווקס: כרגע מאיימים על ערוץ 10 שייסגר הברז.

<אורי רוזנווקס: יש 50 אנשים שלנו – שחקנים וטכנאים – שכבר 3 חודשים לא קיבלו משכורת.

<אורי רוזנווקס: אנחנו מזדהים והכול טוב ויפה.

<אורי רוזנווקס: שני דברים, אדוני היושב-ראש.

<אורי רוזנווקס: אל"ף, אנחנו בעד הפשרה.

<אורי רוזנווקס: אנחנו חושבים שבזה שאתם תפתרו עוול אחת ותיצרו עוול אחר לא תפתרו שום דבר.

<אורי רוזנווקס: אתם גם לא תעזרו לעובדים כי העובדים לא יעבדו.

<אורי רוזנווקס: אני חושב שמה שדב חנין אמר פה בתחילת הדיון, שההוצאה צריכה להיות ציבורית – זה הפתרון.

<אורי רוזנווקס: אתם חברי כנסת, תילחמו על זה.

מרב מיכאלי: העלות משותפת, היא לא יכולה להיות רק ציבורית.

<אורי רוזנווקס: אנחנו גם בעד עלות משותפת.

<אורי רוזנווקס: אל תפילו את זה עלינו.

<אורי רוזנווקס: כך יקרה.

נחמן שי: לא עולה על הדעת שהם יורידו הפקות.

<אורי רוזנווקס: אתם רוצים להפיל את זה עלינו.

<אורי רוזנווקס: אנחנו רוצים שבכל החלטה שתתקבל פה יהיה כתוב במפורש שזה לא יפגע בהפקות המקור.

אבישי ברוורמן: לא רק שזה יהיה, זה כבר כתוב.

אבישי ברוורמן: אני רושם את זה עוד פעם ואני רוצה לראות שזה לא יקרה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אריאל אטיאס: אתה יודע שזה לא יקרה, לידיעתך.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו עדיין מנסים למצוא פתרון, אולי היום המשיח מחייך מן השמים.

אבישי ברוורמן: בינתיים, עו"ד בנדלר, אני רוצה להתחיל בהקראת הצעת החוק.

<אתי בנדלר: לפני הקראת הצעת החוק, אדוני, אני מבקשת לומר מספר הערות מקדמיות.

<אתי בנדלר: דבר ראשון, נאמר כאן מספר פעמים שאם הוועדה, אם הכנסת תחליט להטיל על משרד האוצר עלות של 5 מיליון שקלים לאוצר יש זכות וטו.

<אתי בנדלר: ובכן, קודם כול אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

<אתי בנדלר: אין למשרד האוצר זכות וטו.

<אתי בנדלר: כאשר מדובר בהצעת חוק תקציבית ומשרד האוצר מתנגד צריכים רוב של 50 חברי כנסת במליאה.

<אתי בנדלר: הצעת חוק תקציבית התחילה באמת ב-5 מיליון שקלים, רק שהסכום הזה צמוד והיום הוא עומד על 5.992 מיליוני שקלים.

<אתי בנדלר: לכן עד הסכום הזה, ככל שתיקבע השתתפות משרד האוצר, זה כמו כל השתתפות משרד האוצר בהצעת חוק אחרת, חל על זה רוב רגיל של חברי הכנסת.

<אתי בנדלר: דבר שני, אכן הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק במסגרת החלטתה בוועדת השרים לענייני חקיקה, בתנאי שמשרד האוצר לא יישא בתשלום כלשהו לצורך הפקת החדשות המקומיות.

<אתי בנדלר: זו עמדת הממשלה.

<אתי בנדלר: קרי, גם אם לא מדובר בהצעת חוק תקציבית, ככל שתוטל השתתפות כלשהי על אוצר המדינה הממשלה יכולה להורות לחברי הקואליציה להצביע נגד, ואז יחליטו חברי הקואליציה מה הם עושים עם העניין הזה.

<אתי בנדלר: אבל, שוב, לא מדובר כאן בזכות וטו.

דב חנין: כבר היינו בסרט הזה בדיוק, וגם בנושא החדשות המקומיות.

<אתי בנדלר: שאלות נוספות.

<אתי בנדלר: ככל שבכל זאת הוועדה תחליט, או משרד האוצר יסכים להשתתף בסכום כלשהו לצורך הפקת החדשות המקומיות, כי אז מדובר בכספי משרד האוצר.

<אתי בנדלר: כספי משרד האוצר לא יאפשרו, שוב, הטלת חובת הפקה על גוף חיצוני – אני לא מדברת על "הוט" ו"יס" אלא על גוף חיצוני – אלא אם ייערך מכרז.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שזו היתה עמדת היועץ המשפטי לממשלה מספר פעמים, ובהארכה האחרונה ניתנה הודעה בכתב שזו הפעם האחרונה, לרבות בעתירה שהוגשה לבג"ץ בעניין הזה, אם אינני טועה, ניתנה הודעה לבית-המשפט העליון שלא תהיה יותר הארכה של הפקת חדשות על-ידי חברה חיצוני מכספי המדינה אלא אם כן ייערך מכרז.

אריאל אטיאס: מה רע במכרז?

<אתי בנדלר: לכן האפשרות הזאת, ככל שמדובר בהשתתפות המדינה, יורדת לחלוטין מן הפרק, להבנתי.

<אתי בנדלר: ככל שמדובר ב"יס" ו"הוט", בוודאי לא רק שמעבר לזה שכופים עליהן לשאת בתשלום- - -

<רון אילון: זאת אומרת, המדינה לא תיקח אחריות, אבל אנחנו כן.

<אתי בנדלר: למה אתה נכנס לדבריי באמצע?

אבישי ברוורמן: רון אילון, למה אתה נכנס לדברים של המשנה ליועץ המשפטי לכנסת?

אבישי ברוורמן: לא מתאים לך.

אריאל אטיאס: לא הבנתי את הקטע האחרון, סליחה.

אריאל אטיאס: אני לא מתפרץ, אני שואל.

<אתי בנדלר: ניסיתי לומר שאם משרד האוצר ישתתף בתקציב החדשות מאוצר המדינה, בכל מקרה לא ניתן יהיה להמשיך להפיק את החדשות המקומיות על-ידי החברה שהפיקה את זה עד עכשיו- -

אריאל אטיאס: יהיה מכרז.

<אתי בנדלר: - -אלא יהיה צורך במכרז.

<אתי בנדלר: אם לא תהיה השתתפות המדינה ויחליטו שכל העלות של הפקת החדשות המקומיות תושת על "הוט" ו"יס", כי אז ודאי וודאי שאי אפשר לכפות עליהן להפיק את החדשות באמצעות חברה פרטית אחרת.

<אתי בנדלר: זה דבר שני.

<אתי בנדלר: דבר שלישי, לא ברור לי מכל העקרונות שדובר עליהם עד עכשיו על מי כן תחול חובת הפקת החדשות המקומיות.

<אתי בנדלר: עד היום החובה חלה על "הוט", בהתאם לחוק התקשורת, ואילו "יס" חויבה להעביר, לשדר את החדשות האלה מכוח החלטה של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, אבל חובת ההפקה חלה על "הוט" בחוק.

<אתי בנדלר: אם מדובר על כך שהחובה הזאת תחול גם על הכבלים וגם על הלוויין אז צריך להבין מה יהיה המנגנון של הפקת החדשות.

<אתי בנדלר: מי יפיק את החדשות, "הוט" או "יס", או שכל אחת תפיק מהדורה אחרת?

<אתי בנדלר: אינני יודעת.

<אתי בנדלר: צריך לתת על כך את הדעת.

<אתי בנדלר: ואז, שוב, איך יחולק הסכום ביניהן?

<אתי בנדלר: האם כל אחת תפיק במחצית מן הסכום את המהדורה שלה, או שיש פתרונות אחרים?

<אתי בנדלר: הוועדה תצטרך לתת דעתה לשאלות הללו.

מרב מיכאלי: צריך יהיה לבנות מנגנון, אולי דומה למה שיש בחברת החדשות של ערוץ 2.

<אתי בנדלר: להקים חברת חדשות משותפת?

מרב מיכאלי: את אומרת בצדק, שאם לא ברור על מי חלה החובה ואין מנגנון- - -

<אתי בנדלר: לכן לפני שמתחילים בהקראה אני מחכה למספר תשובות כדי להבין מה לכתוב בהצעת החוק.

מרב מיכאלי: אני מסכימה אתך, ההערות ראויות ובמקומן.

<אתי בנדלר: השאלות יפות.

<אתי בנדלר: עכשיו צריך להפיק תשובות.

אבישי ברוורמן: רבותי, יש לי רעיון.

אבישי ברוורמן: עד עכשיו על חלק מן הרעיונות שלי קיבלתי בליסטראות, אני מתכוון לטוב ו"חוטף".

אבישי ברוורמן: בכל זאת יש לי כתפיים רחבות, אני מוכן "לחטוף".

אבישי ברוורמן: פניתי לשר האוצר עכשיו ועדיין לא קיבלתי ממנו תשובה, אבל קיבלתי אולי אפשרות.

אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה לעשות את הדבר הבא, ואני אומר לכם את הרוח כי אני אומר דברים "ישר על השולחן".

אבישי ברוורמן: אני רוצה להעביר עכשיו את הצעת החוק, שאומרת: 10 מיליון שקל על חשבון "הוט" ו"יס", כמובן לא על חשבון הפקות מקוריות, ואחרי שזה יעבור את הקריאה הראשונה, בהכנה לקריאה השנייה והשלישית יש לי חוט עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שלאור החוט שיש לי נגיע למימון ממשלתי.

אבישי ברוורמן: זה הדבר היחיד שאני יכול לעשות, וזה נותן לי את האפשרות הזאת בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: אדוני, על מי תוטל ההפקה, על "הוט" או על "יס"?

אבישי ברוורמן: אני לא יודע, את תפתרי לי את הבעיה.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת לפתור את זה.

נחמן שי: הן לא יכולות להיות ביחד.

<אתי בנדלר: בוודאי הן לא יכולות להפיק ביחד.

מרב מיכאלי: גם אסור להן, לדעתי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שתקשיבו למה שאמרתי.

אבישי ברוורמן: אני לא משפטן.

אבישי ברוורמן: לא הייתי אומר את מה שאמרתי בלי שהיה לי איזה חוט משר האוצר.

<הרצל עוזר: אולי תעביר את הצעת החוק עם סכום של 5 מיליון שקל ונקווה לטוב.

<הרצל עוזר: אני לא מאמין, סליחה שאני אומר את זה.

אבישי ברוורמן: בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: גמרנו.

אריאל אטיאס: מה החוט?

אבישי ברוורמן: אתם רוצים חדשות מקומיות?

אבישי ברוורמן: אני צריך להעביר 10 מיליון שקל בקריאה הראשונה.

<אתי בנדלר: אדוני, אני לא יודעת מה לכתוב בהצעת החוק לקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: את זה הבנתי.

אבישי ברוורמן: תיכף נגיע לזה.

גילה גמליאל: תכתבי שההפקה תהיה על-ידי רשות השידור.

גילה גמליאל: ..

אבישי ברוורמן: רבותי, לאחר הקריאה הראשונה ולפני הקריאה השנייה והשלישית אני מקווה שנמציא את המימון.

אבישי ברוורמן: הרצון שלי הוא להגיע ל-50%-50%.

אריאל אטיאס: אז תקבע עכשיו רק 5 מיליון שקל, תצביע רק על 5 מיליון שקל.

אריאל אטיאס: מה הבעיה?

אריאל אטיאס: מה, אתה עובד אצל יאיר לפיד?

אריאל אטיאס: מה אכפת לך ממנו?

אריאל אטיאס: אז מה אם הוא אמר?

גילה גמליאל: אני בעד לקבוע רק 5 מיליון שקל בקריאה הראשונה.

גילה גמליאל: מקובל עליי שייקבע 5 מיליון שקל בקריאה הראשונה.

גילה גמליאל: זה יהווה שוט על הממשלה לקראת המשא ומתן מול משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: חיים הר-זהב, חשוב לי- - -

גילה גמליאל: 5 מיליון שקל יוטלו על "הוט" ו"יס" בקריאה הראשונה ואז בהכנה לקריאה השנייה והשלישית נוסיף את ה-5 מיליון שקל של הממשלה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא שובר מילה.

מיכל רוזין: אתה לא שובר מילה, אנחנו שוברים מילה בשבילך.

אריאל אטיאס: אתה לא לבד פה.

גילה גמליאל: חיים הר-זהב, אמרנו שאנחנו רוצים דבר ראשון להעביר עכשיו, מכיוון שבהתחלה דובר על 18 מיליון שקל, להעביר 5 מיליון שקל במתכונת הנוכחית, ש"הוט" ו"יס" יממנו 5 מיליון שקל.

גילה גמליאל: את זה נעביר בקריאה הראשונה.

גילה גמליאל: במקביל אתם ואנחנו וכל חבריי וחברותיי שנמצאים פה נפעל מול משרד האוצר לגיוס שאר המשאבים, ואז נוכל להתקדם.

גילה גמליאל: מקובל עליכם?

מיכל רוזין: זה לא פותר את הבעיה.

גילה גמליאל: זה פותר לחבר הכנסת ברוורמן את הבעיה, שהוא התחייב לא לקחת כסף ממשרד האוצר ואת זה הוא כן יכול להעביר.

מיכל רוזין: אבל מה אנחנו עושים עם ההערות של עו"ד אתי בנדלר?

גילה גמליאל: חיים הר-זהב, כך יהיו חדשות מקומיות בוודאות.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני, להבדיל מאחרים, לא שובר מילה.

<חיים הר-זהב: אדוני, את זה אני מבין לחלוטין אז אני מבקש דבר אחד.

<חיים הר-זהב: אנחנו נמצאים כרגע בסיטואציה שבה אנחנו אומרים – ולא לקפוץ עליי כי אני לא אמרתי לא – שאם מאשרים כרגע 5 מיליון שקלים אנחנו עושים פה הימור, ואסביר למה.

<חיים הר-זהב: לא אנחנו כעובדים אלא אנחנו כחדשות מקומיות.

<חיים הר-זהב: ב-5 מיליון שקלים אפשר אולי להפיק תוכניות מצוירות בערוץ "הופ", למרות שזה יקר יותר כשאני חושב על זה, אבל לא משנה.

<חיים הר-זהב: אני מבקש דבר אחד, אלך אתכם עם מה שתגידו, באמת, אבל דבר אחד אני מבקש שהוועדה כוועדה תגיד, שאם לא מצליחים להביא את הדלתא הזאת ממשרד האוצר אזי הוועדה תצטרך להשלים את זה, כי ב-5 מיליון שקלים אין טלוויזיה, אין חיה כזאת.

<שמואל ריפמן: אני רוצה להגן על עמדת היושב-ראש.

<שמואל ריפמן: הוא התחייב בפני הציבור, לא בפני אף אחד אחר, שהוא דואג ל-10 מיליון שקלים.

<שמואל ריפמן: אני מציע לא לפגוע ביושב-ראש.

גילה גמליאל: הוא לא יכול להתחייב בשם הוועדה.

גילה גמליאל: הוא אמנם היושב-ראש אבל הוא לא יכול להתחייב.

<שמואל ריפמן: לגבי ההפעלה, נראה לי ש"יס" מתאימה להפיק את החדשות המקומיות.

<שמואל ריפמן: הם עם הפנים לפריפריה.

<לאה ורון: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת התיר לוועדה לדון עד שעה 16:30.

אבישי ברוורמן: רבותי, מה שנשאר לי עכשיו – חיים הר-זהב אישר לי את זה – נצביע על ה-5 מיליון שקל, וננסה להביא עוד 5 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: אבל עו"ד אתי בנדלר אומרת לי שעלינו לקבוע על מי ההפקה תוטל.

<שמואל ריפמן: על "יס", לפי דעתי.

<שמואל ריפמן: הם עם הפנים לפריפריה.

<חיים סלוצקי: סליחה, למה אתם מתערבים?

<חיים סלוצקי: אנחנו נסתדר.

<חיים סלוצקי: אין לכם סמכות, עם כל הכבוד, להגיד אם "יס" או "הוט".

<חיים סלוצקי: אנחנו נסתדר.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים.

אבישי ברוורמן: רבותי, כל חיי ניסיתי תמיד לגמור דברים בפשרות, כי אני חושב שעדיף פשרות, כאשר יש good will לעבוד ביחד, כל האנשים האלה ביחד.

אבישי ברוורמן: לאור מה שנאמר כאן, וקיבלתי את ברכתו של חיים הר-זהב- -

אריאל אטיאס: וגם את ברכתי.

אבישי ברוורמן: - -אני מבקש מהמשנה ליועץ המשפטי לכנסת לנסח את הצעת החוק הזאת.

אבישי ברוורמן: נתחיל לקרוא אותה.

אבישי ברוורמן: בשעה 16:30 נצביע על הצעת החוק.

<אתי בנדלר: אני מבקשת הבהרות.

אריאל אטיאס: תטיל על שר התקשורת להחליט אם זה "הוט" או "יס", שהוא יגמור את זה ביניהם.

אריאל אטיאס: מה אנחנו צריכים להתערב בזה?

אבישי ברוורמן: תודה רבה, שר התקשורת לשעבר.

<אתי בנדלר: יכול להיות.

<אתי בנדלר: אני פונה ליועצת המשפטית של משרד התקשורת, עו"ד דנה נויפלד.

<אתי בנדלר: האם מבחינת

<אתי בנדלר: כם אנחנו יכולים לקבוע שהחובה תחול על חברת "הוט", כפי שהיה עד עכשיו, וחברת "יס" תעביר לה את חלקה?

<רון אילון: אני לא מסכים.

<רון אילון: אני מצטער.

<רון אילון: מה פתאום אנחנו נותנים ל"הוט" להפיק את החדשות המקומיות?

<אתי בנדלר: אתה רוצה שאתם תפיקו את החדשות המקומיות?

<רון אילון: אני לא יודע מה אני רוצה.

<אתי בנדלר: אתה רוצה להטיל את החובה על חברת "הוט"?

אריאל אטיאס: ששר התקשורת יחליט וישבור את הראש ביניהם.

אבישי ברוורמן: תציעו לי נוסח.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להצביע.

גילה גמליאל: אפשר אולי להעביר את הניסוח הזה לתקנות?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: את לא יודעת על מי את מטילה חובה.

<רון אילון: תטילו את זה על "יס" ו"הוט".

גילה גמליאל: שהשר יישב מולם ו"ישבור את הראש".

<אתי בנדלר: את מטילה חובה להפיק ולשדר חדשות מקומיות.

<רון אילון: תטילו את זה על "יס" ו"הוט".

<רון אילון: אנחנו שמים את ה-5 מיליון שקל שלנו.

<רון אילון: אנחנו נצטרך לבוא עם הסדר בינינו.

<רון אילון: נציג את ההסדר.

<רון אילון: חובה – חובה.

<רון אילון: נקיים אותה.

<רון אילון: לא ביקשנו הנחה.

אבישי ברוורמן: בסדר?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת.

<אתי בנדלר: האם אפשר מבחינת

<אתי בנדלר: כם – אני פונה גם לגברת נויפלד וגם למר קובסניאנו, היועץ המשפטי של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין – האם יש בעיה של הגבלים עסקיים – רגע, נמצאת פה נציגה מרשות ההגבלים העסקיים – אם נקבע בחוק שהם יהיו חייבים ביחד להפיק ולהגיע להסדר בדבר הפקת מהדורת החדשות המקומיות?

אבישי ברוורמן: תודה, עו"ד בנדלר.

אבישי ברוורמן: גברתי, לפרוטוקול, מה שמך?

<שני רפפורט: שני רפפורט מרשות ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: מה התשובה?

<שני רפפורט: יושבים כאן שני המתחרים היחידים מבחינתנו בשוק הטלוויזיה הרב-ערוצי.

<שני רפפורט: שיתוף פעולה ביניהם בתחום הזה, הנזקים שהוא עשוי להביא לתחרות בתחום לא ניתנים להערכה כרגע.

<מיכל רפאלי כדורי: נזקים מול מי?

<אתי בנדלר: לכן אני חוזרת שוב להצעה- - -

<הרצל עוזר: אבל להטיל עלינו תשלום ביחד זה טוב, זה בסדר.

<הרצל עוזר: ..

מיכל רוזין: תסבירי איך זה מזיק לציבור שיהיו חדשות מקומיות.

אבישי ברוורמן: לא אתעסק עכשיו עם עורכי-דין בדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אני מטיל על שר התקשורת שיפתור את העניין הזה.

אבישי ברוורמן: בסדר?

אבישי ברוורמן: אני יכול לעשות את זה בחוק?

<קריאה: עד הקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: מחר תהיה הקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: אני צריכה לפרסם מייד את הנוסח לקריאה הראשונה ולהעביר את זה.

<דנה נויפלד: יש כמה אפשרויות.

<דנה נויפלד: קודם כול, זה הצעת חוק פרטית.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו בידיהם של עורכי-הדין.

אבישי ברוורמן: דנה נויפלד, תני לנו פתרון.

<דנה נויפלד: קודם כול, זה הצעת חוק פרטית ולכן מי שמציע את ההצעה מצופה שייתן את המענה.

<דנה נויפלד: זה דבר ראשון.

גילה גמליאל: הלוואי והיינו שומעים את זה כל הזמן...

אבישי ברוורמן: אנחנו מחכים לתשובה מעשית.

<דנה נויפלד: התשובה המעשית היא, אם הוועדה רוצה להעביר עכשיו את ההצעה אז יכול להיות שניתן יהיה להגיע להסדר עד להכנה לקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותי, נעבור להקראה.

אריאל אטיאס: אין מה לקרוא.

מרב מיכאלי: מי בעד חדשות מקומיות?

מרב מיכאלי: ...

אבישי ברוורמן: בואו נגמור את זה.

אבישי ברוורמן: בסוף יש פה אנשים וחדשות.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר קוראת את הצעת החוק של חבר הכנסת ברוורמן, קדימה.

אבישי ברוורמן: אני שמח על ההקשבה בחדר הזה.

אבישי ברוורמן: ..

אריאל אטיאס: על המעורבות בדיונים.

אבישי ברוורמן: ויתור זה כוח, גמישות זה עוצמה כי יש לזה pay off בעתיד.

<אתי בנדלר: אתחיל בזה שסעיף 6כ בחוק התקשורת (בזק ושידורים), בסעיף קטן (א) שלו, מטיל את חובת ההפקה של החדשות המקומיות על חברת הכבלים, ואני מניחה שבו לא רוצים לעשות שום שינוי.

<אתי בנדלר: אני מזכירה, אין חובה כזאת על חברת "יס".

<אתי בנדלר: כך קובע סעיף 6כ(א) בנוסחו הקיים: "בעל רישיון כללי לשידורי כבלים ישדר חדשות מקומיות ותוכניות מקומיות בענייני היום הנוגעים לאזור בלבד".

<אתי בנדלר: הסיפה שלו איננה רלוונטית לענייננו.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ו) שלו קובע: "בקיום שידורים לפי סעיף זה יפעל בעל רישיון כללי לשידורי כבלים בהתאם לכללים שתקבע המועצה לעניין סעיף זה".

<אתי בנדלר: בהצעת החוק כפי שנוסחה על-ידך, אדוני היושב-ראש, הצעת שהכללים ייקבעו, בין היתר, בהתחשב בהיקף הכספים שיעביר לכך משרד התקשורת.

<אתי בנדלר: אני מבינה שכרגע זה לא רלוונטי.

<אתי בנדלר: לכן אולי צריך לכתוב: "בסעיף קטן (ו), בסופו יבוא: 'לעניין שידורים כמפורט בסעיף קטן (א), תקבע המועצה כללים גם לעניין היקף השידורים ומתכונתם בהתחשב, בין היתר, בסכום לפי סעיף קטן (ו1א)' ", שאותו אקרא עכשיו, כי זה יהיה המצאה חדשה: "לשם קיום שידורי חדשות מקומיות לפי סעיף זה, יקצה בעל רישיון כללי לשידורי כבלים סכום של 5 מיליון שקלים חדשים לשנה".

אריאל אטיאס: 2.5 מיליון כל אחד.

אבישי ברוורמן: אריאל אטיאס, אל תפריע לנו.

אריאל אטיאס: אני עוזר לכם.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: תיכף אגיד לך מדוע לא.

<אתי בנדלר: אני ממשיכה לקרוא: "5 מיליון שקלים חדשים לשנה".

<אתי בנדלר: צריך להוסיף כאן הוראה: "סכום זה יבוא בנוסף לסכומים המוקצים על-ידי בעל רישיון כללי לשידורי כבלים לצורך הפקות מקומיות לפי החוק.

<חיים הר-זהב: ומע"מ גם, שלא נסתבך.

<אתי בנדלר: אני לא מתייחסת למע"מ כאן בחוק.

<אתי בנדלר: החוק לא מתייחס למע"מ, למיטב ידיעתי.

<אתי בנדלר: רשמתם?

<אתי בנדלר: כי לא רשמתי את זה.

אריאל אטיאס: איפה "יס"?

<אתי בנדלר: יש פרק אחר.

<אתי בנדלר: כפי שאמרתי, החובה החלה על "יס" להעביר, לשדר את שידורי החדשות המקומיות איננה מעוגנת היום בחוק אלא בהחלטה של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

<אתי בנדלר: אני מציעה להוסיף לחוק עצמו סעיף שיחיל את החובה הזאת בחוק ויקבע ש"יס" תעביר לבעל רישיון כללי לשידורי כבלים מחצית מן הסכום, כלומר 2.5 מיליון שקלים בשנה, והמועצה תקבע הוראות לעניין זה.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו בגודל שונה.

<מיכל רפאלי כדורי: שהסכום יחולק באופן יחסי לגודלן של החברות.

<הרצל עוזר: אני מתנגד, ואסביר מדוע.

<הרצל עוזר: אנחנו לא מטפלים עכשיו בלקוחות שלנו.

<הרצל עוזר: אנחנו תורמים כסף, מכריחים אותנו לתרום, אז התרומה צריכה להיות חצי-חצי.

<מיכל רפאלי כדורי: מקובל שהחלוקה היא בדרך כלל על-פי גודל השוק.

<מיכל רפאלי כדורי: אם אנחנו נגיע לגודל שלהם אז זה יחולק שווה בשווה.

אבישי ברוורמן: אני מחליט: זה יחולק לפי הגודל.

<אתי בנדלר: מה זה "לפי הגודל"?

<אתי בנדלר: שאני אבין.

<אתי בנדלר: באופן יחסי למה?

<מיכל רפאלי כדורי: באופן יחסי למספר המנויים.

אבישי ברוורמן: באופן יחסי למספר המנויים.

<אתי בנדלר: המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין תודיע ל"יס" על הסכום שעליה להעביר לחברת "הוט".

<מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת שייכתב שזה ביחס לגודלן של החברות.

<מיכל רפאלי כדורי: עו"ד בנדלר, אני לא בטוחה שאנחנו צריכים להעביר ל"הוט", כי אנחנו לא יודעים מה יהיה אופן ההפקה.

<מיכל רפאלי כדורי: כאשר את אומרת שאנחנו מעבירים ל"הוט", בזה הודעת ש"הוט" המפיקה, ואולי אנחנו נחליט שאם כבר הוטלה עלינו החובה הזאת אנחנו רוצים להפיק לבד, או אנחנו רוצים להחליט ולבחור מי מפיק.

<שמואל ריפמן: אז למה לא הודעתם בהתחלה שאתם רוצים?

<מיכל רפאלי כדורי: למי אני צריכה להודיע, לך?

<שמואל ריפמן: לא, ליושב-ראש.

<מיכל רפאלי כדורי: למה אני צריכה להודיע לך?

<אתי בנדלר: אין לי בעיה עם זה.

<אתי בנדלר: לקראת הקריאה השנייה והשלישית, שתיערך מתישהו, אני מציעה שתגבשו הצעה.

<אתי בנדלר: לא נראה לי שהוועדה תסכים להפקת חדשות מקומיות בסכום של 2.5 מיליון שקלים לשנה, כי זה מה שאת אומרת.

<אתי בנדלר: בסכום כזה אי אפשר להבטיח נאותות הפקה.

<מיכל רפאלי כדורי: גברתי, לא הבנת מה אמרתי.

<מיכל רפאלי כדורי: אסביר בקצרה.

<מיכל רפאלי כדורי: את קובעת מנגנון אחד, שעוד לא נקבע, ש"הוט" תהיה מפיקה ושאנחנו נעביר לה כסף.

מרב מיכאלי: לא, זה ההסדר הקיים.

<מיכל רפאלי כדורי: זה לא ההסדר הקיים.

<מיכל רפאלי כדורי: ההסדר הקיים הוא שהמדינה מעביר ל"הוט" כסף.

מרב מיכאלי: אבל "הוט" מפיקה.

<מיכל רפאלי כדורי: בכל הכבוד, "הוט" לא מפיקה.

מרב מיכאלי: "הוט" אחראית על הדבר הזה.

<מיכל רפאלי כדורי: אם אנחנו משתתפים בזה תני לנו להגיד מה אנחנו רוצים לעשות, או שהמועצה תקבע, אבל את לא יכולה להגיד שאנחנו מעבירים ל"הוט" כסף, בכל הכבוד.

<מיכל רפאלי כדורי: אולי "הוט" מעבירה לנו?

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: יש פה הרבה אמוציות.

<מיכל רפאלי כדורי: זה לא אמוציות.

אבישי ברוורמן: את מדברת בצורה אמוציונלית.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שאדוני יציג את עצמו, בבקשה.

<דודו קובסניאנו: אני היועץ המשפטי של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

אבישי ברוורמן: מה ההצעה שלך?

<דודו קובסניאנו: שוחחתי עם עורכת הדין מרשות ההגבלים העסקיים.

<דודו קובסניאנו: הדבר הכי יעיל, אם רוצים בכלל שיהיו חדשות מקומיות, שיהיה מפיק אחד, הכספים יועברו למפיק, והכול יהיה בפיקוח המועצה.

<דודו קובסניאנו: הדבר היחיד שביקשו, שלא תהיה בעלות של "הוט" ו"יס" על אותו מפיק.

<דודו קובסניאנו: כלומר, יהיה מפיק אחד שיפיק את החדשות המקומיות.

<מיכל רפאלי כדורי: למה מפיק אחד?

<מיכל רפאלי כדורי: אולי מפיק אחד בצפון ואחד בדרום?

<מיכל רפאלי כדורי: למה?

<הרצל עוזר: סליחה, סליחה, לא, לא, לא.

<הרצל עוזר: אתם תגידו לנו מי יפיק?

<הרצל עוזר: אני רוצה להפיק בבית.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, עוד מעט תעוף לשמים מרוב אנרגיות.

אבישי ברוורמן: ..

<דודו קובסניאנו: אדוני היושב-ראש, בסופו של דבר- - -

אבישי ברוורמן: אני צריך נוסח.

<דודו קובסניאנו: ננסח, אבל קודם תסכימו על העיקרון.

<מיכל רפאלי כדורי: למה?

<מיכל רפאלי כדורי: למה אם מכריחים אותי לשלם לא נותנים לי להחליט איך אני רוצה לעשות את זה?

מיכל בירן: מכיוון שאתם מוכנים לשלם רק 2.5 מיליון שקל ואי אפשר להפיק מזה חדשות מקומיות.

מיכל בירן: צריך איזה הסדר סביר, שהכסף מגיע לאותו מקום.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא מוכנה שההסדר הוא שהכנסת מודיעה לי שאני מעבירה את הכסף למתחרה שלי.

<מיכל רפאלי כדורי: סליחה, לא מעוניינת.

מיכל בירן: מעולה, תחליטו לשלם יותר ונראה לי שנשמח להעביר לכם את ההפקה.

<דודו קובסניאנו: לכן חייב שיהיה מפיק.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש מכם דבר אחד, הציבור גם צופה בכם.

אבישי ברוורמן: בואו נחשוב, כולנו פה מנסים להגיע לפתרון.

אבישי ברוורמן: אדם קרוב אל עצמו.

אבישי ברוורמן: אנחנו כבר ירדנו פה למקום שהוא סביר מאוד, וגם יש לנו אולי חוט משר האוצר.

אבישי ברוורמן: עכשיו על הסיפור הזה, אולי תורידו קצת את האמוציות ותחשבו מה עובד במקום שכל אחד ימשוך לצד שלו.

<שחר בוצר: אפשר אולי לקבל החלטה פרקטית, שהמועצה תשב עם "הוט" ועם "יס" ותקבל החלטה.

<שחר בוצר: בשביל זה יש את המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

<שחר בוצר: ועדת הכלכלה היא לא המקום המתאים.

אבישי ברוורמן: הבעיה שלי היא למצוא נוסח להצעת החוק.

אריאל אטיאס: אני מצטרף למה שהוא אמר.

אבישי ברוורמן: שחר בוצר, כהרגלך, אתה אדם עם המון חוכמה והמון תבונה.

אבישי ברוורמן: את יכולה לנסח את מה שהוא אמר?

<אתי בנדלר: לנסח מה?

<אתי בנדלר: שמישהו יפיק חדשות מקומיות ומישהו ישדר חדשות מקומיות ומישהו יקבע מה היא נאותות ההפקה?

<אתי בנדלר: כן, אני יכולה.

<קריאה: ומישהו ייתן את הכסף.

מיכל בירן: אז שמישהו אולי ישקם את מדינת הרווחה באותה הזדמנות.

<הרצל עוזר: יש לנו הצעה.

<הרצל עוזר: "תפילו" 5 מיליון שקל על שתי החברות ותאפשרו לנו להחליט בינינו.

<הרצל עוזר: אני מודע לרגישות של הממונה על ההגבלים העסקיים.

<הרצל עוזר: עוד מעט היינו הולכים פה מכות והם מוטרדים שאנחנו נשתף פעולה.

אבישי ברוורמן: זה בסדר?

אבישי ברוורמן: נציגת הממונה על ההגבלים העסקיים, זה בסדר?

גילה גמליאל: ואם אפשר להסביר לנו גם את הנזק, שנבין אותו.

אבישי ברוורמן: שהם יחליטו ביניהם איך הם מחלקים את הכסף.

אבישי ברוורמן: זה בסדר?

<מיכל רפאלי כדורי: חלוקה בינינו באישור המועצה.

<הרצל עוזר: בנוכחות של המועצה, שהמועצה תשב בדיונים.

<דודו קובסניאנו: אני נגד הרעיון הזה.

<דודו קובסניאנו: אדוני היושב-ראש, בואו לא נסתובב, צריך שיהיה קבוע.

אבישי ברוורמן: צריך שעו"ד בנדלר תוכל לכתוב את הצעת החוק כדי שנצביע עליה.

מיכל בירן: בואו נגיד ההיפך, שהמועצה תחליט ושהם ינכחו בדיונים.

מיכל בירן: זה אפשר?

מיכל בירן: לתת את הסמכות להחליט למועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין וש"הוט" ו"יס" ינכחו בדיונים, ולא להיפך.

<אתי בנדלר: אולי שהכסף יועבר למועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

<אתי בנדלר: היא תבחר מפיק עצמאי שיפיק את מהדורת החדשות והם ישדרו.

<אתי בנדלר: תביאו הצעה פרקטית.

גילה גמליאל: בדברים טובים אי אפשר לתת להם לשתף פעולה?

גילה גמליאל: לא הבנתי.

גילה גמליאל: גברתי היועצת המשפטית, לעניינים שהמחוקק מסמיך את הגופים לא ניתן ליצור חריגה בהיבט של חוק ההגבלים העסקיים למטרה מסוימת?

<אתי בנדלר: בוועדת הכלכלה, שדנה הרבה מאוד בהגבלים עסקיים ואחראית על הגבלים עסקיים, אנחנו לא נוהגים ליצור חריגים לנושא.

גילה גמליאל: אחרת זה יעכב אותנו עוד שנתיים, עד שיוחלט מי המפיק.

<קריאה: המועצה תחליט.

<קריאה: המועצה כבר החליטה.

<הרצל עוזר: המועצה לא יכולה להחליט למי אני מוציא את ההפקה.

אבישי ברוורמן: משרד המשפטים, להגיד לא כולם יודעים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שמישהו ייתן לי פתרון חוקי שמקובל על כולם.

<דודו קובסניאנו: אני מציע שיסמיכו את המועצה, פעם אחת, לקבוע כללים לבחירת מפיק.

<הרצל עוזר: לא רוצים.

<הרצל עוזר: לא, לא, זה כסף שלי.

<הרצל עוזר: אל תקבע לי.

<דודו קובסניאנו: אחרת, זה לא ילך.

אבישי ברוורמן: דודו קובסניאנו, צריך לפתור את הבעיה הזאת.

אבישי ברוורמן: אל תמציא לי דבר אחר עכשיו.

<הרצל עוזר: אני רוצה להפיק.

<דודו קובסניאנו: אם כל אחת תפיק את החדשות המקומיות של עצמה לא יהיה כלום, לא יהיו חדשות.

מיכל בירן: אבישי ברוורמן, עם כל הכבוד, ההצעה הזאת נשמעת סבירה.

מיכל בירן: אנחנו בעד.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אתם יודעים מה הדבר הכי גרוע שקורה.

אבישי ברוורמן: יש משפט שאמא שלי היתה אומרת בהברה אשכנזית במלעיל: "תפסת מרובה – לא תפסת".

אבישי ברוורמן: אנשים פה מנסים כבר לתפוס יותר מדי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לסיים את זה.

אבישי ברוורמן: משרד המשפטים, עו"ד גלוק, מה הפתרון?

<דפנה גלוק: להבנתי, יש שלוש אופציות רלוונטיות.

<דפנה גלוק: אופציה אחת היא ש"הוט" תפיק ו"יס" תעביר את הכסף.

<דפנה גלוק: אופציה שנייה היא ש"יס" תפיק ו"הוט" תעביר את הכסף.

<דפנה גלוק: אופציה שלישית היא שייבחר מפיק חיצוני ושתיהן יעבירו את הכסף.

מרב מיכאלי: אבל מי יבחר?

<לילך טל: אחד יפיק את מהדורת הצפון והשני יפיק את מהדורת הדרום.

<לילך טל: אנחנו נהיה אחראים על מהדורת הצפון ו"יס" תהיה אחראית על מהדורת הדרום.

<מיכל רפאלי כדורי: כל חברה תפיק מהדורה.

<מיכל רפאלי כדורי: אתה רוצה שיהיו חדשות?

<הרצל עוזר: העלות היא לא 2.5 מיליון שקל.

<הרצל עוזר: שכחת שהוא הולך להשיג עוד 5 מיליון שקל.

<הרצל עוזר: זה 10 מיליון שקל.

<חיים הר-זהב: די, מספיק!

אבישי ברוורמן: רבותי, הרצל עוזר, מספיק.

אבישי ברוורמן: תנו לי הצעת נוסח על-ידי איש או אישה חכמים, שלא רק חושבים עם היצר שלהם, כמה הם יקבלו יותר, אלא שחושבים מה יעשו אם הם מהמקום של השני.

<לאה ורון: כמו "רשת" ו"קשת", שיחלקו ביניהם את הימים.

<אתי בנדלר: זה רעיון לא רע בכלל.

<דודו קובסניאנו: כשעמד על הפרק הרעיון שזה ימומן- - -

<קריאה: את הימים הם לא יכולים לחלק ביניהם בגלל שזה שתי מערכות שונות.

<אתי בנדלר: את המהדורות.

<קריאה: אבל הם יכולים לחלק ביניהם את האזורים.

<אתי בנדלר: אין להם כבר אזורים.

<קריאה: צריך להגדיר שוב אזורים.

<קריאה: אחד דרום ואחד צפון, זה נורא פשוט.

מרב מיכאלי: הם יכולים לחלק ביניהם את האזורים של המהדורות, את ההפקה.

אבישי ברוורמן: אחד דרום והשני צפון, אחד בימים א' ב' ג' והשני בימים ד' ה' ו'.

<אתי בנדלר: כמה מהדורות יש היום?

<אתי בנדלר: יכולה להיות מהדורת צפון ומהדורת דרום?

מרב מיכאלי: זה לא טוב, אנחנו לא רוצות את זה.

מרב מיכאלי: אבל זה לא משנה, מבחינת מספר המהדורות- - -

אבישי ברוורמן: אם כך אתה מנהל את "הוט", זה רע מאוד.

אבישי ברוורמן: אני יודע ששם כולם מפחדים.

<הרצל עוזר: לא מפחדים.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה שתדבר עכשיו.

<הרצל עוזר: אני רוצה להציע הצעה.

אבישי ברוורמן: תקבל רשות דיבור בעוד דקה, חכה רגע.

<הרצל עוזר: מה זה קשור לניהול של "הוט"?

<הרצל עוזר: ההערה הזאת לא במקום, סליחה.

אבישי ברוורמן: בסדר, אבל גם אני נפגע.

אבישי ברוורמן: כל הזמן אתם מתפרצים.

אבישי ברוורמן: רק לכם מותר להתפרץ?

<הרצל עוזר: כל החוק הזה מפיל עלינו משהו.

אבישי ברוורמן: רבותי, כל עוד לא נמצא פתרון נשב פה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חנין, תציע לי פתרון.

אבישי ברוורמן: הפוליטיקה נגמרה כבר.

דב חנין: לא פוליטיקה.

דב חנין: הצעה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור את זה כבר.

אבישי ברוורמן: תנו לי פתרון חוקי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, גברתי היועצת המשפטית, הצעה מעשית.

אבישי ברוורמן: לחבר הכנסת דב חנין יש פתרון.

אבישי ברוורמן: חכה רגע, דב חנין, אולי מצאו את הפתרון.

דב חנין: תודה, אדוני.

דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, מכיוון שאנחנו נמצאים לקראת הקריאה הראשונה וממילא, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, יכול להיות, אנחנו מקווים, צפויים שינויים עד הקריאה השנייה והשלישית.

דב חנין: אני מציע בשלב של הקריאה הראשונה שאנחנו נאשר ש"יס" ו"הוט" יעבירו סכום כסף למועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

אריאל אטיאס: לא למועצה.

אריאל אטיאס: למפיק חיצוני שייבחר על-ידי המועצה.

<הרצל עוזר: מה פתאום המועצה מנהלת את זה?

<לאה ורון: תנו לחבר הכנסת חנין לדבר.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, אתה יודע למה נזפתי בך?

אבישי ברוורמן: כי מותר לו לסיים את המשפט.

<הרצל עוזר: נכון, לזה אני מסכים.

דב חנין: בשלב של הקריאה הראשונה נכתוב שהכסף יועבר לחשבון המועצה והמועצה תקבע מי יפיק.

דב חנין: עד הקריאה השנייה והשלישית נמצא לזה פתרון טוב יותר.

דב חנין: אני יודע שזה פתרון זמני, אני משוכנע שזה לא יהיה הפתרון בסופו של היום, אבל מכיוון שאנחנו חייבים היום להתקדם עם הקריאה הראשונה ולהצביע אני מציע שזה יהיה הפתרון בינתיים.

<הרצל עוזר: אני מבקש, המועצה לא יכולה להפיק ולא לעשות מכרזים בכסף שלנו.

<הרצל עוזר: אני מציע דבר פשוט מאוד.

<הרצל עוזר: החובה היא 5 מיליון שקל על "הוט" ועל "יס".

<הרצל עוזר: אתם רוצים, תבנו את כל המנגנונים, נערוך דיונים שיישבו בהם נציגי משרד המשפטים, הממונה על ההגבלים העסקיים וכל מי שרוצה, שיוודא שאנחנו לא עושים איזו עבירה על חוק ההגבלים העסקיים, אבל תנו לנו לנהל את העסק הזה.

<הרצל עוזר: בסך הכול זה נוהל באופן לא תקין ואל תמשיכו לנהל את זה באופן לא תקין.

אריאל אטיאס: אני רק רוצה להשלים את דבריו של מר עוזר.

אריאל אטיאס: אני רוצה להזכיר לכולם שעד היום, ברוב התקופה לפחות, לא עקבתי אחרי כל שנה, החדשות המקומיות הופקו על-ידי מפיקים חיצוניים.

אריאל אטיאס: זה לא ש"הוט" עשו את זה.

אריאל אטיאס: הדרך הנכונה היא לקבוע בחוק שהם יצטרכו – הם מחויבים קודם כול להפקה בסכום הזה, יש להם מחויבות.

אריאל אטיאס: עד הקריאה השנייה והשלישית נביא כסף מן הגורן ומן היקב.

אריאל אטיאס: אחרי שתהיה להם המחויבות אנחנו לא אומרים להם אצל מי הם יעשו את זה, אבל ברגע שיש להם מחויבות – הרי זה עד הקריאה השנייה והשלישית, עד שהם יגמרו את כל המריבות שלהם – אז המועצה לא יכולה לקבל כסף כי היא רגולטור, המועצה לא יכולה להפיק, המועצה גם לא יכולה לבחור מפיק.

אריאל אטיאס: הם צריכים לבחור את המפיק, וסביר להניח שהם יבחרו מפיק, אבל הם לא רוצים שיתפסו אותם במילה.

אריאל אטיאס: אז פשוט מצלמים את המצב הקיים: יש כסף, יש מפיק – לא כותבים מי הוא, אבל הם צריכים להביא את המפיק.

אריאל אטיאס: אם הממונה על ההגבלים העסקיים חושש שהם יתאמו ביניהם, בשביל זה יש מועצה שמתאמת.

אריאל אטיאס: זה הכול.

<מיכל רפאלי כדורי: זה לא קשור להגבלים העסקיים.

<חיים הר-זהב: אי אפשר לסמוך עליהם.

<מיכל רפאלי כדורי: אי אפשר לסמוך?

<מיכל רפאלי כדורי: אמרת שחשובות לך החדשות המקומיות.

<חיים הר-זהב: לכן אי אפשר לסמוך עליכם.

<מיכל רפאלי כדורי: אתה סומך רק על עצמך.

<חיים הר-זהב: כבר הודעתם לי שלא אמשיך לעבוד.

<חיים הר-זהב: אני חף מפשע, הידיים שלי הכי נקיות.

<מיכל רפאלי כדורי: זה בניגוד לאינטרס שלך.

<חיים הר-זהב: עזבי, זה לא יהיה, אמרתם לא.

<חיים הר-זהב: שתהיה הפקה טובה ובעלות נורמלית, זה הכול.

<מיכל רפאלי כדורי: אולי נמצא חברה בפריפריה שרוצה לעשות את זה.

<חיים הר-זהב: אני בעד.

<מיכל רפאלי כדורי: אז אל תתערב איך נעשה את זה.

<מיכל רפאלי כדורי: לא עניינו איך נעשה את זה.

אבישי ברוורמן: גברת רפאלי כדורי, קחי כדור, בחייך.

אבישי ברוורמן: ..

<מיכל רפאלי כדורי: האמן לי שלקחתי.

<מיכל רפאלי כדורי: צריך שניים כשבאים לכאן...

אבישי ברוורמן: אי אפשר לצעוק כל הזמן, גם אם היא ממרצ.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתקדם.

מיכל רוזין: מה זה קשור?

מיכל רוזין: אי אפשר להגיד הערות כאלה, זה לא לעניין.

אבישי ברוורמן: זה לא לעניין?

אבישי ברוורמן: והצעקות כל הזמן הן כן לעניין?

מיכל רוזין: לא אמרתי כך, אתה יכול לדרוש שקט.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שעו"ד בנדלר תנסח את מה שנאמר עכשיו.

<דודו קובסניאנו: אם אפשר להעיר הערה.

<דודו קובסניאנו: המועצה לא מתכוונת לבחור מפיק ולא מתכוונת לקבל כסף.

<דודו קובסניאנו: המועצה צריכה לקבוע כללים לבחירה, כיצד "הוט" ו"יס" יבחרו.

<דודו קובסניאנו: למשל מי יהיו הגורמים שיישבו בוועדה שתבחר, שיהיה נציג של המועצה, סמנכ"ל או מנכ"ל, תוך כמה זמן צריך לבחור, תנאי הסף.

גילה גמליאל: תוך כמה זמן לדעתך תרכיבו את הוועדות האלה?

גילה גמליאל: אולי תנסה לחשוב על משהו קצת יותר יצירתי.

אבישי ברוורמן: אני כל-כך מפחד מעודף ועדות.

אבישי ברוורמן: אני רוצה חדשות מקומיות כבר מחר.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להעיר הערה קטנה אחת.

<אתי בנדלר: ההצעה של דודו קובסניאנו אומרת שזה בהכרח יהיה מפיק חיצוני.

<אתי בנדלר: אני מזכירה לכם שכאשר דובר על 5 מיליון שקלים, או אפילו על 10 מיליון שקלים, לא משנה כרגע, הסכום הזה נקבע בהנחה שלא יהיה גוף חיצוני שיגזור את הקופון.

<אתי בנדלר: פשוט קחו את זה בחשבון.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד.

<אתי בנדלר: דבר שני, בהנחה שכן יהיה מי שיגזור קופון, אינני יודעת מה, אתה מציע שהחובה תחול על "הוט", ושאני אחיל את אותו סעיף גם על "יס".

<אתי בנדלר: ביצוע החובה ייעשה באמצעות מפיק חיצוני שייבחר לפי כללים שתקבע המועצה.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל למה?

<מיכל רפאלי כדורי: למה אנחנו חייבים מפיק חיצוני?

<הרצל עוזר: למה?

<הרצל עוזר: אנחנו נעשה את זה אצלנו.

<אתי בנדלר: אומר לך למה, כי לא ברור מי יפיק.

<אתי בנדלר: זאת השאלה שעומדת לפתחה של הוועדה.

<מיכל רפאלי כדורי: גם היום אני מפיקה ב-130 מיליון שקל הפקות מקור.

<מיכל רפאלי כדורי: בחרתי להוציא הכול החוצה.

<מיכל רפאלי כדורי: החוק מאפשר לי 50% לעשות בבית.

<מיכל רפאלי כדורי: תנו לנו להחליט לבד.

<הרצל עוזר: בדיוק, למה להיכנס לזה?

<הרצל עוזר: אנחנו נעשה את זה.

<הרצל עוזר: הלא אנחנו רוצים לחסוך.

אבישי ברוורמן: הבנו את הבעיה.

גילה גמליאל: לאה ורון הציגה רעיון מעניין מאוד.

אבישי ברוורמן: לגבי ההצעה של מנהלת הוועדה, לאה ורון, חלוקה לפי זמן – הפקת חדשות בימים א', ב', ג' והפקת חדשות בימים ד', ה', ו'.

אבישי ברוורמן: זה לא יכול להצליח?

<חיים סלוצקי: אני מציע חלוקה לפי אזורים, לא לפי ימים.

<חיים סלוצקי: חלוקה לפי ימים מייקרת את ההפקה.

גילה גמליאל: יש בעיה עם חלוקה לאזורים?

<חיים הר-זהב: בזה אני מסכים עם חיים סלוצקי.

<חיים הר-זהב: עדיף לחלק לאזורים.

אבישי ברוורמן: אז בואו נעשה חלוקה: דרום וצפון.

גילה גמליאל: אז בואו נעשה חלוקה: צפון ודרום, ונפתור את הבעיות.

גילה גמליאל: המועצה לא תהיה מעורבת, אחרת הם יריבו ביניהם, כל העולם יריב ואז לא יהיו לא חדשות ולא עובדים.

<חיים סלוצקי: הם יחלקו ביניהם את האזורים.

גילה גמליאל: אתי בנדלר, אנחנו מציעים חלוקה: צפון ודרום.

גילה גמליאל: אחד בצפון ואחד בדרום.

גילה גמליאל: בשעה טובה.

<מיכל רפאלי כדורי: המועצה לא יכולה להחליט על מפיק.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו נחליט.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו יודעים לעשות את זה.

אבישי ברוורמן: דודו קובסניאנו, חלוקה לצפון-דרום מקובלת עליך?

<דודו קובסניאנו: - - -

קריאות: - - -

גילה גמליאל: הם צריכים שהחוק יעבור ב-31 בדצמבר.

גילה גמליאל: לא צריך להערים קשיים.

<חיים הר-זהב: אם אפשר שאלה, אדוני, ברשותך.

<חיים הר-זהב: יש שאלה שהחברים ב"יס" לא מוכנים לענות לנו עליה ואולי לכם יענו.

<חיים הר-זהב: "יס" מסוגלת בכלל לחלק שידור?

<חיים הר-זהב: היא הרי משדרת באמצעות לוויין.

<חיים הר-זהב: זה בכלל ריאלי?

<מיכל רפאלי כדורי: מה "יס" עשתה עד היום לדעתך?

<מיכל רפאלי כדורי: היא שידרה בשידור ארצי את הכול?

<מיכל רפאלי כדורי: לא שמעתי שפנית אלינו בעניין הזה.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא זוכרת שפנית אלינו.

<חיים הר-זהב: אז איך התושב בדרום שלא מנוי על "יס" יוכל לראות חדשות מקומיות?

<מיכל רפאלי כדורי: נפתור את זה באמצעות המועצה, לא באמצעותך.

אבישי ברוורמן: רבותי, גמרנו, "יס" ו"הוט", החלוקה של צפון-דרום מקובלת עליכם?

גילה גמליאל: כן, מקובל עליהם.

<אתי בנדלר: מי צפון ומי דרום?

<דודו קובסניאנו: אדוני, בסדר לקבל החלטה, רק צריך להבין את המשמעות.

<דודו קובסניאנו: "הוט" בטכנולוגיה שלה יכולה באותה שעה- - -

גילה גמליאל: בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נבחן גם את הסוגיה הזאת.

<דודו קובסניאנו: לא, זה חשוב לפני שמקבלים את ההחלטה.

<דודו קובסניאנו: "הוט" בטכנולוגיה שלה יכולה בשעת שידור אחת, באותה חצי שעה לשדר מהדורה מסוימת לתושבי הדרום, מהדורה שונה לתושבי הצפון ומהדורה שלישית לתושבי המרכז.

<דודו קובסניאנו: "יס" לא יכולה לעשות את זה.

<דודו קובסניאנו: מה שקרה, ב"הוט" ראו באותה שעה, ולעומת זה ב"יס" מה שהמועצה עשתה, פשוט כי לא היתה ברירה, כל מהדורה שודרה בימים שונים.

<דודו קובסניאנו: זאת אומרת, יש שתי אופציות: או ש"יס" תשדר במשך, לצורך העניין, שעתיים רצוף מהדורה אחרי מהדורה, אבל באותה שעה אי אפשר לשדר מהדורות שונות.

אבישי ברוורמן: נגמר.

אבישי ברוורמן: אני מעביר את ההצעה לחלוקה בין צפון ודרום, אך אחרי הקריאה הראשונה ולפני הקריאה השנייה והשלישית תעירו הערות ונתקן את זה.

<אתי בנדלר: אדוני, אני רק מבקשת שמישהו יגדיר לי מה היא החלוקה בין הצפון והדרום, איפה זה מתחיל ואיפה זה נגמר, ומה זה אומר.

<אתי בנדלר: האם "יס", לצורך העניין, אחראית- - -

גילה גמליאל: תל-אביב זה מרכז הארץ והחלוקה היא מצפון ומדרום לתל-אביב.

<דודו קובסניאנו: ננסה ביחד עם החלטות המועצה להגיד לכם.

<אתי בנדלר: מתי תגידו לי?

<אתי בנדלר: אני צריכה להניח את הצעת החוק.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להגדיר את זה.

גילה גמליאל: מה זה קשור למועצה עכשיו?

גילה גמליאל: אני לא מבינה, כל דבר מועבר למועצה?

גילה גמליאל: הבנתי שאתה רוצה להרגיש חשוב בחוק הזה, אבל יש לנו בעיה כי אנחנו צריכים לסיים אותו.

<קריאה: יש שני מוקדי שידור: באר שבע לדרום וקריית שמונה לצפון.

<דודו קובסניאנו: מי יגדיר מה זה צפון ומה זה דרום?

<אתי בנדלר: מה זה אומר?

<אתי בנדלר: נניח לצורך העניין שנקבע שמתל-אביב צפונה- - -

גילה גמליאל: מתל-אביב צפונה ומתל-אביב דרומה.

<אתי בנדלר: אבל מה זה אומר: מתל-אביב צפונה ודרומה?

<אתי בנדלר: האם זה אומר ש"הוט", לצורך העניין, מפיקה חדשות מקומיות שמתייחסות רק לצפונה של מדינת ישראל ו"יס" מפיקה חדשות מקומיות שמתייחסות רק לדרומה של מדינת ישראל וכל אחת מהן משדרת חדשות רק של האזור שלה, זאת אומרת: "יס" רק חדשות דרום ו"הוט" רק חדשות צפון, או שיש אחר-כך איזו סינרגיה בין המהדורות?

מיכל בירן: זה חייב להיות.

<אתי בנדלר: מה זה אומר?

גילה גמליאל: מי שמשדר לדרום – משדר לדרום.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה לכתוב.

<אתי בנדלר: מה שתכתיבו לי, אכתוב.

<קריאה: זה גם היום כך.

דב חנין: אני חושב שהכניסה לפרטים האלה כרגע לא נכונה.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת חנין, תכתיב לי מה לכתוב, אני מבטיחה לך שאת זה אפרסם, כי אני לא יודעת לכתוב.

<אתי בנדלר: תעשה את זה, בבקשה.

אבישי ברוורמן: רבותי, זה שכולם מדברים ביחד לא מוסיף פה כבוד, כי דווקא הדיון הזה מתקרב לפשרה יפה מאוד והבנה.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה להפעיל את ניצב צור בכובע הישן שלו.

דוד צור: יש לי שאלה בכל זאת.

דוד צור: עם האמוציות פה אני כבר מתגעגע לדיון על מועצת הלול...

דוד צור: כשמדברים על חלוקה צפון-דרום, מה המשמעות?

דוד צור: שאנשי הצפון או הדרום לא יוכלו לראות האחד את החדשות של השני?

<קריאה: הם לא רואים גם היום.

גילה גמליאל: מדברים רק על ההפקה.

<הרצל עוזר: זה הרעיון מאחורי חדשות מקומיות.

<מיכל רפאלי כדורי: הצופים לא יצפו בזה בשעה שזה לא מעניין אותם.

<הרצל עוזר: יש להם הרי חדשות ארציות.

דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, ברשותך, וברשותך אדוני היושב-ראש, אני חוזר על הצעתי הקודמת, בשינוי מסוים.

דב חנין: אנחנו נמצאים בסך הכול בדיון בהכנה לקריאה הראשונה.

דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, את מעלה שאלות רציניות מאוד.

דב חנין: אני אומר את זה בזהירות, נדמה לי שהוועדה כרגע לא מסוגלת לפתור אותן בהכנה לקריאה הראשונה.

דב חנין: לכן אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, להסתפק בזה לקראת הקריאה הראשונה, ממילא אנחנו הולכים להוסיף עוד דברים לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: בעזרת-השם.

דב חנין: ללכת על המתכונת הבסיסית שאתה הצעת, אדוני היושב-ראש, בקריאה הטרומית, לשנות את מתכונת הסכומים ולקבוע בדברי ההסבר שבהכנה לקריאה השנייה והשלישית הוועדה תצטרך להידרש לשאלות שהיועצת המשפטית העלתה.

אבישי ברוורמן: דב חנין, אתה יודע שאני לא רק מחבב אותך, אני גם מעריך אותך.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, מקובל?

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאני מתלבטת ברגע זה.

<אתי בנדלר: השיטה של לקבוע הסדרים ראשוניים לראשונה רק בהכנה לקריאה שנייה ושלישית אינה מקובלת עליי באופן כללי.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה לא ראוי ולא נכון ואני לא אוהבת לקבוע תקדימים מן הסוג הזה.

<אתי בנדלר: מה גם שאני מזכירה לכם שמחר הוא היום האחרון לשידור החדשות המקומיות ולכן אני מניחה שלא יארך זמן רב בין הקריאה הראשונה והקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אני לא רואה את מי שצריך לעשות את זה מתכנס לפני הדיון.

דב חנין: עכשיו, היום, מייד אחרי הדיון הזה.

אריאל אטיאס: אתי בנדלר תשב איתם ותכתוב את הדבר הזה.

אריאל אטיאס: לחברי הכנסת אין יכולת להבין את הפרטים הקטנים האלה, על הצפון ועל הדרום, ועל הרגולציה.

אריאל אטיאס: זה צריך לבוא בתקנות השר.

אריאל אטיאס: ואם לא, אז שלא יעשו את זה.

דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, המצב המיוחד שאת מתארת הוא בדיוק התשובה, לדעתי, להתלבטות שאת מעלה, מכיוון שאנחנו לא עוסקים בקריאה הראשונה שאחריה יהיה פרק זמן ארוך עד הקריאה השנייה והשלישית.

דב חנין: אנחנו עוסקים בקריאה ראשונה, שברצף היום או מחר הצוות המקצועי של הוועדה עם גורמי המקצוע יישבו ויגבשו נוסח לקריאה השנייה והשלישית.

דב חנין: אחרת, לא נעמוד במסגרת המיוחדת הזאת שאנחנו צריכים לעמוד בה.

אבישי ברוורמן: רבותי, מכיוון שהשעון מתקתק לא אוכל להאריך את הישיבה אחרי השעה 17:00.

<אתי בנדלר: אני מדלגת כבר לשאלה הקצרה הבאה, אני מקווה.

<אתי בנדלר: ההסדר המוצע יהיה בתוקף לכמה זמן?

<אתי בנדלר: היום תוקף החובה לשדר חדשות מקומיות הוא עד 31 במרץ 2013.

<אתי בנדלר: האם יש כוונה לבטל את הסעיף שקובע בכלל שההוראה הזאת היא הוראת שעה או להאריך את זה לתקופה מסוימת?

מיכל בירן: אנחנו מבקשים שזה יהיה לשנה.

אבישי ברוורמן: ל-5 שנים.

אבישי ברוורמן: אז תהיה ממשלה אחרת.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להוביל את עם ישראל.

אבישי ברוורמן: נעשה סדר ומשרד האוצר ישלם הכול.

גילה גמליאל: לדעתי 5 שנים זה המון זמן וצריך לצמצם את זה לשנתיים.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל למה?

גילה גמליאל: אסביר לך, כי אנחנו צריכים לבחון שהמבנה הקיים עובד מול העובדים ומול ההתנהלות ואיך זה קורה.

גילה גמליאל: זה אחת.

גילה גמליאל: שתיים, אולי באמת רשות השידור תעמוד על רגליה.

<מיכל רפאלי כדורי: חבר הכנסת ברוורמן, אני מבקשת זכות דיבור.

<מיכל רפאלי כדורי: יש שני דברים שאנחנו מבקשים שיהיו, פרט למועד הפקיעה.

<מיכל רפאלי כדורי: קודם כול, אתם מדברים על פרק זמן שהוא מעבר לשנה.

<מיכל רפאלי כדורי: משרד התקשורת מתכוון להכניס שחקנים חדשים לשוק.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים שייכתב בחוק שבמידה ונכנסים שחקנים נוספים במסגרת חוק התקשורת זה יחול גם עליהם בחלקים שווים.

<מיכל רפאלי כדורי: זה דבר אחד.

<קריאה: כשאתם נכנסתם לשוק לא הוחלו עליכם אותם כללים.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת שאם מחר חברות הסלולר ישדרו, זה יחול גם עליהן.

<מיכל רפאלי כדורי: דמן לא טוב מדמנו.

אבישי ברוורמן: לא אעשה את זה עכשיו אבל אני מבטיח לך לפרוטוקול שבמידה ויוכנסו שינויים אנחנו נעבוד על תיקונים.

גילה גמליאל: לדעתי צריך לקבוע הוראת שעה לשנתיים בלבד ולא ל-5 שנים.

גילה גמליאל: זה פותר את הבעיה.

אבישי ברוורמן: שנתיים.

אבישי ברוורמן: בסדר.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מסכימה אתך.

<מיכל רפאלי כדורי: הדבר השני שאני מבקשת, עו"ד אתי בנדלר, החוק לא יכול להיכנס לתוקף מייד.

<מיכל רפאלי כדורי: תנו לנו זמן להיערכות.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא מכירה חקיקה מהיום להיום, אין דבר כזה.

<חיים הר-זהב: אפשר לעשות את זה ברצף שידורים.

<אתי בנדלר: הערתה של גברת מיכל רפאלי כדורי צודקת לחלוטין.

<אתי בנדלר: מטילים כאן חובה חדשה, שלא היתה קיימת עד כה בחוק.

<אתי בנדלר: עד עכשיו היתה חובה אחרת לגמרי ובוודאי שאי אפשר להתארגן לזה מייד.

אבישי ברוורמן: לכן איך פותרים את זה?

<אתי בנדלר: חודש, חודשיים?

<אתי בנדלר: כמה זמן צריך?

<מיכל רפאלי כדורי: חצי שנה.

<מיכל רפאלי כדורי: חברי הכנסת עוד לא הבינו, עם כל הכאב, שהאנשים האלה לא עובדים מחר, אני נורא מצטערת.

<חיים סלוצקי: ב-3 חודשים אפשר לעשות את זה.

גילה גמליאל: 3 חודשים.

גילה גמליאל: זמן סביר.

אבישי ברוורמן: תודה, מר סלוצקי, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אם כך, זה לא בדיחה, אבל כניסתו לתוקף של החוק תהיה ב-1 באפריל 2014.

אבישי ברוורמן: תחולתו של החוק לשנתיים ימים.

גילה גמליאל: עלינו לעבור להצבעה כי בשעה 17:00 הישיבה אמורה להסתיים.

<לילך טל: עו"ד בנדלר, הערה טכנית, רק משפט שחייב להיכנס לחוק.

<לילך טל: העברתי אותו לעו"ד בנדלר.

<לילך טל: ביקשתי ממנה להוסיף סעיף אחד, להכניס שינוי בסעיף 6נז ולהחיל את כל סעיף 6כ במקום סעיף 6כב, כדי שזה יחול על "יס" בצורה שוויונית כפי שזה חל עלינו.

<לילך טל: לכן בסעיף 6נז צריך להוסיף את סעיף 6כ במקום סעיף 6כב.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מתנגדים.

<לאה ורון: עו"ד בנדלר, יש לנו בעיה עם הזמן.

<לאה ורון: האישור להארכת הישיבה ניתן עד שעה 16:30.

<אתי בנדלר: אתרגם את דבריה.

<אתי בנדלר: סעיף 6כ יוחל על חברת "הוט", כפי שאמרתי.

<דנה נויפלד: החלקים הרלוונטיים.

<אתי בנדלר: בדיוק זה מה שרציתי לומר.

<אתי בנדלר: הוא יוחל בחלקיו הרלוונטיים.

<אתי בנדלר: הסעיף שהגברת דיברה עליו הוא הסעיף של ההפקות.

<אתי בנדלר: הוראות שחלות על חברת הכבלים יחולו גם על חברת הלוויין, בחלקיו הרלוונטיים.

<מיכל רפאלי כדורי: לילך טל, אנחנו שתקנו.

<מיכל רפאלי כדורי: אם את רוצה אפתח הכול עכשיו.

אבישי ברוורמן: נוכל להצביע על זה כבר?

<אתי בנדלר: על העקרונות.

<אתי בנדלר: אני מצהירה שוב, אעשה את מרב המאמצים להכין נוסח לקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: מיכל רפאלי כדורי, את מפריעה לי כל הזמן לנהל את הישיבה.

<אתי בנדלר: על סמך העקרונות שעליהם החליטה עכשיו הוועדה ושמייד אדוני יצביע עליהם.

<אתי בנדלר: אני מצהירה שייתכן שאבקש דיון מחדש או הבהרות בחלק מן הדברים אם לא אצליח להגיע לסיכום.

אבישי ברוורמן: כולם פה ביחד.

<אתי בנדלר: אם כך, אין צפון-דרום כרגע.

<אתי בנדלר: תהיה הוראה שתאמר שהמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין תקבע הוראות בדבר דרך ההפקה של החדשות המקומיות והפצתן.

<כרמלה מגירה: מה עם העובדים?

<אתי בנדלר: ובדברי ההסבר אומר שבמהלך הדיונים בהכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית- - -

גילה גמליאל: אבל זה בניגוד לעמדה של כל חברי וחברות הוועדה.

גילה גמליאל: זה לא מה שאמרנו.

גילה גמליאל: דיברנו על חלוקה לצפון-דרום.

גילה גמליאל: אמרנו בדיוק ההיפך.

<אתי בנדלר: הבנתי בסופו של דבר שהוחלט אחרת.

<אתי בנדלר: אשנה את זה.

אבישי ברוורמן: צפון-דרום.

גילה גמליאל: זה גם מה שאישר חיים הר-זהב.

<אתי בנדלר: חברת הכנסת גמליאל, שאלתי שאלות לגבי הצפון והדרום שלא ידעו לתת עליהן תשובות ולכן- - -

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מסכימים לחלוקה של צפון-דרום.

<אתי בנדלר: נפתור את כל זה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת איך לחלק את הצפון והדרום.

אבישי ברוורמן: המועצה תקבע את החלוקה.

אבישי ברוורמן: אני הולך לפי ההצעה של עו"ד בנדלר בהתחלה, לפתור את זה בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: כן, אדוני.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי בעד ההצעה – 5 מיליון שקל לשנתיים, מ-1 באפריל 2014, באותה תפיסה שתנוסח טוב יותר בהמשך?

מיכל רוזין: עם דרישה ממשרד האוצר לשלם חלק מן העלות.

אבישי ברוורמן: כבר דרשתי ממשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לעשות את זה בעדינות ומבקש שיתקבלו 5 מיליון שקל ממשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

<לאה ורון: חבר הכנסת דב חנין הצביע במקום חבר הכנסת חנא סוייד.

<לאה ורון: משרד האוצר צריך להודיע מה עמדתו, האם הצעת החוק בנוסחה הנוכחי, כפי שהוועדה הצביעה עליה כרגע, כרוכה בעלות לתקציב המדינה.

<עפר מרגלית: אין להצעה בנוסחה הנוכחי עלות תקציבית, אך הקריאה של יושב-ראש הוועדה היא בניגוד לסיכום.

אבישי ברוורמן: אמרתי את זה.

אבישי ברוורמן: אמרתי קודם שהעברתי את ההצעה בסיכום כי הבנתי שמשרד האוצר לא הולך לתמוך.

אבישי ברוורמן: עכשיו אומרים לי שיש פנייה לשר האוצר ואולי יגיע פתרון.

אבישי ברוורמן: אם יגיע, טוב.

אבישי ברוורמן: אם לא, לא.

אבישי ברוורמן: מה אני יכול לעשות?

<יאיר טרצ'יצקי: אדוני היושב-ראש, שני משפטים קצרים.

<יאיר טרצ'יצקי: אני יושב-ראש ארגון העיתונאים.

<יאיר טרצ'יצקי: 70 העובדים פה קיבלו הכרעה בשבועות האחרונים, שיותר חשוב להם שיהיו חדשות מקומיות לפריפריה על חשבון הבטחה של התעסוקה שלהם.

<יאיר טרצ'יצקי: ובכל זאת אני אומר, מצאנו פה פתרון, שאני מאמין שנוכל לשדר חדשות מקומיות.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שגם הוועדה וגם "הוט" ו"יס", למרות כל המתח והאווירה, צריך לעשות את כל המאמצים בעולם שיקלטו את העובדים האלה, שתהיה להם עבודה, שהם אלה שימשיכו לעשות את זה, גם בגלל שהם יודעים לעשות את זה הכי טוב וגם בגלל שמגיע להם.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

אבישי ברוורמן: הרצל עוזר, רון אילון, חיים סלוצקי, כולם, אני חושב שהיה כאן הרבה מאוד רצון טוב.

אבישי ברוורמן: אני מצפה מכם גם כן לרצון טוב.

אבישי ברוורמן: למרות הסיכום שלי עם שר האוצר אני חושב שכדאי שהוא יקשיב לדברים האלה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכולכם ובהצלחה.