הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 36, 2013-12-10 10:20

אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: היום ה-10 בדצמבר 2013, ז' בטבת התשע"ד והשעה 10:20.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום הוא ילדים בעלי הפרעות נפשיות – טיפול ושיקום והוא מתקיים במסגרת היום לאנשים עם מוגבלות בכנסת, אותו מוביל חבר הכנסת אילן גילאון שבוודאי נמצא בוועדה אחרת שדנה בנושאים נוספים שקשורים ליום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לשבח אותו על היוזמה של היום המיוחד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: היום הזה נתן לנו את הפלטפורמה לקיים דיון המשך על דיון שקיימנו ביולי בנושא הזה ושם גילינו את הקטסטרופות האמיתיות בכל מה שנוגע לילדים עם הפרעות נפשיות.

אורלי לוי אבקסיס: בדיון הקודם גילינו את החסר הגדול ובעיקר את בעל הבית בכל מה שקשור לנושאים הללו, את מי שמוכן לקחת על עצמו אחריות, את הכלים, את שיתוף הפעולה בין המשרדים או יותר נכון לומר את אי שיתוף הפעולה בין המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלנו כמה החלטות בישיבת הוועדה הקודמת ובין ההחלטות האלה הייתה החלטה באשר למעקב לאחר שלושה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: נתנו אפילו סוג של רזרבה של שלושה חודשים ואני מקווה מאוד שיש בשורות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שעד לרגע זה הבשורות אותן קיבלנו אנחנו כוועדה, הן בהחלט לא מספקות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל באחת המסקנות העיקריות שהתקבלה בישיבה הקודמת של הוועדה בנושא והיא כדי שיהיה שיתוף פעולה בין המשרדים השונים, אנחנו ביקשנו להקים ועדה מיוחדת קצרת זמן שתורכב ממשרד הרווחה, החינוך והבריאות וזאת כדי שיתוו שיתוף פעולה וייאמר מה באחריות מי לגבי תקצוב ולגבי סל שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: אחת הנקודות הבעייתיות ביותר היא לגבי הנושא של ילדים שמאחר שהם לא עברו את גיל 18, לכן הם לא זכאים לסל שיקום.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה הנוספת היא שאנחנו לא בטוחים שאנחנו רוצים להגדיר את אותם ילדים בהגדרה שתביא להם אולי את סל השיקום כי יש לזה השלכות מסוימות כגון גיוס לצבא ועיסוק במקצועות מסוימים כאשר אנחנו סוגרים בפניהם את דלת הכניסה.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו רישיון נהיגה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה המתבקשת היא אם אנחנו נמנעים מההגדרה המאוד החלטית, איך אנחנו בכל זאת מספקים את סל השירותים כי ללא סל השירותים אנחנו פשוט מתעלמים מאותם ילדים ולא נותנים להם אפילו לא את ארגז הכלים המינימלי כדי להצליח בחברה.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה לדעת מה קורה עם אותה ועדה של משרד הרווחה, הבריאות והחינוך.

<איגור ברש: הוועדה אכן עובדת.

<איגור ברש: הוועדה חיה, פועלת, נושמת ואמורה להציג את תוצאותיה בפני המנכ"לים עד ינואר.

<איגור ברש: נותרו לה עוד שלושה שבועות עד כך.

אורלי לוי אבקסיס: יש התקדמות?

<איגור ברש: יש התקדמות.

<איגור ברש: עם זאת קיימת מחלוקת.

<איגור ברש: לא בכל דבר הסכמנו.

<איגור ברש: יתכן שגם לא נסכים על הכול וזה יגיע להכרעת המנכ"לים ואולי אפילו להכרעת השרים.

<איגור ברש: מה עיקר המחלוקת?

<איגור ברש: עיקר המחלוקת היא על איזו אוכלוסייה יקבל אחריות משרד הבריאות ועל איזו אוכלוסייה יקבל אחריות משרד הרווחה.

<איגור ברש: משרד הבריאות סבור שאנחנו יכולים וצריכים לקחת אחריות על קבוצה של סיביר מנטל אילנס, על סכיזופרניה שככל הנראה בטוח אחר כך יהיו זכאי סל שיקום וימשיכו בו.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, רק אם הם יקבלו הגדרה.

<איגור ברש: הגדרה פסיכיאטרית.

אורלי לוי אבקסיס: הגדרה פסיכיאטרית שתהווה מבחינתם מחסום בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: רק על אותם ילדים משרד הבריאות ייקח אחריות?

<איגור ברש: ייקח אחריות ויכניס אותם לסל שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה כל היתר?

<איגור ברש: אנחנו סבורים שהאחריות המשרדית אמורה להיות ברווחה עם סיוע טיפולי שלנו אבל ללא קיום חוק שיקום נכי נפש.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא - אם אנחנו מדברים על אותם ילדים אותם אנחנו לא מגדירים ולא יהיו תחת משרד הבריאות - איך אנחנו מבטיחים את כל השירותים הבריאותיים שכביכול אם היו מוגדרים, היו מקבלים אותם.

<איגור ברש: כנראה שבמסגרות הרווחה נצטרך לתת את התשומות שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: תקנון ותקציבים.

<איגור ברש: כן.

<איגור ברש: עבור תקנים של מטפלים.

אורלי לוי אבקסיס: גם במסגרת החוץ ביתיות וגם במסגרות בקהילה, שאני מקווה מאוד שיקומו.

<איגור ברש: כן.

<איגור ברש: כמובן.

<איגור ברש: משרד הרווחה חושב אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמע גם את משרד הרווחה.

אורית סטרוק: לגבי אותם ילדים ובני נוער שאתה אומר שאתם כן סבורים שתוכלו לתת להם משהו דומה לסל שיקום, מה אתם בעצם מציעים, שמה שנותנים היום לבגירים יינתן גם לקטינים?

<רונית דודאי: אני ממונת שיקום בבריאות הנפש.

<רונית דודאי: אנחנו סבורים שהסל, אם יוחלט להרחיב את סל השיקום, הוא חייב להיות מותאם לצרכים של האוכלוסייה הזאת וזה אומר לבנות מערכת שונה של שירותים.

<רונית דודאי: לדוגמה, אחד הדברים המרכזיים שאנחנו חושבים שחייבים להחליט עליו הוא איזשהו קייס מנג'מנט שמלווה את כל המשפחה על כל גווניה ומתכלל בין כל המשרדים, שזה שירות חובה כאשר מדובר באנשים צעירים, בילדים מתחת לגיל 18.

<רונית דודאי: כמובן שצריכות להיות עוד התאמות.

<רונית דודאי: זה אחד התנאים שאנחנו נדרוש אם נקבל על עצמנו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ינואר הוא תאריך יעד סופי למסקנות?

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שבאוקטובר היו אמורות להיות מסקנות של הוועדה שהקימה שרת הבריאות.

<מלכה פרגר: אני מנהלת השירות הארצי לעבודה סוציאלית במשרד הבריאות ואני עומדת בראש הוועדה הזאת.

<מלכה פרגר: אנחנו ביקשנו הארכה מאחר שרצינו לשמוע את הנציגים של השירותים בקהילה כמו עמותות, חברת המתנ"סים וגם אב לנערה.

<מלכה פרגר: ביקשנו הארכה כדי שנוכל ללמוד יותר את הנושא ואת המסגרות.

אורלי לוי אבקסיס: עד שלא קמה הוועדה הזאת ודנה בנושא הזה, עד אז לא למדתם את הנושא?

אורלי לוי אבקסיס: עד שלא הגענו למסקנה שאתם צריכים להקים ועדה משותפת לכל המשרדים, לא הייתה מודעות לגבי מה שקורה בשטח?

<איגור ברש: רוב בני הנוער היו במסגרות וכשהם היו זקוקים לאשפוז, הם אושפזו.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: כשהיה תור של שלושים ילדים שהיו צריכים לחכות למעלה משלושה חודשים, אתה לא יכול להגיד לי שניתנו כל המסגרות וילדים שהיו צריכים לקבל אשפוז אכן קיבלו אשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, לגבי מיטות אשפוז לילדים בגילאי שש עד 12 במיוחד, משרד הבריאות הבטיח לטפל בזה כי כאן המחסור החמור ביותר.

<איגור ברש: בשנה הבאה מתוכננת תוספת של עשר מיטות לילדים האלה בנס ציונה, חמש מיטות בטירת הכרמל וחמש מיטות בדרום.

<איגור ברש: אנחנו מתכננים תוספת של עשרים מיטות לילדים עד גיל 12.

<קריאה: למה לאשפז אותם?

<קריאה: אולי אפשר לטפל בהם?

<אריאנה מלמד: בטירת הכרמל ובבאר שבע אין מחלקות ילדים.

<איגור ברש: יש שם מחלקות נוער.

<איגור ברש: מחלקה בנס ציונה יכולה לקבל בלי בינוי עוד עשר מיטות.

<איגור ברש: עשר אלה שאפשר להוסיף בלי בינוי, התווספו.

<איגור ברש: אנחנו סבורים שלילדים האלה חשוב הקשר עם ההורים ועם המשפחות, ולכן אי אפשר שכל הילדים האלה יהיו רק במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: לזה אני מסכימה.

<איגור ברש: יש שתי מחלקות.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, יש כאן יושבת ראש והיא קובעת את הסדר ולכן לא יהיו כאן התפרצויות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מכירים את הנוהל כאן.

אורלי לוי אבקסיס: למרות שאנחנו אוהבים כאן שיח חופשי כי לפעמים הוא מעלה נקודות, אם למישהו בוער לומר משהו, שיצביע ואם לא, הוא ידבר יותר מאוחר.

אורלי לוי אבקסיס: אני עדיין לא סיימתי עם משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד כמה הבטחות שניתנו בישיבת הוועדה הקודמת וגם עליהן אני רוצה לקבל תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אריאנה מלמד, בבקשה.

<אריאנה מלמד: אני כאן בכובע כפול, גם כאימא לילד שנזקק לשירותי בריאות הנפש על כל גווניהם - לצערי הבן שלי סובל מתסמונת אלכוהול עוברי – וכמי שבעל כורחי מייצגת גם את העמדה של בית החולים בנהריה מפני שאי אפשר היה לשלוח היום רופא מהמחלקה להדרכת הילד.

<אריאנה מלמד: אני לא רואה הקצאה של מיטות לנהריה למרות שאני יודעת שהובטחו ל-2014 עוד ארבע מיטות למחלקה להדרכת הילד.

<אריאנה מלמד: המחלקה הזאת משרתת אנשים מקצרין ועד טירת הכרמל.

<אריאנה מלמד: התשובות שלכם, של משרד הבריאות לעניין האשפוז שאומרות סעו לטירת הכרמל, הן בלתי רלוונטיות לקשר עם ההורים, במיוחד כאשר רוב האשפוזים הראשונים של ילדים כורכים גם טיפולים דיאדיים וטיפולים משפחתיים והורים אמורים להיות ארבע-חמש פעמים בשבוע בבית החולים.

<אריאנה מלמד: הם לא יגיעו מקריית שמונה לטירת הכרמל.

<אריאנה מלמד: הם לא יכולים לעשות את זה.

<אריאנה מלמד: איפה המיטות לנהריה?

<איגור ברש: קודם כל, הם יקבלו.

<איגור ברש: אני לא זוכר כמה.

<אריאנה מלמד: מדובר על ארבע מיטות.

<איגור ברש: ארבע מיטות יקבלו.

<איגור ברש: הבעיה שם היא שהמחלקה לא יכולה לקחת אחריות אזורית.

<אריאנה מלמד: סליחה, זה לא נכון.

<איגור ברש: ביקשנו שאם המחלקה תוכל לקחת אחריות על האזור, לרבות אשפוזים כפויים וכל מגוון האשפוזים, נוכל להוסיף יותר.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה אנחנו נבקש ממשרד הבריאות לתת לנו התפלגות אזורית תוך כדי התחשבות בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשאתם מדברים אתי עכשיו על חמש מיטות לכל אזור הדרום, חבר הכנסת מרגי אומר שזה קצת מביש.

<איגור ברש: זה לילדים מתחת לגיל 12.

יעקב מרגי: לא עסקנו במחלקות הפנימיות.

<איגור ברש: אם היום קיימות 45 מיטות לילדים מתחת לגיל 12, שלושים בנס ציונה ו-15 באיתנים, תוספת של עשרים מיטות מהווה מהפכה.

<איגור ברש: למרות שעשרים נשמע לא הרבה, אם אנחנו מחשבים את החלק היחסי, זה לגמרי לא מעט.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש שמשרד הבריאות יעביר לנו גם את הצורך ואת רשימות ההמתנה ובמקביל את הפיזור הנכון תוך כדי ראייה שלא כל מי שנזקק לשירותים האלה לא גר במרכז הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שההורים האלו צריכים להיות זמינים לילדים, צריכים להמשיך את שגרת חייהם ויכול להיות שיש להם גם ילדים נוספים בבית שגם אותם הם צריכים לגדל ולתחזק עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, לכן הפיזור צריך להיות ריאלי לצרכים.

<איגור ברש: לכן התווספו, חוץ מארבע מיטות בנהריה, עוד חמש מיטות בצפת, בבית החולים זיו.

<אריאנה מלמד: בזיו זה לא עד גיל 12 אלא מ-12 ואילך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש את המסמך הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תמציאו לנו אותו במהירות האפשרית כך שנוכל להגיב.

אורלי לוי אבקסיס: אריאנה, עוד משפט כי יש כאן עוד דוברים.

<אריאנה מלמד: אני רוצה רק לסבר את האוזן כדי שתבינו על מה אנחנו מדברים כאן.

<אריאנה מלמד: ילדים שאין להם מקום באשפוז והם הוכרזו ראויים לאשפוז בין על ידי פסיכיאטר מחוזי ובין על ידי הורים שמעדיפים כבר את מותם על פני חייהם, אלה לא ילדים שבזמן ההמתנה יכולים לחזור לאיזשהו טיפול בקהילה כי אין כלום.

<אריאנה מלמד: יש מעט מדי פסיכיאטרים לילדים בקופות החולים ובבתי החולים.

<אריאנה מלמד: התור לפסיכיאטר פרטי מחוץ למערכת מגיע לחודשיים.

<אריאנה מלמד: אנחנו מדברים על ילדים במצב פסיכוטי שצריכים לעבור את כל המצב הזה בלי תרופות, בלי טיפול, בלי פסיכיאטר.

<אריאנה מלמד: על זה אנחנו מדברים כאשר אנחנו מדברים על המתנה.

<אריאנה מלמד: זאת לא המתנה לניתוח אלקטיבי.

<אריאנה מלמד: זה תוספתן.

<אריאנה מלמד: לא ראיתי שהמערכת מתייחסת לזה כאל תוספתן מפני שגם אם ילד כזה מגיע לבית החולים ואומרים שאין מיטה, אין לבית החולים אפשרות לערוך אחריו מעקב.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<אריאנה מלמד: אין כלום.

<אריאנה מלמד: עוד יותר קשה זה שבכל הארץ יש שלושה פסיכיאטרים לילדים שהם דוברי ערבית.

<אריאנה מלמד: בצפון יש פסיכיאטר אחד והוא לכל אזור הצפון.

<אריאנה מלמד: דוקטור חדד שהתחיל עכשיו לעבוד בבית החולים בנהריה.

<אריאנה מלמד: אחד בלבד.

<רוני הגש: זה לא נכון.

<אריאנה מלמד: זה מה שאני יודעת.

<אריאנה מלמד: אולי יש שניים.

<רוני הגש: ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: מי גברתי?

<רוני הגש: דוקטור הגש, אני מנס ציונה.

<אריאנה מלמד: כיוון שיעורם של המאושפזים בקרב האוכלוסייה מהמגזר הערבי גבוה יותר משיעורם באוכלוסייה, גם זה דבר שצריך להתחשב בו.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

<אריאנה מלמד: לילדים האלה אין כל פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כנראה גם נצטרך לעשות ביקור של הוועדה בבתי החולים לילדים, בתי החולים הפסיכיאטריים לילדים, כדי להבין מה המצב שם כי אנחנו מבינים שיש שם צפיפות נוראית ותנאים מאוד לא נעימים ולא נוחים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש ממנכ"ל משרד הבריאות להגיב על נושא הצפיפות והתנאים הבלתי נסבלים כפי שהובאו בפנינו ולגבי התנאים הפיזיים שם.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל אני רוצה לשאול איזה שירותים פיתחה מערכת הבריאות בקהילה לאותם ילדים, ובעיקר לאותם ילדים שממתינים.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהם נמצאים ראויים לאשפוז ואין להם מיטת אשפוז, סביר להניח שאי אפשר להשאיר אותם ללא טיפול.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול לקרות במצב מתוקן ובמצב נורמלי.

אורלי לוי אבקסיס: מה המענים שיש לנו בקהילה מבחינת משרד הבריאות?

<איגור ברש: השנה במסגרת הכנה לרפורמה נפתחו עשרות מרפאות על ידי הקופות.

<קריאה: עשרות?

<איגור ברש: עשרות מרפאות.

<איגור ברש: 15 מרפאות של מכבי.

<איגור ברש: לדעתי נפתחו יותר מעשרים מרפאות לילדים ונוער.

אורלי לוי אבקסיס: מה הצפי להמשך?

<איגור ברש: מתוכננת תוספת תקציבית של כשמונים מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: במסגרת בריאות הנפש.

<איגור ברש: של הקופות.

אורלי לוי אבקסיס: של הרפורמה בבריאות הנפש.

<איגור ברש: כן.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב.

אורלי לוי אבקסיס: דנו בוועדת העבודה והרווחה - לצערי הרב בסוף עשיתם עוקף ועדה ולכן לא יכולנו להתייחס להבטחות שהבטחתם בנוגע לילדים, גם לנפגעי תקיפה מינית אבל בעיקר בנושא של הילדים – בנושא של ההחרגות באבחונים כדי שלא ניתן את התווית אבל ניתן את השירותים.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה בנושא הזה ומה עתיד להיעשות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים שהילדים האלה יקבלו את כל השירותים להם הם זקוקים בלי לשים להם את הכוכבית הזו שתלווה אותם לאורך כל חייהם, עוד בטרם יש אבחנה סופית.

<איגור ברש: כל מי שמקבל היום, יקבל גם בתקופת הרפורמה.

<איגור ברש: אין מגבלה של אבחנות אלה או אחרות.

<איגור ברש: כל הסיפור הזה של קוד זי, אין כל בסיס לקוד זי הזה.

<איגור ברש: כל מי שזקוק, מקבל.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יקבל אחרי אבחנה או יקבל תוך כדי?

אורלי לוי אבקסיס: יש משברי חיים למשל שזה לא אומר שאפשר לתייג את הילד כבעל הפרעה נפשית, אבל הוא בהחלט זקוק לטיפול נפשי ברגע זה בחייו.

<איגור ברש: משבר והפרעת הסתגלות, זאת גם אבחנה.

<איגור ברש: אבחנה של אג'סמנט דיסאורדר שזאת הפרעת הסתגלות, אבחנה שהמון אנשים עם אבחנה כזאת מקבלים שירות במרפאות וימשיכו לקבל אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה הרבה אצבעות מורמות.

<רויטל לן כהן: קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: חשוב לי להגיד שני דברים קצרים כי אחר כך אני צריכה ללכת לוועדת החינוך.

<רויטל לן כהן: גם כשהילדים האלה כן מצליחים להיות מאושפזים ומטופלים, הם לא מקבלים שירותי חינוך, בטח לא מספקים.

אורלי לוי אבקסיס: חכי.

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא הגענו למשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: הנושא הזה שקוראים לו טללים, אלה שלוש שעות בשבוע.

<רויטל לן כהן: ילדים מפסידים שנות לימוד, ילדים אחר כך נאלצים לפרוש ממסגרת החינוך ואז אני רוצה לתת את הצד השני של זה והוא שילדים שכבר כן מקבלים שירות בקהילה נושרים ממשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: יצא השבוע שכבר בבתי הספר היסודיים ילדים נושרים והם נושרים כי מערכת החינוך אין לה את הכלים לתת שירות לילדים האלה והם בשמחה מוותרים על כך שהם לא יבואו לבית הספר.

<רויטל לן כהן: ילדים כאלה לא מופעלים, כי למה להפעיל?

<רויטל לן כהן: אנחנו לא רוצים אותו בחזרה ואין לנו כלים לטפל בו.

<רויטל לן כהן: זה מזעזע כי זה אומר שילד בכיתה א', אנחנו יודעים שהוא יגיע לכלא, ואתה יודע למה לכלא?

<רויטל לן כהן: אנחנו יודעים שהוא יגיע לכלא כי הסטטיסטיקה היום אומרת שילדים עם לקויות למידה מהווים 53 אחוזים מאוכלוסיית האסירים, עם ABHD קרוב לחמישים ועוד כל מיני הפרעות אחרות.

<רויטל לן כהן: הם בעצם מהווים את רוב האסירים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים לשים תגיות.

<רויטל לן כהן: אני לא שמתי תגיות.

<רויטל לן כהן: זה מחקר שנעשה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: זה מחקר שאני לא מודעת לו ואני גם לא יודעת היכן הוא נעשה.

<רויטל לן כהן: אני אשלח לך אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא נעשה במכון מוכר ובאיזה תנאים.

<רויטל לן כהן: בכל העולם.

אורלי לוי אבקסיס: באמת הייתי רוצה לראות אותו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן לא נצטט את המחקר לפני שנדע מהיכן הוא יצא.

אורלי לוי אבקסיס: לא סיימתי עדיין עם משרד הבריאות.

יעקב מרגי: לא בהכרח שאותו ילד יגיע לשם.

<רויטל לן כהן: אני לא אומרת בהכרח.

<רויטל לן כהן: אני אומרת שכאשר לא נותנים את השירות לא בקהילה, לא באשפוז ולא בשום מקום, הילדים לא לומדים.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך שכל המערכות אוהבות לעבור ליד אותו ילד.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה הכי קל, אבל אני יודעת שהייתה הצהרה של שר החינוך לגבי דוח דורנר ולגבי הנושא של התאמת המערכת.

<רויטל לן כהן: גם אני הצהרתי שהשר הזה הוא החלום של אימא לילד עם צרכים מיוחדים ועדיין אני רוצה לומר שזה שמשרד החינוך הצהיר – ויושבת כאן רעיה ואני אומרת את זה באוזניה – שהוא מאמץ את מסקנות דורנר, זה כמו שאני אצהיר שאני מאמצת את עשרת הדברות ואת מגילת העצמאות.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, זה לא כך.

<רויטל לן כהן: צריך להיות שם משהו כדי שזה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: רעיה מכירה אותנו מהוועדות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מבקשים לבדוק איך אותן הצהרות מיושמות, כי אנחנו לא מסתפקים בהצהרות, כמובן שלאותן הצהרות חייב להיות גם תקצוב.

אורלי לוי אבקסיס: כדי ליישם את אותן הצהרות, צריך כוח עזר.

<רויטל לן כהן: אני הרבה לפני תקצוב.

<רויטל לן כהן: אני מדברת על משהו אחר.

<רויטל לן כהן: אין למשרד החינוך היום ידע וכלים לילדים האלה.

<רויטל לן כהן: עובדה שהם לא שם.

אורלי לוי אבקסיס: תכף נגיע גם למשרד החינוך ואני אשמע גם את עמדתו בנושא.

יעקב מרגי: האחר הוא אני.

<רויטל לן כהן: האחר הוא אני, האחר הוא אחר.

<רויטל לן כהן: עובדה שהם כתבו השונה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נישאר בתוך אותה מסגרת.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות.

<איגור ברש: יש כאן קצת ערבוביה ובואו נעשה סדר.

<איגור ברש: הפרעות קשב וריכוז זה סיפור אחד, ליקויי למידה זה סיפור אחר וכל אחד מטופל במישור שלו.

יעקב מרגי: היא דיברה על קו התפר והיא יודעת על מה היא מדברת.

<רויטל לן כהן: זה לא רק קו התפר.

<רויטל לן כהן: סליחה, אני רוצה להבהיר.

<רויטל לן כהן: הילדים האלה באין טיפול, פורצות להם מחלות נפשיות לפעמים.

<איגור ברש: לא התפרצתי כשדיברת.

<רויטל לן כהן: רק שנדע שאנחנו מדברים על אותו הדבר.

<איגור ברש: הפרעת קשב וריכוז, זאת הפרעה שיש חוזר מנכ"ל לגבי אבחון, מי מאבחן, יש מעורבות של מערכת רפואית.

אורלי לוי אבקסיס: אלא שיש להם, כי אלה שאין להם גם לא עושים את האבחון ולכן הילדים לא מקבלים את ההקלות.

<רויטל לן כהן: נכון.

<רויטל לן כהן: ואז הם הופכים להיות מופרעים.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם הופכים להיות עושי הצרות של הכיתה.

<רויטל לן כהן: אז האבחנה שלהם היא מופרע.

<איגור ברש: מי שיכול לאבחן את ההפרעה הזאת זה לא רק פסיכיאטר של ילדים אלא גם נוירולוג וגם פדיאטר שעבר הכשרות.

<איגור ברש: האבחון והתרופה בסל.

אורלי לוי אבקסיס: האבחון לא בסל.

אורלי לוי אבקסיס: אולי התרופה אבל לא האבחון.

<איגור ברש: אבחון של הפרעת קשב וריכוז, כן בסל.

<רויטל לן כהן: לא נכון, סליחה.

<רויטל לן כהן: רק ריטלין.

<איגור ברש: ריטלין זה טיפול.

<איגור ברש: זה לא אבחון.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי התרופות שנמצאות בסל, הן עדיין מאוד מאוד יקרות.

אורלי לוי אבקסיס: כך גם לגבי ה-קונצרטה, גם לגבי ה-ריטלין, הפירוק האיטי, וגם הנגזרות האחרות שלגבי אותו הרכב חומרים בסיסי הם בכלל לא נמצאים ואז יש מישהו שזה לא מתאים לו מבחינה כזו או אחרת, ואנחנו מגיעים כאן לנקודה הבאה של הדיון.

<קריאה: לעשרים אחוזים לא מתאים.

<קריאה: 1,700 שקלים לחודש.

אורלי לוי אבקסיס: 1,700 שקלים לחודש.

<רויטל לן כהן: אני יכולה לספר לך כמה זה עולה לי.

<איגור ברש: השנה ביקשנו להכניס לסל התרופות שתי תרופות – אדרל ו-דיבנס.

<קריאה: ומה קרה?

<איגור ברש: עוד לא יודעים.

<איגור ברש: הוועדה עוד לא הגישה החלטות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שהמלצתם לוועדה להכניס את זה לסל התרופות.

<איגור ברש: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שזה יתקבל.

<איגור ברש: גם אני.

<איגור ברש: אני עוד יותר מקווה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נעקוב אחרי זה, אבל כמו שאומרים, אתם יודעים, אסור לנו להתערב בהחלטות של אותה ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אם כבר נגענו בנושא התרופות, אני רוצה להישאר אתך בנושא התרופות.

אורלי לוי אבקסיס: עלתה כאן טענה שהיא הייתה מאוד מזעזעת בעיני והיא שאותם ילדים שמאושפזים מקבלים תרופת איקס כי היא הכי מתאימה, כי ראה אותו רופא מטפל בתוך המחלקה את הצורך בטיפול התרופתי הספציפי הזה.

אורלי לוי אבקסיס: גילינו שכאשר הילד משתחרר הביתה, מאחר שהתרופות הללו לא בסל, מוחלפות התרופות לתרופות אחרות בלי לבדוק את ההשפעה שלהן, בלי לבדוק את תופעות הלוואי ומתחילים לשחק עכשיו במינונים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שמשרד הבריאות הבטיח לטפל בו.

אורלי לוי אבקסיס: הפחד שלי הוא שיכול להיות שמה שיקרה בשל אותה מסקנה של הוועדה זה שכבר בשלב הטיפול ייתנו את התרופה לא בגלל שהיא מתאימה אלא בגלל שזאת תרופה שנמצאת בסל.

<איגור ברש: פנינו למנהלי המחלקות וביקשנו שיתחשבו באפשרות להמשיך בתרופה בעת קביעת הטיפול.

<איגור ברש: אנחנו לא חיים בחברה אידיאלית שלא מתחשבים במוגבלויות של הסל.

<איגור ברש: הסל הוא מגביל.

<איגור ברש: הוא מגביל אותנו והוא מגביל את המטופלים ואנחנו צריכים להתחשב.

<איגור ברש: כשהסל תבטל וכל התרופות יהיו ללא עלות בקהילה, כולנו נשמח.

<איגור ברש: ביקשנו תיאום בין המחלקה לקופות חולים כך שלא ייווצר מצב שהילד לא יקבל את מה שהומלץ עליו אבל אנחנו לא יכולים להתעלם ממגבלות הסל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחזור לנקודה הזאת.

<אבי אורן: אני נציג של עמותת "לשמה", עמותה לשילוב מתמודדים קהילה.

<אבי אורן: כולנו בקהילה אנשים שמתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית.

<אבי אורן: אני אושפזתי לראשונה בגיל 19 וחצי, בגיל בוגר יחסית.

<אבי אורן: אתם מדברים כאן על קהילה, רווחה, בריאות ותרופות, אבל הייתי רוצה ללכת רגע צעד אחד אחורה.

<אבי אורן: ברגע שאתם מכניסים ילד בן עשר, תשע, שמונה לבית חולים לחולי נפש, אתם כבר גמרתם את הסיפור.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<אבי אורן: אני רוצה לחזור עם הוועדה הזאת 11 שנים אחורנית.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נסביר משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנהלים כאן את הדיון אבל יש כאן מורכבות של מספר משרדים ובכל משרד גילינו לקונה מאוד רצינית.

אורלי לוי אבקסיס: אם אותו בחור אומר שאם מכניסים לאשפוז בגלל שלא תפסנו רגע קודם, בגלל שיש מחסור בפוסט אשפוזי, זה אומר שיכול להיות באיזשהו אופן שחרצנו גורל כי לפעמים זה מדרון חלקלק.

<קריאה: המערכת הטרום אשפוזית לא קיימת.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, היא קיימת אבל במחסור מאוד מאוד גדול.

<קריאה: במציאות חיינו היא איננה קיימת.

אורלי לוי אבקסיס: הובטח לנו במשרד הרווחה שפותחים מסגרות נוספות ועל זה נבקש ממשרד הרווחה לדווח לנו כדי להבין איפה אנחנו עומדים ומה המחסור הקיים עדיין.

<אבי אורן: לימים ההפרעה שלי והקריירה שלי הביאו אותי לעבוד גם בתחום בריאות הנפש וגם להיות מאושפז בחוץ לארץ ולראות איך מערכת אשפוז אחרת יכולה לעבוד ואיך היא עושה את זה הרבה יותר טוב.

<אבי אורן: ברשותך, רציתי להחזיר את הוועדה לדיון של הוועדה הזאת שהתקיים לפני 11 שנים.

<אבי אורן: כותב מבקר המדינה, ואני אומר ממש בקצרה: "ראוי לשקול להקדים להעביר את מחלקות האשפוז של ילדים פגועי נפש לבתי חולים כלליים כפי שכבר המליצה הוועדה לקידום מעמד הילד של הכנסת בשנת 2002.

<אבי אורן: הדבר הזה הוא דבר אלמנטרי".

<אבי אורן: אני, כשאני מתאשפז ובאמת הולך למחלקות מאוד אלימות, מאוד קשות, אני כבר אומר בסדר, אבל לפחות את הילדים קודם כל תצילו.

<אבי אורן: יש לכם בית חולים לילדים ולמה ילד בגיל 12 צריך להתאשפז בבית חולים לחולי נפש על כל הסטיגמה וכאשר אפילו המשפחה שלו לא מכירה אותו?

<אבי אורן: עם כל הכבוד, אין היום בעולם המערבי בתי חולים לחולי נפש לילדים.

<אבי אורן: אין.

<אבי אורן: זה לא קיים ואני חושב שהמדינה הזאת צריכה לחשוב על זה.

אורלי לוי אבקסיס: הבנו.

אורלי לוי אבקסיס: למשרד הבריאות יש תשובה?

<אבי אורן: יש לו תשובה.

<אבי אורן: הוא נתן תשובה בספטמבר.

<אבי אורן: הוא הוסיף עוד חמש מיטות בנס ציונה ועוד ארבע מיטות בטירת הכרמל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שיש רפורמה בבריאות הנפש.

אורלי לוי אבקסיס: מכניסים את מה שהוחרג לתוך המערכת הכללית.

אורלי לוי אבקסיס: היום סוף סוף מבינים שזה בעצם צריך להיות באותה פלטפורמה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני שואלת האם התמודדתם עם אותן המלצות של מבקר המדינה?

<איגור ברש: מה שאפשר להכניס לבית חולים כללי, הוכנס.

<איגור ברש: היחידה להפרעות אכילה בדרום – בבית חולים כללי, סורוקה.

<איגור ברש: יש מחלקה להפרעות אכילה לילדים בשיבא ועכשיו פותחים מחלקה לפסיכיאטריה של ילדים בשיבא.

<איגור ברש: בצפת מוסיפים.

<קריאה: באסף הרופא.

<איגור ברש: באסף הרופא טיפול יום.

<איגור ברש: עושים מה שאפשר.

<איגור ברש: תבינו, כל מיטה שדורשת בינוי, זה מאוד יקר.

<איגור ברש: אנחנו משתדלים לעשות כל מה שאפשר, את המקסימום האפשרי, אבל פחות לבזבז על בינוי את המשאבים הקטנים שיש לנו ויותר על מיטות.

<איגור ברש: לכל מקום שאפשר להכניס, מכניסים.

<איגור ברש: להדסה הכנסנו מיטות להפרעות אכילה לקטינים.

<איגור ברש: כל מה שאפשר לשים בבית חולים כללי, עושים את זה.

<איגור ברש: תבינו, אנחנו לא חיים בעולם אידיאלי.

אורלי לוי אבקסיס: השירותים בקהילה, כמה פותחו מאז הדיונים האחרונים?

<איגור ברש: הכוונה למרפאות?

אורלי לוי אבקסיס: מרפאות, מענים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מדברת על טיפול בקהילה, זאת אומרת גם טיפול באותן מסגרות מעורבות עם משרד הרווחה והחינוך.

<איגור ברש: טיפול במסגרות מעורבות, זה הנושא בוועדה הקיימת.

<איגור ברש: ברגע שיהיו מסקנות והחלטות, זה יתפתח.

<איגור ברש: לגבי אשפוז, אמרתי.

<איגור ברש: לגבי המרפאות, גם כן אמרתי שיותר מעשרים בסך הכול.

<איגור ברש: המחסום כאן – אם אתם רוצים להבין מה חוסם אותנו בסיפור הזה – הוא כוח אדם.

<איגור ברש: אין לנו מספיק פסיכיאטרים לילדים ונוער.

<איגור ברש: קיבלנו עכשיו בזכות מאמץ עילאי של המנכ"ל עשרים תקנים להתמחות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא באמת ראוי לשבח.

<איגור ברש: כן.

<איגור ברש: זה נכון.

אורלי לוי אבקסיס: כשהוא מבטיח משהו, בדרך כלל הוא גם מתאמץ שזה יקרה.

<איגור ברש: הוא השיג עכשיו עשרים תקנים להתמחות.

<איגור ברש: אנחנו נעשה את זה להתמחות משולבת כך שיהיו פסיכיאטרים עם שתי התמחויות גם לבגירים וגם לקטינים.

אורלי לוי אבקסיס: מתי הם יהיו כשירים לעבודה שוטפת?

<איגור ברש: ההתמחות המשולבת אורכת שש שנים, אבל מתחילים.

<איגור ברש: כל התקנים להתמחות בפסיכיאטריה לילדים ונוער מאוישים.

<איגור ברש: לפסיכיאטריה של בגירים, דווקא לא.

<איגור ברש: אנחנו בדרך לקבל מלגות להתמחות הפסיכולוגית.

<איגור ברש: אי אפשר לייצר מרפאות בלי כוח אדם.

<איגור ברש: בסך הכול במדינה הזאת קיימים היום מאתיים פסיכיאטרים לילדים ונוער ואנחנו צריכים עוד יותר ממאה.

<קריאה: מאתיים הם ברישום.

<איגור ברש: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו כאן מחקר של מחלקת המחקר של הכנסת ודרך אגב, חלק מהנתונים התקבל ממשרד הבריאות ועל פי משרד הבריאות כיום עובדים בישראל כמאה פסיכיאטרים של ילדים ונוער ודרושים עוד כמאה פסיכיאטרים בתחום.

<איגור ברש: מאתיים רשומים.

אורלי לוי אבקסיס: יש מחסור גם בפסיכולוגים קליניים.

<איגור ברש: פסיכולוגים קליניים נתמכים לא על תקנים אלא על מלגות.

<איגור ברש: המלגות הם לא תקנים ובשנה הבאה אנחנו אמורים לקבל תוספת של מאה מלגות להתמחות של פסיכולוגים קליניים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבעתיד הרחוק יהיו לנו פתרונות לנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות מתחילים.

<איגור ברש: יש המון פסיכולוגים שעובדים בקליניקות.

אורלי לוי אבקסיס: לא ענית לי לגבי הטיפול בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: ילד עכשיו משתחרר מאשפוז פסיכיאטרי, מה קורה אתו?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים לאן הוא הולך?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים מה הליווי שלו?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים מה קורה אתו יום אחרי?

<איגור ברש: המחלקה אמורה להפנות אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אמורה.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש חוזר מנכ"ל בנושא?

<איגור ברש: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לראות אותו.

<איגור ברש: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אם אין, לייצר.

אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים אחרי טיפול מסוים נזרקים אחר כך בחזרה לבית שלהם בלי לדעת בכלל מה קורה אתם וזאת קטסטרופה גדולה כי כל מה שהשגנו באשפוז, אנחנו זורקים כאילו כלום.

<איגור ברש: בימים אלה אנחנו עובדים על מדדי איכות של אשפוז.

<איגור ברש: אחד המדדים יהיה שיעור האנשים שמשתחררים מהאשפוז עם כתובת קונקרטית ותאריך.

אורלי לוי אבקסיס: זה יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: זה עדיין לא.

<איגור ברש: כמדד איכות.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה יהיה?

<איגור ברש: בקרוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: תרשמי את זה במסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבדוק את חוזר המנכ"ל בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: נבדוק אצל מנכ"ל הבריאות שיבטיח שלאותם ילדים יהיה מענה בקהילה, שלא יקרה מצב שאחרי אשפוז הם ייזרקו לאיזושהי סביבה שלא תדע להתמודד אתם כי בסוף זה נופל על ההורים.

<קריאה: יש כאן הורים לילדים שהיו מאושפזים זמן רב.

אורלי לוי אבקסיס: תבקשו את רשות הדיבור.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו תמיד אוהבים לשמוע את ההורים.

<איגור ברש: יש כאן עוד הערה חשובה ממשרד הבריאות לגבי השיקום.

<ורד שפיר: מטה השיקום, משרד הבריאות.

<ורד שפיר: אני רוצה לספר על פרויקט שהוא פרויקט פיילוט בעמיתים, תכנית של המתנ"סים כשבעצם לנו יש ניסיון עם הבוגרים מגיל 18 ומעלה בפרויקט ובכלל בכל מערך השיקום בבריאות הנפש.

<ורד שפיר: אנחנו בעצם נותנים מענה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שזה זה פיילוט לצעירים.

<ורד שפיר: הם יושבים כאן לצדנו ויש כאן גם משתתפים שיושבים אתנו.

<ורד שפיר: מדובר על כחמישים או שישים אנשים, פיילוט של צעירים שהשתתפו בחוגים במתנ"סים בדיוק לנושא של השילוב.

<ורד שפיר: אנשים שיצאו מבתי החולים וזה נעשה בשיתוף פעולה עם כמה בתי חולים מובילים שגם יושבים בוועדת היגוי עם הפסיכיאטרים.

<ורד שפיר: אני חושבת שזאת פעולה חשובה ביותר לתת מענה לאוכלוסייה הזאת לפני גיל 18.

<ורד שפיר: כמו שאנחנו יודעים מהמחקרים בתחום השיקום עד גיל 18 צריך לעשות התאמות לתכניות.

<ורד שפיר: יש הרבה מחקרים שתומכים.

<ורד שפיר: זה פיילוט חלוץ וראשון ללא תקציב, כמעט ללא תקציב מהמשרד.

<ורד שפיר: אנחנו מדברים על חוק שהוא מעל גיל 18.

אורלי לוי אבקסיס: זה מאוד מדאיג שזה ללא תקציב.

<ורד שפיר: נכון.

יעקב מרגי: מתחת לאיזו מטריה התכנית הזאת?

<ורד שפיר: החברה למתנ"סים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה אתנחתא קצרה כי נציגת משרד החינוך עלולה לברוח לנו לישיבה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: למשרד החינוך יש כאן נגיעה מאוד מרכזית.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נזכור שיש חינוך חובה במדינה ולכן אותה אוכלוסייה שלא תקבל את הפתרון, אנחנו בעצם זורקים אותה החוצה ומחריגים אותה גם מהחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מההצהרות, ואמרו כאן אנשים שזאת הצהרה לגבי הנושא של דורנר, אנחנו רוצים לדעת איך המערכת נערכת כי אנחנו יודעים שבמסגרת שקמו, לדוגמה מסגרת מאוד וולנטרית של נערות – ודרך אגב, מכספים שהצליחו לגייס אנשים פרטיים, סכום של למעלה ממיליון דולר – התכנית הזו לא תצליח להחזיק את עצמה אם המשרדים לא יאמצו אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי שיש קושי מהותי מול משרד החינוך בהשתתפות בכל הנושא - הנה, גם משרד הבריאות אומר נכון – הזה של שילוב הכוחות כדי לתת את הפתרונות לילדים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שרעיה תאמר לי שהמציאות היא אחרת וכי לכם יש בשורה.

<רעיה לוי גודמן: קודם כל, תודה.

<רעיה לוי גודמן: אני מתנצלת אבל אני צריכה ללכת לישיבת ועדת החינוך אבל אני משאירה כאן את חגית אריאן שהיא המדריכה הארצית לתלמידים עם הפרעות נפשיות במערכת החינוך ואם יהיה צורך והתייחסת נוספת, היא תיתן אותה.

<רעיה לוי גודמן: כן חשוב לי לומר כמה דברים.

<רעיה לוי גודמן: אני רוצה להזמין את הוועדה, אם יוצאים לסיורים בבתי החולים, להיכנס גם לבתי הספר שיש לנו בתוך המרכזים.

<רעיה לוי גודמן: יש לנו שמונה בתי ספר לתלמידים שמאושפזים במחלקות פסיכיאטריות ואני חושבת שלמדינה יש הרבה מאוד במה להתגאות.

<רעיה לוי גודמן: שווה לראות אותם.

<רעיה לוי גודמן: נעשית שם עבודה מאוד מקצועית, מאוד שיתופית של בריאות וחינוך עבור הילדים בזמן שהם מאושפזים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אתם אחרי האשפוז?

<רעיה לוי גודמן: אני רוצה לומר מה מערכת החינוך עושה לפני ואחרי.

<רעיה לוי גודמן: בישיבה הקודמת נתתי את הנתונים.

<רעיה לוי גודמן: אני חושבת שחשוב מאוד בוועדה הזאת כן לעשות את החידוד בין סוגי האוכלוסיות, בין ילדים עם הפרעות התנהגות לבין ילדים עם לקויות למידה לבין ילדים עם הפרעות נפשיות וזה כדי שלא נחטא למטרה שהיא לטפל בילדים עם ההפרעות הנפשיות.

<קריאה: לפעמים אלה אותם ילדים.

<רעיה לוי גודמן: ברשותך.

<רעיה לוי גודמן: רגע.

<קריאה: ברגע שיש קומובידיות, אתם לא יודעים מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נגיע גם לנקודה הזאת כי אנחנו יודעים, וזה גם מה שמחלקת המחקר, מריה רבינוביץ שעורכת את המחקרים בוועדה, אמרה.

אורלי לוי אבקסיס: מריה עושה עבודת קודש.

אורלי לוי אבקסיס: העלינו את הנקודה בה דווקא במורכבות של הבעיות אתן מתמודד ילד, כאשר זה לא רק בעיה אחת, מערכת החינוך לא רק שהיא לא יודעת להתמודד אלא שהיא גם פולטת אותו החוצה ואין מסגרות חלופיות אחרות שקולטות אותו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הוא נשאר כמעט יתום במערכת.

<רעיה לוי גודמן: אני אגיד שאני אל כל כך מסכימה עם מה שאתם אומרים.

<רעיה לוי גודמן: לא שאנחנו במצב אופטימלי, אבל אני כן אגיד שיש עלייה מאוד משמעותית במספר התלמידים שמשולבים בחינוך הרגיל.

<רעיה לוי גודמן: אנחנו מדברים על כך שבתשע"א היו 300 ילדים משולבים, בשנת תשע"ג כבר היו 750 ובפתיחת תשע"ד עברנו את ה-900 ילדים.

<קריאה: משולבים בסיוע?

<רעיה לוי גודמן: רגע.

<רעיה לוי גודמן: אני באמת מדברת מאוד מובנה, אז תנו לי בכמה דקות, לפני שאני צריכה לצאת, לומר את הדברים.

<רעיה לוי גודמן: כל התלמידים האלה מלווים במומחה תחום של הפרעות נפשיות, בתכנית שילוב, בתמיכה מסוג סייעת אם הם זקוקים לה, בתגבור לימודי, אם הם זקוקים לו, ובתגבור רגשי.

<רעיה לוי גודמן: בנוסף לכך אני רוצה לתת את הקבוצה השנייה כי היא לא נעלמת מעינינו גם אם היא לא מאובחנת פר-אקסלנס.

<רעיה לוי גודמן: יש 7,323 ילדים בתכנית השילוב שמקבלים תמיכה בגין הפרעות התנהגות.

<רעיה לוי גודמן: בנוסף לכך יש לנו עוד 5,205 תלמידים עם הפרעות התנהגות שנמצאים בכיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים.

<רעיה לוי גודמן: זאת אומרת שיש איזשהו מענה אינטנסיבי ככל שניתן בתוך החינוך הרגיל.

<רעיה לוי גודמן: אלה שלא יכולים להיות בחינוך הרגיל, הם 4,391 תלמידים שנמצאים בכיתות חינוך מיוחד להפרעות התנהגות בבתי ספר לחינוך מיוחד להפרעות התנהגות.

<רעיה לוי גודמן: בסך הכול 11,614 תלמידים עם הפרעות התנהגות שמקבלים תמיכה בתוך המערכת.

<רעיה לוי גודמן: בנוסף לזה על קו התפר, על הילדים שנמצאים בביתם ואני חוזרת לאוכלוסיית ההפרעות הנפשיות.

<רעיה לוי גודמן: הילדים עם הפרעות נפשיות שנמצאים מפאת מצבם הבריאותי בביתם, מקבלים תמיכה בבית באמצעות עמותה שהיא זכיינית שלנו, עמותת טללים, והם זכאים לתמיכה בתוך הבית.

<קריאה: שלוש שעות בשבוע.

<רעיה לוי גודמן: ילדים שהיו משובצים בחינוך הרגיל בשגרה ונמצאים בביתם, מקבלים בין ארבע לשמונה שעות בשבוע, תלוי בגיל.

<רעיה לוי גודמן: נכון, זאת לא מערכת מלאה וזה מעט.

<רעיה לוי גודמן: אם הם היו לפני כן בחינוך המיוחד, הם זכאים לקבל תמיכה יותר גדולה בהתאם לצורך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מנסים לפתור את הבעיה הזאת?

<רעיה לוי גודמן: יש לנו את הפנייה ואנחנו בוועדה משותפת כן בודקים את היכולת לתת תמיכות.

<רעיה לוי גודמן: אנחנו עוד לא יודעים אם נצליח בתפר הזה כמו עם המרכז בירושלים, אם תהיה לנו אפשרות דרך חוק חולים – לא דרך חוק חינוך מיוחד – לתת שם תמיכה.

<רעיה לוי גודמן: הנושא הזה עכשיו בבדיקה במסגרת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לאחר שנוצר ואקום ולא היו מסגרות מתאימות, קם ארגון פרטי שבאמת אני מורידה בפניו את הכובע.

אורלי לוי אבקסיס: הוא הלך וגייס מיליון דולר, בא למשרדים ואמר הנה הכסף, אתם אומרים שיש בעיה, הקמנו פלטפורמה וכולם אומרים שהפלטפורמה הזאת נהדרת.

אורלי לוי אבקסיס: היו שם ממשרד הבריאות, היו שם ממשרד החינוך, והוא בעצם מאגם את כל המשאבים תחת קורת גג אחת – חינוך, רווחה, בריאות וכל השירותים הנלווים - אבל המשרדים אומרים לא, לא בדיוק מתאים, אנחנו נלמד את המודל, בינתיים לא יודעים מהיכן להביא את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: מצא חן בעיניכם שאתם לא צריכים לתת את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: העניין הוא שבלי זה, זה לא יחזיק מעמד, לא יתפתחו מודלים דומים וגם מה שכבר הצלחנו להשיג – יקרוס.

<רעיה לוי גודמן: אני מסכימה ואמרנו שזה יהיה חלק ממה שהוועדה המשותפת תבדוק ותגיש את המלצותיה בינואר.

<רעיה לוי גודמן: נמצא כאן אבא שדיבר בישיבת הוועדה הקודמת ואני שמחה לספר לך, בעיקר לך, שאנחנו הפכנו את בית הספר בדולב לבית ספר לבנות עם הפרעות נפשיות, בעקבות המחסור הקשה.

<רעיה לוי גודמן: בדולב השנה יש 11 כיתות לתלמידות במגזר הדתי להן קודם לא היה מענה.

<רעיה לוי גודמן: דולב הוא ישוב שעושה הרבה מאוד שילוב על אף שזה בית ספר לחינוך מיוחד להפרעות נפשיות.

אורלי לוי אבקסיס: יש שם את כל הטיפולים והשירותים הנדרשים?

<רעיה לוי גודמן: יש שם את כל מה שאנחנו יודעים לעשות שזה חינוך ומקצבי עבודה של מקצועות הבריאות והדרכה.

<רעיה לוי גודמן: יש עוד בית ספר מוכר שאינו רשמי תחת עמותה של בית אקשטיין שאנחנו תומכים שם.

<רעיה לוי גודמן: כמו שדיווחתי בישיבת הוועדה הקודמת, אין ילד שיוצא מאשפוז והוא יכול להיות בבית ספר אבל לא נמצא עבורו מקום בבית ספר.

<רעיה לוי גודמן: אני אתן דוגמה רק מהשבוע האחרון.

<רעיה לוי גודמן: יש ממשק ישיר עם הרווחה.

<רעיה לוי גודמן: הרווחה עובדת אתנו בצמידות.

<רעיה לוי גודמן: בנינו את הרצף הזה שילד אמור להשתחרר, אנחנו מקבלים הודעה ואם הוא חוזר הביתה, בקהילה שלו, ואם הוא בפנימייה, הם מודיעים לנו היכן הוא הולך להיות ואנחנו מוצאים את המקום.

<רעיה לוי גודמן: רק השבוע אישרתי תקן חריג באזור של יד רמב"ם שם היה מחסור לשלושה תלמידים.

<רעיה לוי גודמן: אישרתי שם תקינה חריגה ותוספת משאבים על מנת להבטיח את הקליטה של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: מה לגבי המגזר הערבי?

<רעיה לוי גודמן: אין לי במגזר הערבי פנייה לגבי ילד שאין לו פתרון, ואני אומרת את זה עוד פעם.

<רעיה לוי גודמן: במערכת החינוך יש לילדים פתרונות.

<רעיה לוי גודמן: שוב, אנחנו מתייחסים לכל ילד כאחד ופותרים ברמה ארצית את הפתרון לכל ילד.

יעקב מרגי: אני אומר לך ברמת הידיעה שאין בעיה עם משרד החינוך ברגע שהיא צריכה לאשר.

יעקב מרגי: השאלה בקצה, טיפול הקצה, אז אין לך, ואני אומר לך בוודאות, את הכלים לבדוק.

יעקב מרגי: גם אם מנהל בית הספר הסכים וקיבל עליו בפתיחות וברצון לשלב, אין לך את הכלים לבדוק אם הוא מקבל את מה שהוא צריך לקבל.

יעקב מרגי: אני נחרץ כי אני אומר לך את זה מידיעה.

<רעיה לוי גודמן: אני אגיד ואני אבקש את עזרתך.

<רעיה לוי גודמן: אני אגיד שבחינוך הרשמי אין לי שום בעיה לדעת בדיוק מה הילד מקבל.

<רעיה לוי גודמן: בחינוך הרשמי אין לי שום בעיה, עד רבע דקה, מי עובד אתו, מה הוא מקבל, כמה הוא מקבל, על ידי מי, איזה מומחה תחום מלווה אותו והמדריכות הארציות שמלוות.

יעקב מרגי: הלוואי.

<רעיה לוי גודמן: על כל ילד.

<רעיה לוי גודמן: בחינוך הרשמי, בעיקר במגזר החרדי ---

יעקב מרגי: לא דיברתי על זה.

יעקב מרגי: אני מדבר על כל הילדים.

<רעיה לוי גודמן: אני אגיד.

יעקב מרגי: אני דיברתי על החינוך הממלכתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יעזור.

אורלי לוי אבקסיס: רואים אותך וחושבים ישר חרדי.

יעקב מרגי: אני מדבר על הממלכתי.

<רעיה לוי גודמן: תן לי שם וילד, תקבל את תכנית הלימודים האישית שלו כולל כל מה שהוא מקבל.

<רעיה לוי גודמן: בחינוך החרדי יש לנו בעיה.

<רעיה לוי גודמן: לא לכל מקום נותנים לנו להיכנס.

<רעיה לוי גודמן: אנחנו מטפלים בזה ברמה הארצית.

יעקב מרגי: אני בכוונה הדגשתי את החינוך הממלכתי.

<רעיה לוי גודמן: אין לנו בעיה.

<רעיה לוי גודמן: תסלחו לי, חגית תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: לא סיימנו כי יש לנו גם המלצות למשרד החינוך.

<מתי דן: לפני שאת עוזבת.

<מתי דן: קודם כל, באווירה של התשובה, באמת הוועדה תורמת הרבה לתיקונים החברתיים האלו, ועדה עתירת זכויות, ואני רוצה לומר שכל מה שנאמר נאמר לגבי הטיפול הפנימייתי.

<מתי דן: בקהילה – כלום.

<מתי דן: אני לא חושב שילדה שעברה הפרעה נפשית, צריכים לזרוק אותה לפנימייה ולהרחיק אותה מהבית.

<מתי דן: יש כאן גזרה אכזרית מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: המסגרת שאתה פתחת היא לא מסגרת של פנימייה.

<מתי דן: היא לא פנימייה ולכן אין שום שיתוף פעולה.

<קריאה: דולב זה פנימייה.

<מתי דן: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: במסקנות של הוועדה המשותפת בודקים את המודל שפיתחתם.

<קריאה: בדולב יש ילדים עם התנהגויות קשות.

<קריאה: ילדה טובה עם הפרעה נפשית, אין לה מה לעשות בדולב.

<מתי דן: אני מדבר עכשיו על הטיפול בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים עכשיו על הגדרות.

אורלי לוי אבקסיס: הגדרות יכולות להוביל אותנו למקומות לא טובים.

<מתי דן: אני רוצה לבקש שמשרד החינוך לא ימכור יחד עם הרווחה שבאמת משתדלים.

<מתי דן: אני יודע שהכול בא מלמעלה, מהתקציב.

<מתי דן: אין שיקום בקהילה לנוער.

<מתי דן: נקודה.

<מתי דן: הכול דיבורים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מאוד מאוד נזהרת מלומר מסגרות שיקום.

<מתי דן: בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד סל שירותים.

<מתי דן: בסדר, סל שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו אומרים שיקום, כבר שמנו את התווית של מי שזקוק לשיקום.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת, גם בטרם אבחנה סופית, אותם ילדים צריכים לקבל את כל השירותים כביכול היו מוגדרים.

<מתי דן: אני רוצה לספר לך את מה שעברתי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תספר את מה שאתה רוצה, תוך כדי כך שתגיד שירותים בקהילה.

<מתי דן: אין בעיה.

<מתי דן: אני מוכן להתפשר עם הטרמינולוגיה.

<מתי דן: אני חושב שהצוותים בבתי החולים לבריאות הנפש של נוער הם נהדרים.

<מתי דן: הם מלאכים.

<מתי דן: הם עושים את הכול בתנאים איומים וכולם מקטרים אלא שפוחדים מהמערכת.

<מתי דן: תיכנסי לאיתנים.

<מתי דן: הולכים להוסיף מיטות?

<מתי דן: אני נגד.

<מתי דן: לכי לראות איפה מוסיפים את המיטות.

<מתי דן: נס ציונה.

<מתי דן: בושה וחרפה להגיד שמוסיפים מיטות.

<רוני יורן הגש: זה לא נכון.

<רוני יורן הגש: אני מנס ציונה.

<מתי דן: אני מדבר מתוך המחלקה.

<מתי דן: אני אלך אתך ואם את צודקת, אני מוריד את הכובע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מתווכחים על זה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תלך להתרשם בעיניה.

<מתי דן: לכי לאיתנים.

<מתי דן: אם מישהו צריך לאשפז ילד באיתנים, בנוער, לאן שולחים אותו?

<מתי דן: איפה חדר המיון?

<מתי דן: אין.

<מתי דן: אין חדר מיון לילדים ולכן לך למבוגרים.

<מתי דן: צריך לעבור את כל האווירה, ולמה?

<מתי דן: אין יחס לילדים כאן.

<מתי דן: אמרה לי בכירה במערכת שהפסיכיאטריה היא הקרון האחרון בבריאות הציבורית ולילדים אין קרון אלא הם נאחזים מבחוץ.

<מתי דן: למה אין חדר מיון לילדים?

<מתי דן: תגיד לי, משרד הבריאות, למה אין חדר מיון לילדים?

<מתי דן: אין חדר מיון לילדים במחלקת הנוער באיתנים.

אורלי לוי אבקסיס: מתי, נשארה לך דקה ותבחר מה אתה אומר בה.

<מתי דן: יש אווירה טובה של תיקון.

<מתי דן: אני מבקש ממך, המרכז שהקמנו בדם, יזע ודמעות ייגמר תוך שלושה-ארבעה חודשים כי נגמר הכסף.

<מתי דן: כל התרומה הלכה.

<מתי דן: כל חודש זה עולה כי אי אפשר לדבר על שיקום רק עם הבריאות.

<מתי דן: השירותים עולים כסף רב.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה אמורה להחליט גם על זה.

אורלי לוי אבקסיס: המסקנות אמורות להיות על סל השירותים בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת עיקר הבעיה ועיקר ההמלצה שלנו לממשק הזה בין כל המשרדים ולפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שאתה לא מאמין בוועדה.

<מתי דן: אני כן מאמין.

<מתי דן: אני מבקש, מאחר וזה עניין תקציבי, יש רצון כן אבל בסוף באוצר ובגזברות אין כסף.

<מתי דן: אמרה לי אתמול שרת הבריאות שיש בעיה של כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שמנכ"ל משרד ראש הממשלה מאוד מעורב בנושאים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שהוא גם ביקר.

<מתי דן: גם שרת הבריאות ביקרה, גם שר החינוך ביקר וגם שר הרווחה ביקר.

<מתי דן: הם כולם רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשמנכ"ל משרד ראש הממשלה מתחייב להיכנס לעובי הקורה ולמצוא באמת את הנקודה, ואם הוא יבין שמדובר בתקציב, הוא יצטרך לפעול כי מעל שר האוצר יש גם ראש ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: כשיש הבנה שהתחום הזה הופקר – ואני לא סתם משתמשת במילה הזאת, הופקר - במשך יותר מדי שנים ואני חושבת שהקטסטרופה הגדולה ביותר הייתה ההחרגה שלו מחוק בריאות ממלכתי, אז עכשיו אנחנו מנסים לעשות תיקון ואסור שהוא ייעשה כטלאי על טלאי אלא צריך לבנות אתו בצורה נכונה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי בהמשך נצטרך לערוך עוד כמה תיקונים בדרך, אבל הבסיס יהיה בסיס אמיתי שנותן מענה על רוב הצרכים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן באמת מקווים לאיזושהי תשובה של הוועדה לגבי תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: תבואו ותגידו תקציב, ואנחנו נילחם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חברי קואליציה כאן.

יעקב מרגי: אני מוצא את עצמי נאבק על מערכת הבריאות.

יעקב מרגי: מערכת הבריאות מדממת.

יעקב מרגי: כמה שהיא טובה, היא מדממת.

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מהבדיקה וביקור בבתי חולים פסיכיאטרים לילדים, אנחנו נבקר גם במודל שפיתחתם.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר וזה קרוב, לא נטריד יותר מדי את חברי הכנסת בסדר היום המטורף שלנו ונלמד וגם נבקש תשובות למה לא מתקצבים את זה, למה לא לוקחים את זה ולמה לא לוקחים את זה אולי כפיילוט כי כך גם המלצנו בישיבה הקודמת.

<מתי דן: אגב, יש מכתב של שר הבריאות הקודם למנכ"ל הרווחה שהם יכירו בזה כפיילוט.

<מתי דן: זה קרה לפני תשעה חודשים אבל שום דבר לא זז.

אורלי לוי אבקסיס: התחלף שר והתחלף מנכ"ל משרד הרווחה.

<מתי דן: הבעיות לא התחלפו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיות לא התחלפו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכאשר שר נותן הבטחה, זה לא רק בשמו הפרטי אלא הוא נותן אותה בשם המשרד בראשו הוא עומד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש את ההתייחסות של שרת הבריאות להבטחה הספציפית הזאת כי היא לא ניתנה סתם כך בגלל שמצאת חן בעיני ליצמן אליו לפעמים יש לנו געגועים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לך שבנושא הזה גם חברת הכנסת שולי מועלם וגם חברת הכנסת אורית סטרוק ואנכי, עושים באמת את המקסימום כדי להבטיח שהנושא הזה לא יתפספס, ואם לא, יש לנו גם הצעת חוק והצעת חוק שאנחנו כחברים בקואליציה – ואני חושבת שאנחנו יכולים לארגן רוב שאולי יכפה על המשרדים הרלוונטיים לתת פתרון, אולי כמו שעשינו בחוק שנוגע לרווחה בתחום אחר, ואז פתאום יש הצעת חוק ממשלתית ותוך שלושה חודשים צריכים לתת מענה כולל.

אורלי לוי אבקסיס: אם זאת תהיה הדרך, אנחנו נעשה גם אותה אבל אני מאמינה שהדרך יכולה להיות הרבה יותר קצרה אם המשרדים ייקחו את זה על עצמם בלי שאנחנו נלחץ אותם בצורה של הצעת חוק.

<רעות מור יוסף: אני מנהלת תכנית עמיתים.

<רעות מור יוסף: תכנית עמיתים היא תכנית של החברה למתנ"סים בשיתוף משרד הבריאות שמיועדת למתמודדים עם מגבלה נפשית בגילאי 18 ומעלה במסגרת סל שיקום.

<רעות מור יוסף: התכנית היום נותנת מענה ל-1,700 אנשים.

<רעות מור יוסף: אנחנו בעיקר עוסקים בשיקום והחלמה של אנשים שמתמודדים עם מגבלה נפשית באמצעות השילוב שלהם כאחד האדם בחוגים במתנ"סים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם עושים את זה עם ילדים?

<רעות מור יוסף: לפני שלוש שנים פנה אלינו בית חולים גהה, ונמצא כאן סגן מנהלת מחלקת נוער, ובעצם ביחד פיתחנו תכנית עמיתים למבוגרים כך שתיתן מענה גם לנוער בגילאי 12 עד 18.

<רעות מור יוסף: היום יש לנו פיילוט בשלושה ישובים – במעלה אדומים, באזור של פתח תקווה ובבקעת אונו והסביבה ובחולון-בת ים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שהפריפריה אף פעם לא נכנסת.

<קריאה: אין פריפריה.

<קריאה: לא סופרים אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא שההפרעה הזאת לא מכירה גבולות.

אורלי לוי אבקסיס: היא לא יודעת מה זה מרכז ומה זאת פריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים היא בוחרת להתבטא דווקא בפריפריה.

יעקב מרגי: היושבת ראש כבר אמרה שמי שמתעלם מהפריפריה, זאת הפרעה.

<רעות מור יוסף: אגב, תכנית עמיתים למבוגרים קיימת בכל הארץ מקצרין ועד דימונה.

<רעות מור יוסף: הפיילוט לנוער מאוד מצומצם בגלל היעדר תקציב.

<אריאנה מלמד: תמיד יוצא שאת הפיילוטים האלה עושים במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: את צודקת.

<אריאנה מלמד: זאת גם קריאה שצריכה לצאת מהוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם שכמעט אנחנו לא מנהלים כאן ועדה, וזה כל כך עצוב לי, בלי שבכל המסקנות אנחנו פונים למשרדים ומבקשים מהם לפתח שירותים בפריפריה כי לא יתכן שהאוכלוסייה הזאת לא רק נשכחת בעניין תקציבים, בעניין תחבורה, בעניין מקורות של פרנסה ראויה, בעניין של חינוך ובכלל של הזדמנויות אלא בבסיס, שזה הבסיס הבריאותי, זה קורה.

<קריאה: תוחלת החיים בפריפריה נמוכה בשבע שנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה כבר עלה לשבע.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד אחשוב שזה מכוון כי יש בעיה אקטוארית במשרד האוצר והם חושבים איך הם יממנו את הפנסיה ולכן הם מקצרים את החיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה יופי של רעיון אבל אנחנו לא ממליצים עליו.

<קריאה: שירותי סל שיקום בכל הארץ מגיל 18 ומעלה.

<אריאנה מלמד: בדיוק על זה בוכים כאן כולם, על זה שמתחת לגיל 18 אין שירותים.

<רעות מור יוסף: הניסיון הזה הוא ניסיון משמעותי וחשוב ללמוד ממנו.

יעקב מרגי: אנחנו הלנו על הפריפריה ולא על הפיילוט.

<רעות מור יוסף: לגבי הפיילוט, יש כאן תכנית עמיתים שקיימת כבר 12 שנים בשיתוף משרד הבריאות, תכנית מאוד מוערכת מקצועית וכאן יש לנו פיילוט שבאמת גם נתמך על ידי כל משרדי הממשלה ושוב, הוא ממומן מכספי תרומות ומכספי החברה למתנ"סים.

יעקב מרגי: אני מאוד מעריך את זה שהתכנית נתמכת אבל משרדי הממשלה לא מממנים.

<רעות מור יוסף: הוא נתמך מקצועית.

<רעות מור יוסף: יש לנו ועדת היגוי שמלווה את התכנית והרבה מנציגינו יושבים כאן.

<רעות מור יוסף: זה לא בא לידי ביטוי בכסף ונשמח מאוד לתמיכתכם ולביקורכם גם במודל הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה מקבלים שם?

אורלי לוי אבקסיס: כמה שעות?

<רעות מור יוסף: בכל אחד מהישובים האלה יושב רכז עמיתים שהוא איש מקצוע בתחום השיקום והטיפול והוא מלווה את בני הנוער האלה והוריהם להשתלבות בחוגי המתנ"ס שפתוחים לכל הקהילה והנוער יכול להשתתף בהם.

<רעות מור יוסף: זאת תכנית לא מתויגת שיכולה להיות גם מניעתית וגם לאפשר השתלבות מחודשת בקהילה והיא בעצם מלווה בשיחות פרטניות ובהדרכת הורים.

<רעות מור יוסף: בשיחות האלה ובהדרכה הנערים מקבלים כלים להשתלבות חברתית.

אורלי לוי אבקסיס: אתם בקשר עם בתי הספר?

<רעות מור יוסף: כן.

<רעות מור יוסף: אנחנו פוגשים אותם דרך בתי הספר לחינוך מיוחד, דרך בתי הספר הרגילים, דרך כל השירותים.

<קריאה: כמה ילדים נמצאים במסגרות האלה?

<רעות מור יוסף: זה מגיל 12 עד 18.

<רעות מור יוסף: בסך הכול בפיילוט יש משהו כמו 30-35 בני נוער.

יעקב מרגי: האם זה דווקא אחרי האשפוז?

<רעות מור יוסף: יכולים להגיע גם ילדים אחרי אשפוז.

יעקב מרגי: לא יכולים.

<רעות מור יוסף: לא.

<רעות מור יוסף: אנחנו לא מגדירים את זה, ברגע שאין לנו גורם מממן שיש לו הגדרה.

<רעות מור יוסף: אנחנו רואים בזה גורם מאוד משמעותי גם למניעה של אשפוזים.

שולי מועלם-רפאלי: מי שולח את הילדים?

שולי מועלם-רפאלי: איך הילדים הגיעו לפיילוט?

<רעות מור יוסף: גם מבתי חולים שיש לנו קשר אתם.

שולי מועלם-רפאלי: זה בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: מי שמאושפז, ברור לי התהליך.

<רעות מור יוסף: מהרווחה, ממחלקת נוער, מהחינוך, אם יש מרכזים להורים וילדים.

<יעקב פולאקביץ: ילדים מגיל 16 ו-18, שם יש הרבה פעמים בעיה מאוד קשה.

<יעקב פולאקביץ: אני מייצג את איגוד הפסיכיאטריה של הילד.

<יעקב פולאקביץ: בעברי הייתי ראש שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות ואני מכיר היטב את הנושא.

<יעקב פולאקביץ: הבעיה המרכזית היא שחוק שיקום נכי נפש בקהילה חל מגיל 18.

<יעקב פולאקביץ: בעבר ניסינו להילחם כדי שזה ייכנס מגיל 16 אבל השאלה התקציבית לא אפשרה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מה היה המחסור בתקצוב?

<יעקב פולאקביץ: סדר גודל שנע סביב כמה מיליוני שקלים.

<יעקב פולאקביץ: חוק השיקום כולו עומד היום על סביב 500 מיליון שקלים בשנה, 450 מיליון שקלים, והבעיה המרכזית הייתה שהרבה מאוד ילדים מגיל 16 עד 18 בעצם כבר לא מצליחים להשתלב במערכת החינוך ומערכות חינוכיות פנימייתיות לא רוצות לקבל אותם כי הם עוד מעט מסיימים או לא מתאימים ומערך השיקום הקהילתי לא נותן להם מענה.

<יעקב פולאקביץ: המחסום היה כל הזמן באמירה שמערכת החינוך צריכה לטפל בהם כי הם שייכים לחינוך אבל לא כך הוא כי החינוך לא מתמודד אתם.

שולי מועלם-רפאלי: אתה עמדת ליד ערש הולדתו של חוק השיקום ואתה אומר שהסיבה שהחריגו החוצה את הנוער היא סיבה תקציבית?

<יעקב פולאקביץ: בוודאי.

<יעקב פולאקביץ: חד משמעית.

<קריאה: מאוד מאפיין כי הרבה דברים הוחרגו לילדים.

שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול להגיד לנו מהניסיון שלך ומהידע שלך האם אתה סבור שבני נוער שהיו מקבלים סל שיקום כזה בגיל 14, 15, 16, 18 היו יכולים אולי לחסוך את סל השיקום הזה מהמדינה בשלבים יותר מאוחרים של חייהם?

<יעקב פולאקביץ: היו משתלבים בשלב מוקדם יותר והיו מגיעים למצב בו לא היו נזקקים לפחות אשפוזים בהמשך.

<יעקב פולאקביץ: לזכות השיקום ייאמר שהרבה מאוד מהאנשים שנמצאים במסגרות השיקום, נחסך אשפוזם או לפחות יורד משך האשפוז שלהם.

<קריאה: אז למה אתה מדבר רק על גיל 16 ולא הולך אחורה?

<יעקב פולאקביץ: כי בכל אופן ילדים צעירים יותר אתה כן יכול להכניס למערכות חינוך פנימייתיות או למסגרות אחרות ויש להם עוד איזשהו אופק.

שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין על הקהילה אתה לא נותן לי מענה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה שוב מדברת על מערכות פנימייתיות.

<יעקב פולאקביץ: אני מדבר גם על הקהילה כי לשלב אותם במערכת תעסוקתית שהיא לא לימודית-חינוכית בלבד אלא תעסוקתית חברתית, מועדונים חברתיים וכולי שחוק השיקום לבוגרים מקיים את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש את מי שממלא את תפקידך להתייחס למה שהוא אמר.

<איגור ברש: אני אתייחס.

<איגור ברש: יותר מחצי של הנוער שמטופל בבריאות הנפש או מאושפז, הוא לא חולה נפש.

<איגור ברש: אלה הפרעות התנהגות והפרעות כאלה ואחרות.

<איגור ברש: חוק שיקום נכי נפש, אנחנו צריכים לחשוב מאוד טוב את מי מכניסים להגדרה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לקחת את הנושא הזה ולשנות הגדרות מסוימות ולהחיל את המהות בלי לתת את ההגדרה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כן רוצים את המהות.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי ההגדרה בגילאים האלו, אני לא בטוחה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם רק בגלל ההגדרה נמנע מהם גם את הטיפול, לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה מאוד נוח להגיד כי אנחנו לא רוצים להם עליהם את התווית ולכן גם לא נצטרך להשקיע משאבים כי לא נצטרך לתת את השירות.

<איגור ברש: עת נפלה ההחלטה שהחוק חל רק מגיל 18, זה לא רק מסיבות תקציביות אלא גם מסיבות שאנחנו חושבים שרוב הילדים האלה יהיו בגירים נורמטיביים.

<איגור ברש: לא להכניס אותם מגיל 12, 14, 15 לחוק.

אורית סטרוק: אני רוצה להתייחס לדבריו של דוקטור פולאקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לך שזה לא רק כלכלי.

אורית סטרוק: הוא אמר שיכול להיות שאם היית נותן לילדים האלה את הטיפול בשלב המוקדם, היית חוסך מהם להגיע למצב פסיכוטי לכל החיים בשלב המאוחר.

אורית סטרוק: זאת אומרת, אתה אומר שאתה לא רוצה לתייג אותם, אבל אולי במחיר הזה שאתה לא רוצה לתייג אותם, אתה גוזר את גורלם.

שולי מועלם-רפאלי: יש אפשרות לעשות זאת בלי תיוג.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא או שאנחנו מתייגים ונותנים את השירות או שלא מתייגים ולא נותנים כלום.

אורלי לוי אבקסיס: יש אפשרות ליצור פלטפורמה חדשה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, תחשבו טיפה מחוץ לקופסה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני כל הזמן אומרת שלא חייב לתת להם את השם אבל חייב לתת להם את הכלים.

<קריאה: את הטיפול.

אורלי לוי אבקסיס: את הטיפול, את השירותים, את ארגז השירותים הזה וזאת אחת המסקנות שהוועדה הזאת תצטרך להתמודד אתה ותצטרכו לתת לנו תשובות בינואר.

<איגור ברש: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: וזה לא עוד הרבה זמן.

<איגור ברש: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם לא, אנחנו נעשה את זה באמצעות חוק, ואתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נקרא לזה שיקום אלא נקרא לזה סל השירותים אבל בפנים הוא יכיל את כל מה שמכיל חוק השיקום ונראה איך תתמודדו עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: עדיף שתעשו את זה אתם בהמלצות שלכם.

<עדית סרגוסטי: אני מרכזת את תחום בריאות הנפש בארגון "בזכות".

<עדית סרגוסטי: אני רוצה לעשות לרגע זום אאוט.

<עדית סרגוסטי: מדברים כאן הרבה על פוסט אשפוזיים וילדים שמגיעים לאשפוז.

<עדית סרגוסטי: המסה העיקרית של ילדים שזקוקים היום למענים שיש בהם תשומות משמעותיות של בריאות הנפש ולא מקבלים את המענים מכיוון שהם לא קיימים, מענים בקהילה, אלה ילדים שלעולם לא יגיעו לאשפוז.

<עדית סרגוסטי: זאת לא אוכלוסייה פוסט אשפוזית או פרה אשפוזית אלא המסה המאוד גדולה של ילדים היא ילדים שיש להם קשיים נפשיים מאוד משמעותיים שפוגעים בתפקוד שלהם בכל מיני תחומי חיים.

אורלי לוי אבקסיס: נגענו בזה קודם על קצה המזלג.

<עדית סרגוסטי: על קצה המזלג אבל אני רוצה להבהיר את הדבר וללכת לכיוון שאני חוששת שדוקטור ברש מכוון אליו של לעשות את ההבחנות בין ילדים עם פתולוגיות משמעותיות, ילדים שלעתיד יהיו אולי כאלה שיהיו זכאים לסל שיקום לבין ילדים שיש להם לקשיים נפשיים שלא יגיעו לכדי מחלות נפש.

<עדית סרגוסטי: לעשות את ההבחנה הזאת כך שתהיה מבוססת על ההבחנות הפסיכיאטריות, זאת טעות מרה מכיוון שהיא תיצור בדיוק את אותם קשיים שאנחנו רואים בכל מערכת אחרת.

<עדית סרגוסטי: יהיו ילדים כאלה ויהיו ילדים כאלה, בשעה שאנחנו צריכים להסתכל על הצרכים של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך שבקדנציה הקודמת הגענו להידברות עם משרד הבריאות באישורו של מנכ"ל משרד הבריאות לגבי ההחרגה של אותם ילדים, כדי שלא נחכה לאבחון.

אורלי לוי אבקסיס: הבטיחו לנו, וזה היה אמור להיות נדון בוועדת הבריאות, ומנכ"ל משרד הבריאות נתן הצהרה בישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואז עשו לנו עוקף ועדה ואנחנו לא יודעים מה קורה עם זה.

<ד"ר איגור ברש: לגבי טיפול מרפאתי.

<ד"ר איגור ברש: זה משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על שירות בקהילה.

<עדית סרגוסטי: אני מדברת על שירותים בקהילה שהם לא השירותים המרפאתיים אלא שירותים של חונכות, מועדונים וכולי.

<ד"ר איגור ברש: זה משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: זאת באמת הוועדה המשותפת שתצטרך לתת לנו מענה כי שם יש גם חינוך וגם רווחה.

<עדית סרגוסטי: אני אומרת שוב ללכת לכיוון שמסתכל על האבחנה של הילד ובהתאם לזה לקבוע את סל השירותים לו הוא זקוק, זאת טעות מרה.

<עדית סרגוסטי: אנחנו צריכים להסתכל על מכלול הילדים שזקוקים היום למענים ושוב, אני לא מדברת על הטיפול המרפאתי אותו אנחנו מקווים שהרפורמה תפתור או לפחות תשפר את המצב הקיים היום.

<עדית סרגוסטי: אני מדברת על מכלול גדול של שירותים ותכניות שקיימות היום במשרד הרווחה לילדים ונוער בסיכון אלא שהן לא מתמקדות, לא ייעודיות ולא מתאימות לילדים שיש להם קשיים נפשיים.

<עדית סרגוסטי: שם המסה הגדולה של הילדים.

<עדית סרגוסטי: אלה לא ילדים שיגיעו לאשפוז ואלה לא ילדים שיהיו בעתיד צרכנים של שירותי השיקום.

אורלי לוי אבקסיס: הבהרת את הנקודה בצורה מאוד מאוד טובה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה, תכף ניתן לכם לסכם כאן את הדברים.

<סהר וויזנר: אני משתתף ומנחה מפגשים וסדנאות הסברה בתכנית עמיתים.

<סהר וויזנר: שמעתי כאן את כל המכובדים, בין אם הם הורים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, פסיכיאטריים ומה שבחרתי להביא היום זה סיפור הכרות אישי שלי עם נער מתבגר שמגיל מאוד צעיר התחיל לסבול מהתעללויות וקשיים, בין אם בבית הספר או בבית, והיה לו חשש מאוד גדול לומר שקשה לו, שלא טוב לו, שרע לו.

<סהר וויזנר: הוא סגר את עצמו כי באמת הוא חשב שאף אחד לא מבין אותו ופשוט הוא ניתק את עצמו מהעולם.

<סהר וויזנר: בשבועיים האחרונים דובר, בעקבות שני מקרי ההתאבדות המצערים מאוד של הילדים, על כך שיש לחוקק חוק שיחייב למשל יועצות בית ספר לאתר ילדים בעייתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אין שום כוונה של המשרדים לאמץ את החוק הזה.

<סהר וויזנר: לדעתי האישית ההיסטוריה האנושית והפוליטית הוכיחה שמהפכות הן טובות אבל הטווח שלהן הוא מאוד מוגבל.

<סהר וויזנר: אני בספק אם יש איזשהו חוק שיכול לחייב ילד לשבת מול יועצת בית הספר או מול ההורים שלו ולשפוך את כל מה שיש לו, כי אם אני אספר, אני אהיה מלשין ואז ינדו אותי או אולי יעשו עלי חרם ואולי בסוף הלימודים ירביצו לי.

<סהר וויזנר: זה מאוד מעמיק את תחושת הסגירות והדיכאון.

<סהר וויזנר: ילדים כאלה במכפלות כפולות, משולשות ומרובעות במקרה הטוב – וסליחה על הביטוי – סוגרים את עצמם ובמקרה הגרוע עושים משהו אחר.

<סהר וויזנר: אני באמת פועל בתחום ההסברה וכמו שאמרתי אני מכיר טוב מאוד את הילד הזה שלא ידע להגיד שרע לו וקשה לו.

<סהר וויזנר: הוא ביטא את זה גם במכתבים שהוא כתב, הוא קרא לזה מכתבי הלקאה, בהם הוא רצה לגמור את הכול או שהוא ניסה לפגוע בעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתו עכשיו?

<סהר וויזנר: הוא יושב ומדבר מולך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך על אומץ הלב.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שמשהו השתנה.

<סהר וויזנר: כמו שאמרתי קודם, חוקים הם דבר מבורך ואנחנו מוכנים לעשות הכול למען טובת היקרים לנו.

אורלי לוי אבקסיס: מה לך היה עוזר?

<סהר וויזנר: תני לי שנייה לנשום.

אורלי לוי אבקסיס: הפתעת את כולנו.

<סהר וויזנר: מלבד הכלים המקצועיים שיש ליועצות בית ספר, לעובדים סוציאליים, לפסיכיאטרים, לרופאים, אני חושב שמלבד התפקיד אנחנו קודם כל בני אדם ויש בנו כלי שהוא מאוד מאוד חשוב והוא הכלי האנושי.

<סהר וויזנר: אני חושב שלפני שאנחנו בכלל מושיבים ילד בחדר ומדברים אתו, אפילו אם אנחנו סתם רואים אותו בבוקר נכנס לבית ספר, שואלים מה שלומך או נכנסים מדי פעם לכיתה ושואלים אותו מה נשמע, מה קורה.

<סהר וויזנר: אני חושב שגם אם בהתחלה הוא לא נפתח – ואני מדבר מניסיוני האישי - משהו בו לאט לאט קורה.

<סהר וויזנר: גם אם הוא יגיד לך בסדר וינפנף אותך, וסליחה על הביטוי, משהו בו לאט לאט ייפתח כי אכפת לך ממנו ולא ממקום של טוב, אני חייבת עכשיו להיכנס לכיתה רק לשאול מה קורה וללכת אלא באמת גם להשתמש בכלים שבשום אקדמיה או בשום בית ספר לא ילמדו.

<סהר וויזנר: זה משהו שטבוע בנו.

<סהר וויזנר: סיפרתי שאני מנחה סדנאות הסברה וזה מדהים אותי לשמוע ולראות שדווקא הכלי הזה שכל כך טבוע בנו והוא כל כך טבעי, לפעמים אנחנו שוכחים אותו או שלפעמים לוקחים אותו כמובן מאליו.

<סהר וויזנר: חוויתי לאחרונה מקרה של בחור צעיר שחיכה לרגע הזה שבו תהיה לו את ההזדמנות להיפתח ולאפשר לחברה להכיל אותו.

<סהר וויזנר: לפני כחודש הנחיתי יחד עם הרכזת שלי בעמיתים סדנת הסברה לנוער ואני זוכר שבמהלך המפגש ביקשנו מהתלמידים לעמוד ולספר איך הם מרגישים על איזשהו רצף שיצרנו בין חולי נפשי או מחלת נפש לבריאות נפשית, שזה ציר שאני כאדם שמתמודד עם מחלת נפש צועד בו או עובר בין הקטבים מדי יום ביומו.

<סהר וויזנר: אני עצמי חשבתי איך זה יהיה, הם יגידו שהם בסדר, ואני מניח שגם הרכזת שלי חשבה איך זה יהיה.

<סהר וויזנר: אני לא חושב שמשהו הכין אותנו לאותו בחור צעיר שקם ממש באומץ לב וסיפר על הקשיים שלו שהיו לו לקום מהמיטה והעובדה שהוא לא הלך לבית ספר במשך תקופה מסוימת וכי מה שעזר לו, גם המחנכת שהייתה שם וגם העובדה שהוא הלך לטיפול פסיכולוגי וההורים.

<סהר וויזנר: זה מה שעזר לו.

<סהר וויזנר: ראיתי בעיניים של החברים שלו לכיתה שישבו ביחד איך הם מכילים אותו.

<סהר וויזנר: אני חושב שהדבר הזה היה יכול להתקיים גם בזכות התהליך שהוא עבר, אבל האומץ שהוא הפגין הוא בעיקר בזכות הפלטפורמה הזאת של מערך ההסברה שניתן.

<סהר וויזנר: ניתן לו איזשהו מרחב לבוא ולהיפתח ולאזור אומץ.

<סהר וויזנר: זאת המשמעות של הסברה.

<סהר וויזנר: הסברה היא חלק מתהליך ולא ממהפכה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<סהר וויזנר: היא חלק מתהליך.

<סהר וויזנר: לשאול ילד מה שלומך, באמת באכפתיות, מהמקום האנושי ולא מהמקום המקצועי, לשאול אותו מה שלומך, זה תהליך.

<סהר וויזנר: בסופו של דבר הוא ייפתח, גם אם לא היום, לא מחר, לא בעוד שבוע-שבועיים.

<סהר וויזנר: הוא ייפתח.

<סהר וויזנר: זאת הדרך המרכזית.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך על זה כי אחת ההמלצות כאן תהיה גם לגבי הסברה והכלה של מערכת החינוך תוך כדי הכשרת הילדים לקבל את הנושא ולא רק את השונה.

<סהר וויזנר: אני שמח שהעלית את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמערכת החינוך צריכה להפוך להיות כזאת שתכשיר חלק מהילדים בתוך כתלי בית הספר להיות סוג של שומרי סף, להיות נאמני חברים ושהם יהוו גם כתובת אבל גם יכתיבו לאחרים את הנושא הזה של להיות אלו שישאלו מה שלומך ומה אתך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח לקבל לוועדה כל מיני המלצות מתוך הפעילות שלכם ומתוך העלאת הצרכים של אותם מטופלים, איך שהם רואים ואיך שהם היו רוצים שיתנהגו אליהם בתוך המסגרות החברתיות והפורמליות.

<סהר וויזנר: אני מאוד שמח שאת מעלה את זה.

<סהר וויזנר: חשוב לי לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: מאוד בקצרה, כי אנחנו כבר חרגנו ונכנסנו לשעת הישיבה הבאה, אבל עדיין לא סיימנו עם מערכת הרווחה.

<סהר וויזנר: משפט.

<סהר וויזנר: מאוד חשוב שההסברה אמורה לבוא ממקום לא של הטפה אלא ממקום של הכלה והכנה.

<סהר וויזנר: לא ממקום של אני יודע טוב ממך או המשפט האהוב עלי של הורים שאומרים כשאני הייתי בגילך.

<סהר וויזנר: צריך לאפשר לילדים ולשאול אותם מה הם רוצים ומה הם צריכים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו נחכה לאותו דף שאתם תעבירו אלינו.

יעקב מרגי: גם כששואלים אותך מה שלומך, לחכות לתשובה.

אורית סטרוק: אחרי כל מה ששמענו, כל החשיבות של התכנים העמוקים ששמענו והחינוכיים והחברתיים, בסוף מהמקום שלנו בכנסת אנחנו צריכים לשאול שאלה אחת והיא איך יכול להיות שלתכנית כזאת שנותנת בפנינו תוצאות מדהימות כפי שעכשיו ראינו, אין תקצוב ממשלתי.

אורית סטרוק: זה משגע.

<קריאה: יש תמיכה רגשית לתכנית.

אורלי לוי אבקסיס: תראי כמה מסקנות יש לנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר במסקנה השמינית ולא סיימנו את הדיון.

<דנה צימנט: אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<דנה צימנט: אחד הדברים שאנחנו מתמודדים אתו – אנחנו בדרך כלל מתעסקים בתחום המוגבלויות ואני רוצה לומר דבר אחד – הוא שהטרגדיה האמיתית היא שהחריגו את מערכת החינוך מחוק הנגישות.

<דנה צימנט: זה הדבר שצריך לתקן.

<דנה צימנט: כל הילדים במדינת ישראל נמצאים במערכת החינוך.

<דנה צימנט: אני רוצה לספר על אוכלוסייה קטנה בקצרה, כי מאוד חשוב לי שזה ייכנס לפרוטוקול.

<דנה צימנט: ילדים נפגעי תקיפה מינית שמציגים התנהגויות של PTSD ואז מה שמשרד החינוך עושה הוא לתת להם תווית של הפרעות התנהגות כי זאת ילדה הרבה פעמים.

<דנה צימנט: אנחנו מלווים של ילדה בת 13 שאחת ההתנהגויות שלה הייתה התנהגות מינית מוחצנת.

<דנה צימנט: ילדה בלי שום היסטוריה פסיכיאטרית והיום נמצאת במעון לנערות בסיכון ולא בבית, וזאת טרגדיה נוראית.

<דנה צימנט: זה קורה בגלל היעדר שירותים בקהילה.

<דנה צימנט: כל מה שאני אומרת, יותר גרוע בפריפריה.

<דנה צימנט: ילדה שלא יכלה לקבל שירותים והייתה לה התנהגות מוחצנת ובעייתית והדרך של בית הספר להתמודד עם הבעיה – ומדובר בהרצליה, מקום לא עני תודה לאל – הייתה להעיף אותה מבית הספר.

<דנה צימנט: זאת הדרך בה אנחנו נתקלים וזאת הדרך בה מערכת החינוך מתמודדת עם הבעיות.

<דנה צימנט: אין בעיה, הילדה לא שם.

<דנה צימנט: מאוד חשוב לנו לומר שלפעמים המשבר הוא נקודתי.

<דנה צימנט: הילדה הזאת לצערי נאנסה באוגוסט ואוגוסט אין שירותי בריאות נפש.

<קריאה: מה זאת אומרת אין שירותי בריאות נפש באוגוסט?

<קריאה: שירותי בריאות הנפש קיימים 24 שעת ביממה תמיד.

<דנה צימנט: היא לא קיבלה שום דבר ותאמיני לי שאימא שלה רצה ממקום למקום, כולל אלי.

<דנה צימנט: אני אומרת לך שהילדה הזאת נמצאת היום במעון מחוץ לבית, דבר שהיה יכול להימנע.

<דנה צימנט: ילדה שבעצם אין לה שום מוגבלות אלא שקרתה לה טרגדיה.

<דנה צימנט: דעו לכם שבקרב הילדים עם צרכים מיוחדים הבעיה הזאת כמובן עוד יותר חמורה כי הם לא יכולים לדווח וכשזאת אוכלוסייה של ילדים בסיכון, הם צרכנים פר-אקסלנס של שירותי בריאות הנפש והם לא מקבלים אותה בתוך המערכת.

<דנה צימנט: אני מפנה את האצבע למערכת החינוך.

<דנה צימנט: אני רוצה את התשובות שם כי שם הילדים אמורים להימצא.

<דנה צימנט: הם לא אמורים להיות במיטות.

<אריאנה מלמד: אותו הדבר PTSD בעקבות מלחמת שלום הגליל.

<אריאנה מלמד: ילדים עם PTSD בעקבות מלחמת שלום הגליל שתיים או שבע או מה שזה היה עכשיו, סגרו להם את המרפאה אחרי שנתיים אבל ה-PTSD לא נסגר אלא רק המרפאה.

<דוד בן-דור: מזל שנרשמתי בתחילת הישיבה לרשות הדיבור.

<דוד בן-דור: אני פסיכיאטר ילדים ונוער.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם שאני לא יודעת מי היושבים בחדר ולכן מי שיותר נלהב, מתייחס.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לשמוע כמה שיותר.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבוועדות אחרות היו נתפסים לשעה על פי השעון, ואז חצי מהאנשים לא היו מדברים, אבל חשוב לי לשמוע.

שולי מועלם-רפאלי: אני כבר אתנצל בפני הדוברים הבאים כי בעוד שתי דקות אני הולכת לנהל את הדיון בוועדת העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: אני יוצא אתך.

<דוד בן-דור: ממש בקצרה.

<דוד בן-דור: אני פסיכיאטר לילדים ונוער בגהה.

<דוד בן-דור: אני סגן מנהל מחלקת נוער.

<דוד בן-דור: אני רוצה להעלות בעיה שקיימת בכל זמן נתון בכל מחלקת נוער.

<דוד בן-דור: נערים ונערות שיכולים תיאורטית להשתחרר מאשפוז, לא יכולים לחזור הביתה או בגלל המצב שלהם או בגלל המצב של הבית והם זקוקים למסגרות המשך של פנימייה פוסט אשפוזית או חסות הנוער.

<דוד בן-דור: הרבה פעמים הם נאלצים לחכות.

<דוד בן-דור: אנחנו נעשה כל מה שנעשה כדי לעזור להם ובינתיים לבנות אותם קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם נשארים באשפוז ולא בגלל שהם צריכים אותו.

<דוד בן-דור: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאין להם לאן ללכת.

אורית סטרוק: האם לגבי הילדים האלה, סל שירותים היה פותר את הבעיה?

<דוד בן-דור: אני מדבר על מסגרות – ואני מאוד ממוקד – פנימייתיות, פוסט אשפוזיות או חסות הנוער, כאשר יש מחסור במיטות.

<דוד בן-דור: הבעיה היא יותר חריפה באמצע השנה עת חלק מהמסגרות, גם הלימודיות הנלוות וגם הפנימיות בנויות כאילו הנפש עובדת מספטמבר ומה לעשות לא תמיד זה עובד כך.

<חגית ארי עם: כפי שרעיה אמרה קודם, לא קרה שילד יצא באמצע השנה ולא מצאו לו מסגרת.

<קריאה: יש הרבה ילדים שהם בלי מסגרת ויושבים בבית.

<דוד בן-דור: אני מדבר על מסגרות שהולכות ביחד עם הפנימיות.

<דוד בן-דור: יש לנו בעיה.

<דוד בן-דור: אנחנו יודעים הרבה פעמים שאם הילד הגיע אלינו בספטמבר, במרץ הוא במצב טוב, הוא יהיה חייב לחכות אולי עד יוני-יולי כדי שתהיה מסגרת שתתפנה בשבילו.

<דוד בן-דור: זאת בעיה משמעותית.

אורלי לוי אבקסיס: תכף משרד הרווחה יתייחס.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם הבטיחו לנו פתרונות בישיבת הוועדה האחרונה ואני יודעת שיש לכם איזושהי בשורה.

<דליה לב שדה: אני מנהלת שירות ילד ונוער במשרד הרווחה.

<דליה לב שדה: אני הייתי רוצה משפט אחד לגבי פגיעות מיניות.

<דליה לב שדה: פתחנו 12 מרכזים וייפתחו עוד שישה-שבעה מרכזית נוספים ברחבי הארץ.

<דליה לב שדה: בנוסף לכך יש קופות טיפול בכל מחלקות שירותי הרווחה שאין בהם מרכז.

<דליה לב שדה: אפשר לקבל לפחות משירותי הרווחה טיפול נפשי לקורבנות תקיפה מינית.

<דנה צימנט: הבעיה שבתי הספר לא עובדים אתם.

<דליה לב שדה: בתי הספר זה סיפור נפרד אבל הילדים יכולים לקבל טיפול וכך גם ההורים.

<דליה לב שדה: לגבי הנושא הפוסט אשפוזי, מערך הפנימיות.

<דליה לב שדה: שירות ילד ונוער פתח הרבה מאוד פנימיות ונוספו קרוב למאתיים מיטות היום בארץ לילדים עם פרופיל פוסט אשפוזי.

<דליה לב שדה: אין בעיה של מקום.

<דליה לב שדה: יש בעיה אחת והיא של המורכבות וכבר שש שנים בתהליכי דיון עם משרד הבריאות פתיחה של פנימייה משותפת שמיועדת לילדים עם תחלואה משולבת, כפולה, לפעמים משולשת, ומבדיקה שאיגור עשה לאחרונה יש קרוב לשלושים כאלה בארץ.

<דליה לב שדה: זה הגרעין הקשה שעדיין אין לו פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם זה?

<דליה לב שדה: זה עדיין בדיונים.

<דליה לב שדה: אין הסכמות בין משרד הרווחה למשרד הבריאות על כל מיני דברים ואיגור יכול לומר זאת.

<דנה צימנט: הילדים נשארים הרבה זמן באשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: שש שנים אתם בדיונים.

אורלי לוי אבקסיס: שש שנים של דיונים ולא הגעתם לעמק השווה.

<קריאה: גם בחסות הנוער יש בעיה.

<דליה לב שדה: אולי איגור יאמר למה זה לא הולך לפתרון בחסות הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: גם לא יהיה לנו צפי למה שיקרה?

<דליה לב שדה: יש כבר אישורים.

אורלי לוי אבקסיס: מה בסיס המחלוקת?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם יודעים להפעיל תכניות משולבות כשלא מדובר בילדים.

<דליה לב שדה: איגור יאמר לך בדיוק מה הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מה בסיס המחלוקת?

<איגור ברש: יש שתי סוגיות שכרגע לגביהן לא הגענו להסכמה.

<איגור ברש: סוגיה אחת משפטית כי אין בסיס משפטי שהמסגרת הזאת תהיה נעולה.

<איגור ברש: סוג המטופלים שם הוא כזה שאי אפשר שזה יהיה פתוח.

<איגור ברש: בבריאות הנפש, המסגרת היחידה שיכולה להיות נעולה זאת מחלקת אשפוז.

<איגור ברש: החוק שלנו לא מאפשר כל מסגרת אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה פנימיות?

<דליה לב שדה: הן פתוחות.

<איגור ברש: הכול פתוח.

אורלי לוי אבקסיס: אתה בעצם אומר שהבעיה היא בחוק.

<איגור ברש: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולתם לעשות את זה ולעקוף את ועדת השרים ואת הקריאה הטרומית.

אורלי לוי אבקסיס: בדבר כזה ספציפי אתם מגיעים ישירה בלי חובת הנחה ובלי כלום.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק ממשלתית, תוך יומיים היא מגיעה למליאה ואנחנו מאשרים אותה בקואליציה כמו בובות על חוט.

<איגור ברש: יש התנגדויות רבות.

אורלי לוי אבקסיס: אם זאת בעיה משפטית, זה בידיכם.

<איגור ברש: לא.

<איגור ברש: יש התנגדויות רבות ליצור מסגרות סגורות למעט אשפוז.

<איגור ברש: זכויות האדם, זכויות הפרט.

<איגור ברש: יש בעיה קשה.

<איגור ברש: אתם יכולים לשאול את הארגונים.

אורלי לוי אבקסיס: למה זה חייב להיות סגור?

<איגור ברש: כי זה סוג אוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שאין לכם את הפתרון הזה, איפה הם?

אורלי לוי אבקסיס: הם סגורים?

<איגור ברש: הם במחלקות.

אורלי לוי אבקסיס: כל החיים שלהם הם יהיו במחלקות סגורות?

<איגור ברש: לא.

<קריאה: אני עובדת סוציאלית בנס ציונה.

<קריאה: אני עובדת עם ההורים ועם הילדים האלה שנשארים באשפוז.

<קריאה: או שהם אמורים לצאת באבחון כילדים שסובלים מפיגור כי אחרת אין להם בית והם נשארים באשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההמלצה?

<קריאה: הם צריכים מסגרת מוגנת.

<קריאה: מסגרת שתיתן להם מענה מתאים שהוא גם נותן הגנה וגם טיפול רב תחומי ואין לילדים בבריאות הנפש, אין לאוכלוסייה הספציפית הזאת.

<קריאה: הילדים האלה נשארים אצלנו באשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מכירים את הצורך, אתם יודעים להצביע על הבעיה, הרי אומרים לנו כאן מתוך מחלקה של אשפוז של ילדים.

<איגור ברש: מסגרת מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת איך תקראו לזה.

אורלי לוי אבקסיס: תקראו לזה מסגרת מוגנת.

<איגור ברש: אין אפשרות ליצור מסגרת.

אורלי לוי אבקסיס: למה אין אפשרות ליצור?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה עושים עורכי דין ומשפטנים?

אורלי לוי אבקסיס: הם יוצרים את המסגרות הבלתי אפשריות בפלפולי מלים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא תפקידך ולא תפקידי אלא זה תפקיד של היועץ המשפטי איך ליצור את זה בצורה כזאת שזה יוכל להיכנס לחוק.

<איגור ברש: נכון לעכשיו היועצים המשפטיים של שני המשרדים לא הצליחו למצוא.

אורלי לוי אבקסיס: תחליפו וקחו יועץ חיצוני.

אורלי לוי אבקסיס: רק בגלל זה אנחנו לא מוצאים?

<איגור ברש: לא.

<איגור ברש: יש עוד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים מסגרת מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: איך תגדירו את זה בחוק, זאת הבעיה?

<איגור ברש: שוב, אין לנו כרגע הגדרה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגדירו.

<איגור ברש: הסוגיה השנייה במחלוקת היא שמשרד הרווחה סבור שהמסגרת הזאת אמורה לקום בסמיכות למחלקה פסיכיאטרית ולקבל BACKING אשפוזי ממחלקה אחת.

<איגור ברש: אנחנו חושבים אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתם חושבים?

<איגור ברש: אנחנו חושבים שקטינים חשוב שיאשפזו לפי המשפחה, יהיה קשר עם המשפחה בזמן האשפוז.

<איגור ברש: אנחנו לא סבורים שנכון לאשפז קטין בסמיכות לפנימייה אלא ליד המשפחה כאשר המשפחה בעת המשבר, בתקופת המשבר, לידו.

<איגור ברש: כאן לא הגענו להסכמה.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שנראה לי פתיר.

<דליה לב שדה: הבעיה היא שבכל מקרה תיפתח מסגרת אחת.

<דליה לב שדה: איך שלא יהיה, המרחק הגיאוגרפי הוא בעייתי.

אורלי לוי אבקסיס: מובן, אז במקרה הצורך לא נחייב את המשפחה לאשפז אותו בבית החולים הצמוד לפנימייה.

<איגור ברש: אבל זה מה שהרווחה מבקשים.

<דליה לב שדה: הקטינים האלה רוב הזמן נמצאים בפנימייה.

<דליה לב שדה: פעם בשבועיים-שלושה הם יוצאים הביתה לסופי שבוע.

<איגור ברש: בתקופה טובה, זה נכון אבל לא בתקופת המשבר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הגורמים המקצועיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תצטרכו לספק לנו את הפתרונות האלה תוך חודשיים ולבוא עם תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם לא מגבילים את עצמכם אחרי שש שנים לתשובה, אתם תצטרכו לתת לוועדה תשובה למה כן ולמה לא תוך חודשיים.

<דליה לב שדה: יש עוד כמה בעיות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדרוש בוועדה משרת הבריאות ואולי יותר רלוונטי לקרוא למנכ"ל משרד הבריאות.

<דליה לב שדה: ושר החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבת מנכ"לים של בריאות, רווחה וחינוך.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו יותר מדי נושאים לדון בהם, אבל ישיבת הוועדה הבאה תהיה במסגרת הנושא של בריאות הנפש בקרב ילדים ובני נוער במעמד של המנכ"לים של המשרדים הרלוונטיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול להיות.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא יכול להיות ש-שש שנים יושבים כאן שני משרדים, מודעים לצורך, מודעים לבעיה ולא מוצאים פתרון וגם לא נותנים לנו צפי לאיזשהו פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא ייחתך על ידיכם, זה ייחתך על ידינו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו אומרים שבפגישה הבאה, ישיבת מנכ"לים כאן עם תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נקבע את הישיבה לאחר המסקנות של הוועדה המשותפת כי לדעתי הוועדה המשותפת תבוא אלינו עם מסקנות ותאמר שלא הסכימו על חלק מהדברים ואת זה יצטרכו לחתוך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<קריאה: אני פסיכולוגית בכירה מהתחנה לטיפול בילד ובנוער על שם אילן בירושלים.

<קריאה: אני חייבת לומר שאחד הדברים שלדעתי הוא שאין מענה לכל האוכלוסייה המורכבת שהיא רוב אוכלוסיית הילדים עם איזושהי בעיה התנהגותית, נפשית, התפתחותית.

<קריאה: זאת אוכלוסייה מורכבת ואין לה רק את זה או רק את זה.

<קריאה: כל ההחרגות בשנים האחרונות – אני עונה גם לך, למה הילדה עליה סיפרת נופלת בין הכיסאות – לא התייחסו להתנהגות או לבעיה שהיא מציגה אלא יש איזה משהו, אז מחכים.

<קריאה: אני חושבת שאחת הבעיות היא שהמענה, לפחות אצלנו בתחנה, הוא המענה.

<קריאה: זה לא דיון על הרפורמה אבל זה לא יהיה יותר.

<קריאה: ההסתכלות הכוללת שנותנת מענה לילד ולמשפחה בטיפול ארוך טווח שיש עליו המון מחקרים, הוא המענה הנכון כי הוא מונע לעתיד גם כלכלית הוצאות מיותרות כי הפוסט אשפוז הוא גם פרה אשפוז והפרה אשפוז הוא לפעמים פוסט אשפוז.

<קריאה: זאת אומרת, לחלק את זה לחלוקות האלה, זה עושה חטא לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לנו הבטיחו שלא יסגרו את הפרטיות.

<קריאה: אבל אם זה יהיה בכובע של הסל המצומצם, זה לא ייכנס.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום הילדים לא מגיעים אליכם.

<קריאה: אלינו מגיעים המון ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא מגיעים.

אורלי לוי אבקסיס: חצי שנה הם נופלים בין הכיסאות במקרה הטוב והם ממתינים והמצב שלהם מחמיר, כך שהם לא מקבלים לא את זה ולא את זה.

<קריאה: לא נכון.

<קריאה: אני מזמינה אותך לבוא אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי שדנו בזה בקדנציה הקודמת.

<קריאה: אני מזמינה אתכם לראות איך אנחנו עובדים.

<דליה לב שדה: משפט אחד לגבי חסות הנוער.

<דליה לב שדה: יש כבר מתווה שאושר על ידי המנכ"ל והשר לפתיחת מסגרות.

<דליה לב שדה: עד ההשלמה המלאה זה ייקח אמנם תהליך של שנתיים-שלוש, אבל כבר התחילו בו וכבר מתחילים לפתוח מסגרות ובקרוב נראה פתרונות גם שם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם שזה כמו בעיית הדיור.

אורלי לוי אבקסיס: מתחילים לטפל עכשיו ואומרים לנו שבעוד שבע שנים תהיה דירה.

<דליה לב שדה: הכול ממשלתי, הכול תקציבים כי חסות הנוער אלה מסגרות ממשלתיות ואין מה לעשות.

<דליה לב שדה: אלה לא מכרזים שאנחנו יכולים לצאת אתם בקלות.

אורלי לוי אבקסיס: זה ברור, אבל משרד הרווחה לא מכיר את הצרכים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים כאן על 11 שנים לפחות.

אורלי לוי אבקסיס: לא הגשתם את זה?

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לנו שמשרד האוצר אמר שלא מקובל עליו, אז נדע למי להפנות את האצבע המאשימה.

<דליה לב שדה: אבל עכשיו כבר יש את המתווה המוסכם.

<דליה לב שדה: אנחנו כבר אחרי.

אורלי לוי אבקסיס: עם תקצוב.

<דליה לב שדה: עם תקצוב.

<דליה לב שדה: הבעיה המרכזית שאני רוצה להעלות אותה היא שבאמת המסגרות הפוסט אשפוזיות שלנו, הפנימייתיות, הן גדלות בקצב מטורף והן גדלות בקצב מטורף לא בגלל שצריך אלא בגלל שחסרות מסגרות בקהילה.

<דליה לב שדה: אנחנו חייבים לחזור בחזרה לאוכלוסייה הגדולה והמורכבת שהזכירו מספר אנשים שדיברו קודם לכן, וזאת האוכלוסייה לא עם האבחנות הנפשיות המוגדרות, כפי שאיגור קורה ה-סיביל מנטל אילנס, אלא באמת אלה עם ההפרעות הנפשיות והפרעות תפקודיות כתוצאה ולהם אין הכרה.

<דליה לב שדה: אלה ממילא מקבלים, הם נמצאים בפנימיות שלנו אבל כל השאר הם בעצם אלה שיכולים לקבל טיפול בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם ועדה משותפת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא דנים על הקהילה?

אורלי לוי אבקסיס: זה עיקר הדברים.

<דליה לב שדה: אנחנו יודעים.

<דליה לב שדה: בוועדה המשותפת אנחנו נגיש את ההמלצות אבל יישאר פתוח מי עושה מה ויישאר פתוח מקורות מימון.

<דליה לב שדה: זה מה שיהיה אחר כך על השולחן מבחינה פוליטית וארגונית כדי לקבל החלטות, אבל הוועדה תגיש המלצות.

אורלי לוי אבקסיס: תשתמשו בנו כי אתם יודעים שאנחנו יכולים להיות זרז.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים ששינינו כמה דברים בקדנציה הקודמת.

<דליה לב שדה: הוועדה עוקבת אחרי הפעילות שלנו.

<דליה לב שדה: ברור שזה יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים הוועדה עוקבת בצורה מאוד לא מסופקת ובחלק מהמקרים כן.

אורלי לוי אבקסיס: עם חוקרי הילדים הצלחנו וגם עם המרכזים של הפגיעה המינית.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שגם כאן נצליח, אבל לא בלי שיתוף הפעולה.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב אני יכולה לומר שזה תלוי לא רק בנו אלא הרבה בתקשורת שתחשוף את הדברים האלו כי ככל שזה יפמפם וייתן לנו את הרוח הגבית, אז לאנשים מסוימים יהיה מאוד כדאי לפתור את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נחדל מלהציף אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא נקודות לסיכום ואנחנו עוד נסדר ונוסיף עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: הנקודה הראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: על משרד הבריאות להגיש לנו את התפלגות האזורים של מיטות האשפוז לרבות בפריפריה, פילוח לפי בתי חולים ולפי גילאים עד גיל 12 ולמעלה מגיל 12.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תבקר בבית החולים לבריאות הנפש לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה גם תבקר במודל שפותח בבית צ'רנה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מפנים שאלה והיא איך יתכן שהמשרדים נשענים על פיילוט ולא רק שהוא לא מתוקצב אלא הוא גם לא באמת בנוי לפי איזשהו מודל שמשלב בו את הפעילות גם בתוך המערכות הפורמליות וגם מחוץ להן?

אורלי לוי אבקסיס: בלי השילוב הזה לא נדע באמת מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד החינוך להגדיל באופן דחוף את מספר שעות הלימוד של ילדים בעלי הפרעות נפשיות שנמצאים בבית ולומדים באמצעות עמותת טללים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שאנחנו נסתפק בארבע שעות שבועיות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים לוועדה הבין-משרדית בדרישה להביא לנו פתרונות לגבי שירותים בקהילה וקביעה או המלצה לגבי סל שירותים בלי הגדרה.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה למשרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע אין חדר מיון לילדים בבתי החולים הפסיכיאטריים?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא מפתחים?

<קריאה: בבית המיון שלנו למשל, חדר מיון ילדים הוא במרפאת ילדים.

<איגור ברש: יש מחלקה לילדים ונוער.

<איגור ברש: המחלקה הזאת בנפרד.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא לא נפרדת מהבוגרים?

<איגור ברש: היא נפרדת לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: במיון.

<איגור ברש: הילדים לא מגיעים למיון רגיל.

<איגור ברש: הם מגיעים לילדים ונוער.

<איגור ברש: זאת לא שאלה בכלל.

<קריאה: אין מיון לילדים.

<איגור ברש: זה בתוך המחלקה.

<קריאה: לא נכון.

<קריאה: אין מיון.

<קריאה: שולחים את הילדים למבוגרים.

אורלי לוי אבקסיס: שמענו.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלתי את התשובה והיא גם נראית לי הגיונית.

אורלי לוי אבקסיס: מצטערת, לא תמיד אנחנו לא מקבלים את התשובות של המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למערכת החינוך לגבי ההסברה בבתי הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לשתף כאן

אורלי לוי אבקסיס: פעולה יחד עם מועצות התלמידים.

<חגית ארי עם: עושים את זה, אבל צריך להעמיק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: להעמיק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הילדים עם התחלואה המשולבת.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה ומשרד הבריאות יצטרכו להעביר לנו איזה שהן המלצות וגם את חילוקי הדעות אותן אנחנו ננסה לפתור את זה בפורום מנכ"לים.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הבעיה המשפטית, אפשר לקרוא לזה מסגרת מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: לא חייבים לקרוא לזה מסגרת סגורה.

<קריאה: מסגרת שיקומית.

<קריאה: מסגרת מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: שיקומית, מוגנת, מה שלא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: תעלו בפנינו את הבעיות ואנחנו ננסה לפתור אותן במעמד המנכ"לים.

אורלי לוי אבקסיס: ההמלצה האחרונה והחשובה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים מכל המנכ"לים הרלוונטיים – מנכ"לי משרד הבריאות, הרווחה, החינוך וגם מנכ"ל משרד ראש הממשלה שנכנס לעובי הקורה – להגיע לוועדה, מי לאחר קבלת ההמלצות של הוועדה המשולבת, כדי לנסות ולתת פתרון סופי הוליסטי שיקיף את מכלול הבעיות שעלו כאן, ובינתיים כל משרד בתחומו יעשה את הפעולות הנדרשות ברמה המיידית כדי לשפר את המצב.

אורלי לוי אבקסיס: בעוד חודשיים תתקיים שוב ישיבת ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה נעולה.