הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 35, 2013-11-27 10:00

יחיאל חיליק בר: כפי שאתם יכולים לראות, אני לא אורלי לוי.

יחיאל חיליק בר: אני ממלא את מקומה כרגע, כמי שהגיש את ההצעה לסדר יחד עם חבר הכנסת אמנון כהן.

יחיאל חיליק בר: אני חבר כנסת חיליק בר ממפלגת העבודה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו דנים היום בדיון מיוחד בוועדה המיוחדת לזכויות הילד בנושא הזנת ילדים לקויה ואיכות מזון ירודה במוסדות החינוך ברחבי הארץ, הצעתי לדיון מהיר ושל חבר הכנסת אמנון כהן.

יחיאל חיליק בר: נמצאים כאן נציגים ממשרד החינוך, ממשרד הבריאות, ממרכז השלטון המקומי.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שמעיריית תל אביב-יפו לא הגיעו.

יחיאל חיליק בר: מעיריית ירושלים נמצאת כאן סגנית ראש העיר רחל עזריה שבמועצת העיר ירושלים ישבתי לידה והיא עסקה בנושא הזה רבות וטובות ואכן יש לך תרומה ענקית לנושא הזה ואנחנו מודים לך על כך.

יחיאל חיליק בר: נמצאים כאן הורים וילדים ובני הוא אחד מהם, אחד מאוכלי המזון שאני מקווה שיהיה פחות ופחות לקוי ויותר בריא.

יחיאל חיליק בר: הדיון הזה הוא לא דיון חדש אלא הוא דיון שמתקיים בהמשך לדיונים שהיו בוועדה הזאת בשנת 2011 ובשנת 2012 ובעקבות תחקיר מאוד מקיף שהיה בערוץ 2 על ידי חיים ריבלין, ממנו עולות עובדות מאוד מאוד מטרידות לגבי האוכל שהילדים של רובנו אוכלים, מנות שמוגשות לתלמידי מוסדות חינוך שלא עומדות בדרישות התצרוכת המומלצות של משרד הבריאות כפי שהוא קבע, בדרישות התזונתיות הבסיסיות שנקבעו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא מדברים כאן על אוכל גורמה ולא על אוכל מיוחד אלא על דברים מאוד מאוד בסיסיים שאנחנו רוצים שהילדים שלנו יקבלו כשהם שוהים בגן או במוסד החינוכי במשך רוב שעות היום.

יחיאל חיליק בר: נמצא שיש כמויות של נתרן ומלח מאוד גבוהות וחריגות מכפי שרגיל להיות, כמויות חלבון שהן לא מספקות ובמקומן המון פחמימות ואחוזי שומן רוויים וגבוהים.

יחיאל חיליק בר: זה בלי לדבר על השעות שהאוכל ממתין היכן שהוא ממתין, בין שהוא מוכן ונארז לבין שהוא מגיע לפיו ולקיבתו של הילד או הילדה.

יחיאל חיליק בר: מדובר – אלא אם מישהו יתקן אותי – במזון עבור 200 או 300 אלף ילדים בכל רחבי הארץ שמקבלים את ארוחת הצהרים שלהם תחת אותו מפעל הזנה.

יחיאל חיליק בר: מסיכום הדיון ב-2012 עולה שמשרד החינוך נערך לפחות להרחבת מפעל ההזנה גם לגילאי שלוש ותשע, והיינו רוצים גם לברר האם זה נעשה, האם היה יישום ובאמת בכמה ילדים מדובר היום.

יחיאל חיליק בר: עוד בעיה בה נדון היום היא שמשרד הבריאות קובע מה צריכה להכיל כל מנה של אוכל של הילדים אבל הוא לא הגורם המפקח.

יחיאל חיליק בר: הוא קובע מה צריך להיות אבל הוא לא מפקח על כך.

יחיאל חיליק בר: זאת איזושהי סתירה שצריך לדבר עליה ולראות אם יש בכלל סנכרון בין משרד הבריאות שקובע מה צריך להיות לבין משרד החינוך שמטיל את המשימות האלה על ארגונים כאלה ואחרים כמו קרן רש"י שגם היא מצדה שוכרת חברה שתקבע ותבדוק את הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: נראה שיש כאן חוסר סנכרון משווע ובסופו של דבר התוצאה היא שחלק מאותם ספקים – אולי לא במכוון – מזלזלים.

יחיאל חיליק בר: רואים שאין מי שמפקח ובסופו של דבר מביאים אוכל שהוא כנראה לא ראוי למאכל ובטח לא מספק את הדרישות אותן אנחנו רוצים.

יחיאל חיליק בר: בסיכום הדיון שהיה בשנת 2011 אמרה הוועדה שמן הראוי שהפיקוח המקצועי על איכות המזון יהיה תחת משרד הבריאות.

יחיאל חיליק בר: אני לגמרי מסכים עם זה.

יחיאל חיליק בר: בשנת 2012 עולה בסעיף 5 שהממשלה היא זאת שמתנגדת לדרישה של הוועדה לכך שמשרד הבריאות יהיה הגורם התזונתי המפקח.

יחיאל חיליק בר: אני לא מבין את התנגדות הממשלה ואנחנו נצטרך לברר גם את הדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: בסעיף 3 בדיון הקודם ביקשה הוועדה ממשרד החינוך לגבש נוהל שיאפשר הפעלת סמכות למניעת מתן רישיון.

יעקב מרגי: חיליק, כשאתה אומר שהממשלה מתנגדת, זה משרד מסוים.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יעקב מרגי: מי אמון על מימוש החוק?

יעקב מרגי: משרד החינוך?

יחיאל חיליק בר: כן.

יעקב מרגי: אז הוא מתנגד.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: הגיעה גברתי יושבת הראש.

יחיאל חיליק בר: (היו"ר אורלי לוי אבקסיס)

יעקב מרגי: את הנקודה הזאת צריך לבודד.

יחיאל חיליק בר: כנראה זה משרד החינוך שמתנגד לזה אבל הוועדה הזאת ביקשה ממשרד החינוך לגבש את אותו נוהל שיאפשר הפעלת סמכות למניעת מתן רישיון עסק למזנונים, לקיוסקים, במוסדות חינוך שלא מקיימים את הוראות חוזר המנכ"ל ולא מוודאים את איכות התזונתי של המזון.

יחיאל חיליק בר: גברתי היושבת ראש, נתתי קצת רקע על מה שהיה בישיבות הקודמות של הוועדה.

יחיאל חיליק בר: בסך הכול את יודעת והנושא הזה קרוב אליך, נושא של ילדים, ובסוף מדובר בילדים שלנו.

יחיאל חיליק בר: עבור רובם זאת הארוחה החמה היחידה אלא אם כן שפר עליהם מזלם ויש להם עוד ארוחה חמה בערב, אבל אנחנו יודעים שלא כל המשפחות מסוגלות לזה ואם חושבים על כך שהילדים מקבלים ארוחה אחת חמה עם המון נתרן, עם המון מלח, עם המון שומן רווי, עם המון פחמימות מעבר למה שהם צריכים, בסופו של דבר זה יכול לגרום נזק שהוא אפילו בלתי הפיך להמשך החיים שלהם.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נרצה לבחון האם כל חברות הקייטרינג יכולות להתמודד כספקיות מזון, מה הקריטריונים והאם הם הוגנים כלפי חברות קטנות, האם המטרה היא רק לספק אוכל ואיזשהו סוג של מפעל, לעמוד בדרישות וזה בעצם מה שחשוב?

יחיאל חיליק בר: האם הכסף כאן עדיף או גובר על הבריאות והאיכות של האוכל?

יחיאל חיליק בר: בכתבה שצפיתי בה שוב הבוקר – ובאמת הזדעזעתי – עלו כמה דברים ואני אחזור על חלקם.

יחיאל חיליק בר: הדבר הראשון הוא השעות הרבות שעוברות מרגע שהאוכל מוכן, עד שהוא נארז ועד שהוא מגיע בסופו של דבר לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הבן שלי אומר שהארוחות רקובות בחלק מהזמן.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה האיכות של השניצל שמחכה הרבה זמן בחוץ, חוטף את כל האדים כשהוא סגור גורם לכך שהוא יאמר שזה אוכל רקוב.

אורלי לוי אבקסיס: בתור אימא עובדת, חוץ מהנושא הכול כך נכון הזה שיש ילדים שזאת באמת הארוחה החמה היחידה שלהם, חבר'ה, בואו נדבר גם על אימהות עובדות שבאיזשהו אופן זה מקל עלינו.

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מהעניין הזה שהוצאתי את הכסף והיה לי איזשהו שקט נפשי, אני עדיין צריכה לחלופה לארוחת נוספת למקרה שהאוכל יהיה כל כך לא ראוי.

אורלי לוי אבקסיס: זה עצוב וזה מכביד על האימהות אבל בעיקר אני חושבת שזה גורם עוול גדול מאוד לאותם ילדים שזו אולי הארוחה המשמעותית ביותר מבחינתם, הארוחה היומית העיקרית שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת חיליק בר, אני רוצה להגיד לך שאני מודה לך על כך שביקשת לקיים את הדיון הזה במסגרת דיון מהיר ולהעלות את הנושא על השולחן כדי שנבדוק מה קורה עם הפיקוח, כדי שנבדוק את איכות האוכל, מה אנחנו עושים עם הילדים שלנו, איפה משרד הבריאות, איפה משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו ההורים התגבשנו – וזה סיפור אישי – ביחד עם ועד ההורים כדי לבטל את חברת הקייטרינג שהייתה באמת נוראית.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו המורות היו שמות את החמגשיות בשקית ניילון וקושרות כי הריח היה גורם לכיתה לצאת משלוותה.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, עד שהצלחנו בכלל להחליף חברת קייטרינג, חשבנו שבא לציון גואל אבל הפלא ופלא לא היה שינוי גדול.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, חזרנו והגענו לאותן קטסטרופות ולאותן טענות של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי במחירים האלה יש קושי אמיתי להוציא משהו נורמלי.

יחיאל חיליק בר: אפרופו טענות הילדים, העלית דבר אחד נכון.

יחיאל חיליק בר: ראשית, יש לך ילד שיש לו שני יתרונות שאין לילדים אחרים.

יחיאל חיליק בר: יש לו כזה כישרון קולינרי שהוא מסוגל לזהות ארוכות רקובות כי לא כל הילדים יכולים לזהות את זה והם פשוט אוכלים מה שמוגש להם.

יחיאל חיליק בר: שנית, יש לו אימא שיכולה להביא לו ארוחה חלופית.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מדברים על ילדים – כנראה הרוב – שאין להם את הכישרון הזה לזהות ארוחה רקובה ואין להם גם ארוחה חלופית.

יחיאל חיליק בר: 13 שקלים למנה.

יחיאל חיליק בר: נשאל את משרד החינוך וגם את משרד הבריאות אם באמת בסכום הזה אפשר לקבל מנה ראויה.

יחיאל חיליק בר: אני שמעתי בכתבה לפחות מומחה קולינרי שלא נזכיר את שמו שאומר שב-13 שקלים למנה אי אפשר לקבל בשר, אפשר לקבל תחליף בשר מעובד ברמה מאוד מאוד ירודה ושום דבר שהוא קרוב למקורי וטרי.

יחיאל חיליק בר: אגב, אמר גם חבר הכנסת מרגי שמוקצה סכום של מיליון שקלים לביקורת.

יחיאל חיליק בר: זה הרבה כסף להרבה ביקורת.

יחיאל חיליק בר: אני מעביר אליך את המשך ניהול הישיבה אבל אני אומר דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: אני הגשתי את ההצעה לא רק בגלל שלא בא לי שהילד שלי יאכל אוכל לא טעים וכולי אלא בגלל שבגיל הזה, כמו שהם סופגים הכול במוח שלהם, הרגלי התזונה שלהם יכולים להידפק לכל החיים.

יחיאל חיליק בר: יותר מזה, חלק מהמערכות החיוניות של הילדים האלה יכולות פשוט ליהרס לכל החיים.

יחיאל חיליק בר: דיברו בכתבה על התמכרות למלח ונתרן וכולי.

יחיאל חיליק בר: אני רואה כמה סוכר אני שותה וכמה סוכר אשתי שותה.

אורלי לוי אבקסיס: כשהאוכל הוא לא איכותי, צריך לשים הרבה תבלינים שיעמעמו קצת את הטעם הנורא.

יחיאל חיליק בר: אמרה אימא שיש ממש ריח חריף גם באוכל וגם בילדים עצמם כשהם באים אחר כך הביתה.

יחיאל חיליק בר: זה פשוט מטריד ומזעזע.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נמשיך בדיון כדי לראות איך אנחנו פותרים את הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה לך על שאפשרת את הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה עליו.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו מהמוזמנים כבר דיבר?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני פתחתי.

אורלי לוי אבקסיס: אם כן, נפנה קודם כל למשרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: מי נמצא כאן ממשרד החינוך?

יחיאל חיליק בר: נמצאת כאן מיכל אברמוביץ', מנהלת תכנית ההזנה, וחיים הלפרין.

אורלי לוי אבקסיס: חיים הלפרין, מנהל היחידה לתכניות משלימות למידה, בבקשה.

<חיים הלפרין: בוקר טוב.

<חיים הלפרין: תכנית ההזנה כפי שמשרד החינוך מנהל אותה, צריך לקבל את הפרופורציות של ההיקף שלה, חלקם מוזנים על פי חוק וחלקם על פי התכנית היישום של טרכטנברג שהיא הרחבה של החוק.

<חיים הלפרין: אנחנו מדברים על בערך 300 אלף ילדים שאוכלים חמישה ימים בשבוע ארוחה חמה כשבעצם צריך להבין שאנחנו מדברים על בערך 44 מיליון מנות בשנה של ארוחה חמה שמכילה בשר, פחמימות וירקות.

<חיים הלפרין: אני חושב שכל היושבים כאן יכולים להיות גאים במפעל היפה הזה.

<חיים הלפרין: את זה אני רוצה לומר בפתיח של כל העניין הזה.

יעקב מרגי: עבדו עליו קשה בקדנציות הקודמות.

<חיים הלפרין: נכון.

יעקב מרגי: שלחו אותנו לאסוף תרומות בשביל זה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<חיים הלפרין: אני רוצה לומר שחוץ מהאמירה הבסיסית הזאת, צריך להבין שתכנית ההזנה עובדת בשלושה מישורי עבודה.

<חיים הלפרין: מישור אחד הוא המישור של מהי המנה, כלומר, מה התהליך מרגע שמשרד הבריאות הוציא את החוזר שלו שמגדיר מה צריכים להיות הרכיבים בכל גיל, בהתאם למנות שילדים צריכים לצרוך.

<חיים הלפרין: התהליך הזה עובר בדיקה שמגדירה מה צריך להיות בכל מנה.

<חיים הלפרין: כל ספק קייטרינג שמביא את המנות בסופו של דבר לילדים, מאשר את התפריט שלו לפני התזונאיות של תכנית ההזנה.

<חיים הלפרין: זה לא יכול להיות כאילו הוא עושה מה שהוא רוצה.

<חיים הלפרין: התפריט הזה הוא תפריט שאמור להיות מאוזן וכל המהלך הזה בנוי בצורה מאוד מוסדרת במובן הזה שכל פריט בתוך המנה הוא פריט שמאושר על ידי תהליך עבודה של תזונאיות.

<חיים הלפרין: זה המישור הראשון של בסופו של דבר מה מקבלים הילדים בסוף.

אורלי לוי אבקסיס: משהו בדרך לא עובד.

<חיים הלפרין: עוד מעט נראה מה עובד ומה לא עובד.

<חיים הלפרין: אני אומר שקודם כל צריך להבין מהו התהליך.

<חיים הלפרין: התהליך הוא למשל שהמנה העיקרית שהיא הרכיב הכי דומיננטי גם בהיבט של החלבונים וגם בהיבט של העלות, היא רשימת מק"טים סגורה.

<חיים הלפרין: כלומר, ספק המזון, הקייטרינג, לא יכול להגיד שהוא מצא איזה פולקע מאיזה ספק והוא מביא אותו, הוא לא יכול להגיד שהוא מצא איזה בשר מעובד מאיזו חברת משהו שמערבבת משהו ומביא אותו, אלא יש רשימת מק"טים סגורה מיצרנים שנבדקו, שכמות החלבון במוצר שלהם עונה על הדרישות.

יחיאל חיליק בר: על ידי מי נבדקו?

<חיים הלפרין: קודם כל, הם מציגים בפני עצמם את המפרט שהם מספקים, ושנית, זה נבדק על ידי חברת הבקרה שעובדת אתנו, חברת ביולב שהיא חברה בין לאומית והיא מאשרת האם המוצר הזה באמת עומד במה שהיצרן אומר, כן או לא.

<חיים הלפרין: כלומר, יש מצבים שכולנו יודעים שיש שניצלים מוכנים בסופרמרקטים במגוון מאוד גדול, יש כאלה שמכילים חלבון של חי ויש כאלה שמכילים גם חלבון סויה.

<חיים הלפרין: אנחנו יודעים שהסויה לא צומחת בתוך התרנגולת.

<חיים הלפרין: לכן אלה הדברים שנבדקים ולכן מוצרים כאלה שהם מוצרים נחותים, לא מאושרים בתכנית ההזנה.

<חיים הלפרין: לכן גם מי שמושפע לצערי מהכתבה – ואני לא רוצה להתמודד אתה כי קשה להתמודד עם שקרים – גם בכתבה הזאת ברור לחלוטין שהממצאים שם הם לא רלוונטיים משום כיוון, לא לגבי תהליך הבדיקה, לא לגבי חברות הקייטרינג שנבדקו ולא לגבי התוצאות.

<חיים הלפרין: לכן אני מעדיף לא להתייחס לכתבה.

<חיים הלפרין: אני חושב שהדיון הזה חשוב כשלעצמו, גם אם לא הייתה כתבה.

יחיאל חיליק בר: אתה רגוע לגמרי לגבי איכות המזון שמקבלים הילדים?

<חיים הלפרין: אני רגוע במובן הזה שאם אנחנו מדברים על תהליך בו המוצרים נבדקים, חברות הקייטרינג כולן הן חברות מאושרות על ידי משרד הבריאות עם רישיון יצרן בתוקף, כולן מבוקרו.

<חיים הלפרין: חוץ מהתהליך שאמרתי עכשיו שהוא התהליך הראשון של מה יש במנה, יש עוד שני תהליכים שהם חשובים כשלעצמם.

<חיים הלפרין: הראשון הוא התהליך שנקרא העבודה מול הילדים.

<חיים הלפרין: הילדים והמערכת שתומכת בהם, גננות ומורות, כי הרבה פעמים האוכל לא מונגש באופן האופטימלי כך שהילדים יוכלו ליהנות ממנו.

<חיים הלפרין: למשל, כולם כאן הורים ויודעים שלא כל הילדים אוהבים ירקות.

<חיים הלפרין: את הירקות צריך להנגיש.

<חיים הלפרין: לכן חלק מהעבודה שלנו היא דווקא עם הצוות החינוכי להגיד לילדים שירקות זה חשוב וכדאי לאכול.

<חיים הלפרין: לשווק את זה טוב.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי וזאת הייתה הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שאני באתי לבדוק את טענות הילדים שלי.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי טוב.

אורלי לוי אבקסיס: התנאים שמחזיקים את האוכל מהרגע שבישלו אותו ועד לרגע שהוא מגיע לצלחת של הילד בארוחת הצהרים, זאת קטסטרופה.

אורלי לוי אבקסיס: האוכל באמת נרקב בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך אני רוצה להגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו בקיבוץ מסילות ליד בית שאן למשל צריכים להביא קייטרינג מטבריה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מגיע מטבריה ואני לא יודעת באיזה תנאים.

אורלי לוי אבקסיס: הם מכינים אותו בלילה.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בזמן הזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בלופ הזה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הביקורת שלכם?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, יכול להיות שחומרי הגלם הם בסדר, יכול להיות שהם מהרשימה הסגורה שלכם, אבל האחזקה, התפעול, השמירה הורסים את חומרי הגלם הבסיסיים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שעולה כסף לשמר אותם בצורה מסוימת ולכן לא משקיעות חברות הקייטרינג בנושא הזה.

<חיים הלפרין: אמרתי שיש שלושה מעגלי עבודה ועכשיו אני רוצה להגיע למעגל השלישי אליו את מכוונת.

<חיים הלפרין: צריך להגדיר את מישורי העבודה ברמה הנורמטיבית שלהם.

<חיים הלפרין: קודם כל, איך מגדירים מה הילדים אוכלים, אחר כך איך דואגים שהם יאכלו ואחר כך יש את המישור השלישי שהוא מעגל הבקרה והפיקוח שכמובן מעסיק את כולנו.

<חיים הלפרין: אני רוצה לומר שחוץ מהבקרות שעושה משרד הבריאות בכלים שלו ובכללים שלו, תכנית ההזנה עושה עוד שלושה סוגים של בקרות, אני אקרא לזה כך.

<חיים הלפרין: יש לנו את תכנית העבודה של המנחים שמיכאל מנהל אותם כזכיין של המשרד, שנתנו לו 15 מנחים שעושים עבודה, חלקן תזונאיות מקצועיות וחלקם מנחים שעושים עבודה כולל בבקרות בקייטרינג בקצב של משהו כמו כמעט פעם בשבוע בכל קייטרינג.

<חיים הלפרין: בודקים שהוא מבשל בבוקר ולא בלילה, בודקים שהוא מוציא את האוכל כמו שצריך, בודקים איך האוכל מגיע לבית הספר.

<חיים הלפרין: כל המהלך הזה נבדק.

<חיים הלפרין: פעם שנייה זה כל תהליך הבקרה של חברת ביולב שבודקת אותו עם מומחה מטעמה פעם בחודש לפחות וחלקם אפילו יותר, כדי לוודא שהוא עומד בכל תהליכי העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה תלונות קיבלתם מבתי ספר על אוכל לא ראוי שהגיע לילדים?

<חיים הלפרין: אנחנו מקבלים תלונות ברמה הבודדת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מאמינה ואני אומר לך למה.

אורלי לוי אבקסיס: אצלנו בבית הספר היו כמה תלונות שבחלקן המורות היו אלה שהתלוננו ולא אנחנו ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן אין לכם ממשק מול בתי הספר.

<חיים הלפרין: יש לנו ממשק מצוין עם בתי הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אז תבדקו שם את ההודעות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הם עובדים מול חברת הקייטרינג.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מאמינה שלא הגיעו תלונות לא של הורים ולא של בתי ספר על כך שהאוכל לא ראוי.

<חיים הלפרין: אני יכול לומר לך בצורה מאוד פשוטה שכל תלונה שמגיעה, נבדקת.

<חיים הלפרין: החל מריח לא נעים, המשך במראה של האוכל אם הוא נראה או לא נראה.

יעקב מרגי: יש מוקד לתלונות?

יחיאל חיליק בר: הגננת יודעת בפני מי להתלונן?

<חיים הלפרין: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: למי?

<חיים הלפרין: יש מינהלת שמיכאל מנהל אותה.

<חיים הלפרין: יש מנחים אזוריים שיודעים להגיע אליהם והם מגיעים.

<חיים הלפרין: שלא יהיו אי הבנות, הם מגיעים.

יחיאל חיליק בר: אם אני עכשיו אתקשר לגננת של הבן שלי ושואל אותה אם היא יודעת טלפון של מישהו אצלו היא יכולה להתלונן?

<חיים הלפרין: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: היא יודעת.

<חיים הלפרין: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: אותם מיליון שקלים בשנה לביקורת, מי מקבל את זה וכמה ביקורות הוא עושה?

<חיים הלפרין: חברת ביולב היא הזכיין שעובדת יחד עם העמותה שמפעילה את תכנית ההזנה, היא עושה את התהליך שאני תיארתי כאשר פעם בחודש לפחות היא עושה בקרה מוסדרת כמובן בלי להודיע מראש לקייטרינג ומעבר לכך היא עושה עוד בדיקות אקראיות בעת הצורך בלי להודיע לאף אחד.

<קריאה: תוצאות הבדיקה חשופות להורים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ביקשנו שיביאו את תוצאות הבדיקות האחרונות לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הבאתם אותן?

<חיים הלפרין: לא.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הן לא נוחות למשרד החינוך?

<חיים הלפרין: לא.

<חיים הלפרין: אין לנו שום בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא נענינו בחיוב?

אורלי לוי אבקסיס: הרי זאת בקשה של הוועדה כדי שנבין במה מדובר ואולי נוכל להסתמך על משהו עובדתי כדי לגבש איזשהו סיכום דיון בסוף.

<חיים הלפרין: משום שהבקרות האלה באופן טבעי הן סוג של משהו שהוא קוד פנימי כזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על חיסיון רפואי?

<חיים הלפרין: לא.

<חיים הלפרין: אין חיסיון רפואי.

<חיים הלפרין: זאת שפה.

אורלי לוי אבקסיס: ברור שלא, זאת הייתה אמירה צינית.

<חיים הלפרין: גם התשובה הייתה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: למה אנחנו לא יכולים להיחשף לתוצאות הבדיקות?

<חיים הלפרין: משום שבדיוק כמו שאנשים שראו את הכתבה בערוץ 2 שעשתה כל כך הרבה רעש ולא מודעים לניואנסים של איך דברים מתנהלים, פתאום הבינו שמשהו נורא קורה.

<חיים הלפרין: אני לא מדבר על כך שלמשל – רק כדי לסבר את האוזן – מתוך חברות הקייטרינג שנבדקו, שישה, שלושה בכלל לא עובדים בתכנית ההזנה.

<חיים הלפרין: רצינו להרוויח מהכתבה הזאת ולא להפסיד ממנה.

<חיים הלפרין: אמרנו שיאמרו לנו היכן בדקו כי אם יש תקלות, אנחנו רוצים לבדוק אותן ואנחנו רוצים להגיע לקייטרינג.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם תוצאות הבדיקות שלכם בתוך מפעל ההזנה?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא הבאתם לוועדה?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אתן לכם להתחמק מזה.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע התוצאות לא מוגשות לוועדה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי התבקשתם להגיש לנו אותן.

<חיים הלפרין: אני עונה.

<חיים הלפרין: כיוון שמדובר בשפה פנימית מקצועית של העניין הזה, חשבנו שלהביא את זה כמסמך כזה, זה לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא צריכים לחשוב.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו לא מדברים בחיסיון רפואי.

<חיים הלפרין: המילה חיסיון רפואי לא רלוונטית.

אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה אומרת את זה כי אם היה מדובר בחיסיון רפואי או באיזה שהם ציונים מסוימים שאפשר להבין כאן את הרגישות, בסדר, מובן שאתם לא מביאים, אבל כאן מדובר אולי גם על חופש המידע, שאנשים יוכלו לראות.

<קריאה: כל הורה צריך לראות את התוצאות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, להעלות את זה לאינטרנט כדי שנדע להשוות.

<חיים זובידה: לפני שבועיים אני ביקשתי מחיים הלפרין להעביר לי את המידע.

<חיים זובידה: אמרתי לו שהמידע הזה צריך להיות נגיש באינטרנט לכל הורה.

<חיים זובידה: עשיתם בדיקה, רק תראו לי.

<חיים זובידה: הוא אמר לי שהוא יטפל בזה אבל הוא לא עשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להעביר לוועדה בתחילת השבוע את כל התוצאות של הבדיקות האחרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעלה את זה לאינטרנט.

יחיאל חיליק בר: הסיפור הזה של הכתבה, בסדר, אני מבין שיש כתבות שלפעמים מטרידות, אבל הרבה לפני שהכתבה הזאת שודרה, המון גורמים עסקו בנושא.

יחיאל חיליק בר: יושבת כאן סגנית ראש העיר ירושלים רחל עזריה, ובלי כלים תקשורתיים מטורפים עשתה עבודה במשך שנים שאני באופן אישי הייתי עד לה.

<חיים הלפרין: רחל ואני ישבנו והיא הבינה שבתהליכים שאנחנו מדברים עליהם זאת רמה אחרת מכפי שהיא הכירה בתהליכים שהיו בעיריית ירושלים בתכנית ההזנה.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה מבין שמטריד אותנו שלא רק שזה לא חשוף לציבור ואנחנו לא מצליחים לקבל את תוצאות הבדיקה, אלא משרד הבריאות שאמור לעבוד אתכם בסנכרון מבקש את זה גם הוא.

אורלי לוי אבקסיס: גם משרד הבריאות לא מקבל?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אומר זאת חיים זובידה.

<חיים זובידה: אני לא קשור למשרד הבריאות.

יחיאל חיליק בר: חשבתי שאתה ממשרד הבריאות.

יחיאל חיליק בר: מה תפקידך?

<חיים זובידה: אני יושב ראש ועד של שני גנים שנמצאים ברמת בית הכרם.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוצרת לרגע.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה למשרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות מקבל באופן שוטף את תוצאות הבדיקות כדי שידע אם האוכל ראוי או לא?

<זאב פיש: אני לא קיבלתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מקבלים.

<זאב פיש: אני לא קיבלתי.

אורלי לוי אבקסיס: אין ממשק בין משרד הבריאות למשרד החינוך לגבי איכות האוכל?

<קריאה: לא.

<קריאה: אין קשר.

<חיים הלפרין: יש ממשק של הידברות הדדית בינינו לבין משרד הבריאות.

<חיים הלפרין: לפני כמה חודשים היה לנו סיור משותף.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלק ממסקנות הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: חייב להעביר למשרד הבריאות לגורם כזה או אחר שאמון על הדברים האלה כדי שיפקח על האיכות והוא יוכל לתת לנו תמונה אמיתית של איכות האוכל.

יעקב מרגי: משרד הבריאות מוכן לעשות זאת?

אורלי לוי אבקסיס: בטח.

אורלי לוי אבקסיס: זאת חובתו.

אורלי לוי אבקסיס: בריאות התלמיד.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

יעקב מרגי: בואי נשמע אם הוא מקיים את חובתו ולא רק אם משרד החינוך מקיים את חובתו.

יעקב מרגי: בואי נשמע את משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: זאב פיש, משרד הבריאות.

<זאב פיש: אני חושב שחבר הכנסת בר בתחילת הדיון ציטט את הסיכומים מ-2012 ואני חושב שזאת התשובה שמקובלת על משרד הבריאות.

<זאב פיש: אני חושב שגברתי ואני היינו בפורום הזה של הוועדה הזאת במתכונת הקודמת ושנינו חטפנו אש צולבת מכל הכיוונים ואת שנינו רצו להוציא מהדיון כי אמרנו משפט פשוט.

<זאב פיש: אני מצטט את הסיכום שהיה כאן בסעיף 5.

<זאב פיש: "הוועדה קובעת בצער כי דרישתה שמשרד הבריאות יהיה הגורם המפקח התזונתי על מפעל ההזנה לא התקבלה וזאת בשל התנגדות הממשלה".

<זאב פיש: זה לא האנשים כאן.

יעקב מרגי: מי זאת הממשלה?

יעקב מרגי: הממשלה זה משרד ממשלתי.

יעקב מרגי: מי התנגד?

<חיים הלפרין: משרד החינוך אמר שהוא מוכן להעביר בלי שום בעיה את התקציב שהוא מייעד לטובת הבקרה למשרד הבריאות.

<חיים הלפרין: אמרנו את זה מראש, אמרנו את זה לפני שנה, אמרנו את זה לפני שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה בדרג של השרים כדי לראות אם עכשיו אפשר.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם שניהם מאותה סיעה ואולי יהיה יותר קל.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, חוץ מהבקרה והפיקוח וזה שבן אדם בעצמו פיזית ילך ויבדוק, לא מן הראוי שיגיעו למשרד הבריאות תוצאות הבדיקות לפחות רק כדי לדעת מה הרכב האוכל שאותו אוכלים הילדים שלנו?

אורלי לוי אבקסיס: אתם הרי עושים בדק אם ראוי או לא.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר מדובר בילדים, ולפעמים בפעוטות, זה לא אמור לקרות?

יחיאל חיליק בר: לפני שאתה עונה, אני רוצה להוסיף.

יחיאל חיליק בר: נראה שיש כאן את אותו כדרור ידוע בין משרדי הממשלה של נניח אתה אשם וההוא לא מעביר לי.

יחיאל חיליק בר: אתם אומרים שאתם לא מקבלים נתונים ממשרד החינוך, בין אם ביקשתם ובין אם לא ביקשתם, יש כאן גם סיפור של ראש גדול או ראש קטן.

יחיאל חיליק בר: הרי אם לא ביקשתם נתונים, מדובר כאן על 200-300 אלף ילדים שמחר יהיו אזרחים כנראה מאוד חולים, שתהיה להם בעיה בריאותית שתיפול על מדינת ישראל והשאלה איך אתם כמשרד בריאות לא דורשים ממשרד החינוך ראשית סנכרון, ושנית את תוצאות בדיקת האוכל שהן יותר חסויות ממה שקורה בדימונה.

<זאב פיש: משרד הבריאות בהחלט מעונין, רוצה ומסוגל לעשות את זה ואנחנו אפילו בקשרי עבודה טובים מאוד עם הווטרינרים הראשותיים שמעוניינים שאנחנו ניקח כגוף ציבורי ממשלתי מוניציפאלי את הנושא הזה לידינו.

אורלי לוי אבקסיס: עד שזה יקרה, אנחנו מדברים כאן עכשיו על מעבר שיכול לקחת המון זמן.

אורלי לוי אבקסיס: תוך כדי תנועה, יש מצב שאתם מקבלים את תוצאות הבדיקות באופן שוטף כדי שלפחות מישהו שמבין אצלכם רק יעבור עליהן?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא הרבה זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אמרתי לקחת עכשיו את כל הגוף ולהתחיל להוציא אנשים מטעמכם לעשות את הפיקוח למרות שהלוואי וכך יקרה ואנחנו באמת רוצים שכך יהיה בעתיד, אבל בינתיים, בתקופת הביניים, לפחות לקבל את תוצאות הבדיקות כדי לדעת את מי צריך לפסול ואת מי לא.

יעקב מרגי: יש לכם מחוזות.

יעקב מרגי: אתם המשרד היחיד שנשאר עם מחוזות.

אורלי לוי אבקסיס: על זה תענה לי.

<זאב פיש: אנחנו בהחלט מעוניינים.

<זאב פיש: אנחנו בהחלט מצפים, אנחנו בהחלט דורשים.

<חוה אלטמן: אנחנו מוכנים בעיקר לשתף פעולה כי התפקיד מוגדר כך שהוא של משרד החינוך ולא שלנו.

<חוה אלטמן: על פי חוק זה לא תפקידנו.

<זאב פיש: תנו לי לענות בצורה מסודרת.

<זאב פיש: אדוני, עם כל הכבוד, אני חושב שיש כאן אנשים שמכירים אותי די הרבה שנים.

יעקב מרגי: אתה דיברת ברור.

<זאב פיש: לא רק שאני לא זורק את הכדור ממשרד למשרד אלא אנחנו כמשרד, ואני מייצג כרגע את משרד הבריאות, רוצים לעשות את הפיקוח, אנחנו מסוגלים לעשות את הפיקוח מבחינה מקצועית.

<זאב פיש: היה דו שיח בין המשרדים לאוצר ב-2005 וביקשנו ---

אורלי לוי אבקסיס: אתם מסוגלים לעשות זאת במיליון שקלים כפי שהיום משרד החינוך עושה?

אורלי לוי אבקסיס: כי לא יתנו לכם יותר מהסכום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אתם מסוגלים לעשות את זה בתקציב הנוכחי.

<זאב פיש: צריך תזונאיות וצריך מפקחים בשטח.

<זאב פיש: יש לנו מתנדבים.

<זאב פיש: לשמאלי יושב דוקטור רפלוביץ' שהוא מייצג את הווטרינרים הראשותיים שמעוניינים.

<זאב פיש: כמו שאנחנו עושים את הפיקוח ביחד על נושאים אחרים, לא מחכים להחלטת הממשלה.

<זאב פיש: אמרת תוך כדי תנועה, אז תוך כדי תנועה.

<זאב פיש: אבל אנחנו חייבים תקנים.

<זאב פיש: משרד הבריאות, אני חושב בצדק, לא ייקח עליו נושא כזה בלי תקנים.

<זאב פיש: זאת חוסר אחריות לעשות את הדבר הזה.

<זאב פיש: אנחנו צריכים תזונאית שתהיה בכל מקום.

אורלי לוי אבקסיס: הם עשו את זה כמיקור חוץ.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אין תקנים.

<זאב פיש: דעתי האישית, ואני חושב שאני מייצג גם את חבריי במשרד החינוך, הפיקוח חייב להיות, להערכתי, ויש לי קצת ניסיון, מקצועי ממשלתי ומוניציפאלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך הערכה כספית, מה הסכום שאמור להיות בשנה?

<זאב פיש: אפשר לפרוט את זה למספר מסוים של מפקחים ותזונאיות שהגשנו לוועדה ואפשר לבדוק את זה פעם נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה היה?

<זאב פיש: זה היה בשנת 2008-2009.

<זאב פיש: אפשר לראות איך זה מתורגם לכסף של היום.

<זאב פיש: זה עניין של יום-יומיים אבל אפשר לבדוק.

<זאב פיש: אני לא רוצה לנקוב במספר, אבל מדובר בתקנים.

<זאב פיש: אנחנו צריכים עובדים מקצועיים שיעשו את הדבר הזה ביחד עם הווטרינרים הראשותיים.

<זאב פיש: אפשר לעשות מערך פיקוח ממפעל המזון ועד הצלחת של הילד.

<זאב פיש: כך צריך לעבוד.

<זאב פיש: אסור לעשות פיצול כי זאת פשוט טעות מקצועית.

<חיים הלפרין: באמת אין פיצול.

<חיים הלפרין: אתה יודע שאין פיצול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בינתיים, עד שתיפול ההכרעה, אם בכלל, זה יהיה חלק מהסיכום שלנו, אני מאוד הייתי רוצה שמשרד החינוך יעביר את הבדיקות השוטפות למשרד הבריאות כדי שמשרד הבריאות בינתיים – אמנם הוא לא יעשה את הפיקוח בעצמו – ייתן חוות דעת לגבי איכות האוכל.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר אתם מתמודדים עם התוצאות של הארוחות האלו.

<זאב פיש: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה יהיו חולים ומשרד הבריאות יוציא יותר כסף.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן זאת הטרגדיה האישית של הילד, זאת הטרגדיה האישית של המשפחה, אבל גם של החברה ובאחריות משרד הבריאות.

<שושי שנער: מה קורה אם התוצאות לא טובות?

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות יסגור.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: הוא יפסיק.

יעקב מרגי: אם האדם לא יודע שהוא חולה, הוא לא יקבל תרופה.

יעקב מרגי: קודם צריך לדעת שהוא חולה.

אורלי לוי אבקסיס: רשות הדיבור שלך.

אורלי לוי אבקסיס: תציגי את עצמך.

רחל עזריה: אני סגנית ראש עיריית ירושלים, מחזיקת תיק חינוך.

רחל עזריה: אני עוסקת בנושא הרבה זמן ויש לנו קבוצת פייסבוק.

רחל עזריה: נמצאים כאן כמה וכמה הורים שזה די מדהים, כי להוציא הורים משעות העבודה ולהביא לכאן, זה קשה.

רחל עזריה: תמיד לסטודנטים מאוד קל למלא את האולם אבל ההורים מאוד עסוקים.

רחל עזריה: זה רק מראה שהנושא הזה הוא מאוד משמעותי.

רחל עזריה: מילה על הדיון.

רחל עזריה: בכל העולם מתמודדים עם האתגר הזה.

רחל עזריה: מבינים שכולנו הלכנו לשיטה כאשר בעצם אנחנו לא מבשלים יותר בבית, אין לנו זמן, אי אפשר, הילדים במסגרות להרבה מאוד שעות.

רחל עזריה: גם בארצות הברית מישל אובמה מתמודדת עם זה וכך גם באנגליה ובכל מקום אנחנו רואים שזה חלק מתהליך וחשוב לזכור את זה בתוך ההקשר הזה.

רחל עזריה: אז גם הביקורת שנופלת, ברור שבכל העולם מתקיימים הדיונים האלה וזה באמת אתגר שצריך לנהל אותו.

יחיאל חיליק בר: הדיון הוא לגיטימי לחלוטין.

רחל עזריה: אני חושבת שצריך למצוא את הפתרונות כמו שמוצאים במקומות אחרים בעולם.

רחל עזריה: יש כאן כמה דברים.

רחל עזריה: קודם כל, אין היום כללים ברורים האומרים מה צריך להיות באוכל.

רחל עזריה: כתוב שאסור בשר מעובד אבל אין בצורה ברורה וחד משמעית כללים שאי אפשר לזוז מהם לגבי כמות שמן, כמות מלח וכולי.

<חיים הלפרין: לא נכון.

<קריאה: מותר בשר מעובד.

רחל עזריה: נכון, מותר בשר מעובד.

רחל עזריה: אין כללים ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי שהכללים הם מאוד ברורים.

<חיים הלפרין: הכללים מאוד ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: ברורים למי?

רחל עזריה: אין כללים.

רחל עזריה: האם אתם אימצתם את הכללים?

רחל עזריה: אתם שיניתם את חוזר מנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: עולה כאן שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות קבע כללים.

רחל עזריה: זה כולל כמות מלח?

רחל עזריה: כמות שמן?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: זה לא מופיע.

אורלי לוי אבקסיס: האם משרד החינוך שינה?

רחל עזריה: יש כאן שני דברים.

רחל עזריה: ראשית, אין כללים ברורים.

רחל עזריה: שנית, מה שיש גם לא אומץ במלואו.

רחל עזריה: זאת הסיטואציה.

רחל עזריה: אין כללים לכמות מלח, אין כללים לכמות שמן, אין כללים ברורים.

רחל עזריה: זה מתחיל מזה.

רחל עזריה: עכשיו בואו נעבור הלאה להמשך של אותו בלבול במערכת.

רחל עזריה: זה לא רק משרד החינוך שאחראי לאוכל.

רחל עזריה: אני לא יודעת אם אצלכם זה מפעל ההזנה אלא אני מעריכה שאצלכם זה משהו שהמועצה או הרשות מארגנת.

רחל עזריה: אלה הצהרונים שמנוהלים על ידי המתנ"סים.

רחל עזריה: זאת בכלל מערכת אחרת לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: בתוך מסגרת החינוך.

רחל עזריה: עדיין.

רחל עזריה: בתוך מסגרת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: זה מראה כמה ההורים לא מעורבים כי אם אני לא יודעת לענות לך על השאלה, זאת אומרת שאף אחד לא נותן לנו דין וחשבון.

רחל עזריה: בירושלים, עד לפני שנה, קצת פחות משנה, היינו דרך המתנ"סים ולכל מתנ"ס הייתה את חברת ההזנה שלו.

רחל עזריה: ניסינו לאגד את כולם ולבדוק מה הכללים אבל לא הצלחנו.

רחל עזריה: משרד הבריאות ומשרד החינוך בכלל לא מתייחסים ברגע שזה דרך המתנ"סים ורוב הילדים אוכלים דרך המתנ"סים.

רחל עזריה: רק באשכולות 1, 2, 3 ו-4 בירושלים בלבד אוכלים דרך מפעל ההזנה ואז זה באחריות משרד החינוך.

רחל עזריה: זאת אומרת, גם הדיון שאנחנו מנהלים הוא לא מקיף.

רחל עזריה: בתוך הדיון הזה יש בעצם שני נושאים.

רחל עזריה: הנושא הראשון הוא המצב התברואתי של המזון ושם יש באמת התייחסות.

רחל עזריה: הילדים שלנו לא חוזרים הביתה עם כאבי בטן, אין שלשולים והקאות.

אורלי לוי אבקסיס: או שהם פשוט לא אוכלים.

רחל עזריה: או שהם פשוט לא אוכלים.

רחל עזריה: הבעיה העיקרית ואני חושבת שלשם צריך לדחוף את הדיון, וזה השלב הבא, מה איכות המזון שהילדים שלנו אוכלים.

רחל עזריה: זה שהילדים לא משלשלים, לא אומר שהם לא יחטפו תעוקת לב בגיל ארבעים או הם לא יסבלו מהשמנת יתר בגיל שלושים.

יחיאל חיליק בר: הרגלי האכילה שלהם יידפקו.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: אלה הדברים שהיום אין בהם בכלל טיפול במערכת וזה השלב הבא.

רחל עזריה: זה גם מה היה בכתבה.

רחל עזריה: הפער בכתבה הוא שהיום מדברים על תברואה ואנחנו מדברים על משהו אחר.

רחל עזריה: היום מדברים רק על משרד החינוך ואנחנו מדברים על מה שקורה בכל הארץ.

רחל עזריה: משרד הבריאות צריך להוציא את הכללים הברורים.

רחל עזריה: אם אני אדבר על נושא אחר שזה החול בגן הילדים, למשרד הבריאות יש כללים מאוד ברורים אבל אין שום תקצוב לזה ולכן משרד החינוך לא יכול לעשות שום דבר עם הכללים האלה.

<קריאה: את אומרת שגם יש את הרשויות המקומיות.

<אתי בנימין: גם הרשויות המקומיות לא מקיימות את החוזר של משרד הבריאות בנוגע לחול בגני הילדים.

רחל עזריה: אין תקצוב בשום מקום.

רחל עזריה: אתם מבינים מה קורה?

רחל עזריה: יש כללים או שייכתבו כללים – כך אני מאמינה שיקרה אחרי הישיבה היום – אבל אין שום דרך ליישם אותם.

<קריאה: יש כללים ואין תקצוב ליישום.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: פערים בתקצוב ליישום.

<קריאה: היישום והפיקוח.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: הנושא הבא הוא לגבי ההפרטות.

רחל עזריה: אני עוסקת בנושא הזה כבר כמה שנים וכשישבנו וניסינו לראות איך אפשר באותו סכום כסף לתת מזון בריא יותר, יש כל מיני דברים שדווקא לדעתי במפעל ההזנה זה פחות קורה, אבל בהרבה צהרונים יש עוגה וכל מיני תוספות, צ'ופרים כמו טרופיות.

רחל עזריה: ברעננה עשו מהלך בו הורידו את כל הצ'ופרים האלה וכך יכלו לתת בשר יותר בריא באותן עלויות.

רחל עזריה: מה שכן קרה זה שהעלויות קפצו בצורה מאוד משמעותית.

רחל עזריה: זאת אומרת, אתה מדבר על כך ש-13 שקלים לא מספיקים לשום דבר.

רחל עזריה: סופו של דבר הסכום שמשולם הוא פחות מ-13 שקלים.

<חיים הלפרין: 13 שקלים בממוצע עבור מנה שכוללת מע"מ.

רחל עזריה: אבל זה הולך ל-רש"י.

<חיים הלפרין: זה הולך לספקי המזון.

<חיים הלפרין: שק רש"י, כל החלק שלהם הוא בערך שני אחוזים.

רחל עזריה: אבל מתוך ה-13 שקלים.

<חיים הלפרין: לא.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: אבל זה באמת מפתיע כי אפשר לעשות דברים אחרים עם ה-13 שקלים וזה שווה בדיקה.

רחל עזריה: למשל אחד הדברים שיכול להיות הוא יום שני צמחוני.

רחל עזריה: אם אוכלים מג'דרה – סליחה על הכניסה לקטנות – או אורז עם שעועית שמבחינה תזונתית שווה למנת חלבון.

אורלי לוי אבקסיס: לכי שכנעי את כל הילדים לאכול את זה.

רחל עזריה: אורז ושעועית כולם אוהבים.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תגידי כולם.

אורלי לוי אבקסיס: בואי תראי את הילדים.

רחל עזריה: עוד דבר אחד אחרון וזה בעניין איכות המזון.

רחל עזריה: מה נחשב ירק?

רחל עזריה: יש דיון גדול על מה נחשב ירק.

אורלי לוי אבקסיס: על זה יש הנחיות ברורות מה כן ומה לא.

יחיאל חיליק בר: הבעיה היא לא עם ההנחיות אלא הבעיה היא עם האכיפה והיישום של ההנחיות.

יחיאל חיליק בר: לכתוב משהו במסמך זה מאוד קל, אבל קשה ליישם אותו בשטח.

רחל עזריה: אני חושבת שהדיון הזה מאוד חשוב וגם ההקשר הזה כי זה קורה בכל העולם.

רחל עזריה: בואו נוריד את הכעס ופשוט נפעל כדי שהילדים שלנו יאכלו אוכל בריא כי זה מה שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: עירית ליבנה, מפקחת על תחום הבריאות, משרד החינוך, בבקשה.

<עירית ליבנה: אני רוצה להמשיך את דבריך.

<עירית ליבנה: כשיש את מפעל ההזנה שכולל 300 אלף ילדים, יש עוד המון המון מסגרות, ממסגרת של גן בודד דרך בית ספר בודד דרך חלקים של רשות, שיש בהם הזנה בכל מיני רמות ולא משנה כרגע מי מממן.

<עירית ליבנה: אני לא יורדת לנושא של הכסף.

<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על אוכל שמוגש לילדים.

<עירית ליבנה: קודם כל נדבר על הארוחה.

<עירית ליבנה: יש הרבה יותר אוכלים מאשר תחת חוק ההזנה שאולי יותר קל – זה לא שלא צריך לשפר – לשפר.

<עירית ליבנה: לכן הרשויות המקומיות צריכות להיות במעגל.

<עירית ליבנה: דיברתם על סנכרון.

<עירית ליבנה: בחדר ממול, בוועדת החינוך, עולה ביום שני לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק על הפיקוח שאנחנו מובילים והממשלה לא מתנגדת על נושא המזנונים והקיוסקים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי אפשר להכניס שם.

<עירית ליבנה: בדיוק.

<עירית ליבנה: כל מה שמדובר על מכירה והגשה של מזון במסגרת מערכת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מקבלים שם תקנים?

<עירית ליבנה: קודם כל, זה עולה לדיון בוועדת החינוך לקריאה שנייה ושלישית.

<עירית ליבנה: היום יש אצלנו הכנה לקראת.

<עירית ליבנה: החקיקה הזאת נובעת גם מהדיונים שהיו כאן וגם מהתכנית "אפשרי בריא" שאני רוצה לציין אותה.

<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על הפחתת נתרן בכלל גם במזון שאנחנו אוכלים ולא רק שהילדים שלנו אוכלים וזה בהובלה של משרד הבריאות.

<עירית ליבנה: זה אחד האייטמים הכי מרכזיים, הנושא של הפחתת הנתרן בתעשייה, בחטיפים.

<עירית ליבנה: אם בחקיקה אנחנו נוציא את זה ממוסדות החינוך, אנחנו עושים עבודה משולבת.

<עירית ליבנה: צריך גם להתייחס לזה.

<עירית ליבנה: אני חושבת שסביב השולחן הזה לכולנו יש מטרה אחת וזה ברור לנו.

<עירית ליבנה: אני רוצה לציין שזה לא רק מה אנחנו שמים לילד על השולחן או מה הוא רוכש בקיוסק אלא זה גם הצד החינוכי וההסברה.

<עירית ליבנה: אמרתם כאן שנשכנע את הילד שלי שיאכל, כן, אנחנו עושים הרבה מאוד.

<עירית ליבנה: גם מעט מידע כי המידע נגיש וגם התמיכה של הצוות בגני הילדים ובבתי הספר על מנת לשכנע את הילד ולהסביר ולהוביל אותו.

<עירית ליבנה: אנחנו צריכים לעשות את השינוי בעצמנו כדי שהתהליך הזה יהיה מושלם.

אורלי לוי אבקסיס: דיברת עכשיו גם לגבי המזנונים בבתי הספר וכדומה.

<עירית ליבנה: הקיוסקים.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לספר לך משהו שחרה לי כאימא וקרה בבית הספר גאון הירדן.

אורלי לוי אבקסיס: את מכירה.

אורלי לוי אבקסיס: עמק המעיינות.

אורלי לוי אבקסיס: אמנם סגרו את המזנון שם כי אולי היה ראוי או לא ראוי, אבל את יודעת מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: הכול מכונות, שתייה מתוקה וחטיפים.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהילדים אוכלים שם.

אורלי לוי אבקסיס: אין שם קיוסק ואין שם מזנון, אבל יש מכונות.

<עירית ליבנה: לכך בדיוק החקיקה תיתן את המענה.

<עירית ליבנה: יש לנו חוזר מנכ"ל ואמרנו שחוזר המנכ"ל מבחינת המפרט מזון, מה מותר למכור ומה אסור, מבוסס על ה-לאכול ולגדול עם העקרונות של משרד הבריאות.

<עירית ליבנה: הקושי הוא ביישום חוזר מנכ"ל כי הקיוסקאי הוא של הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת אתך על מכונות.

<עירית ליבנה: אבל גם הרשות, גם הבעלות.

<עירית ליבנה: כאן החוק יאכוף את זה.

<קריאה: יש תכנית מלאה מה צריך להיות במכונה אוטומטית ולא רק בבית ספר אלא במתנ"ס ובכל מקום.

<עירית ליבנה: אבל רישוי העסקים ניתן על ידי הרשות המקומית/הבעלות.

יחיאל חיליק בר: איך אפשר להגביר את האכיפה ואת היישום?

<עירית ליבנה: אני אומרת.

<עירית ליבנה: החקיקה תאפשר את היישום כיוון שלמנהל בית ספר, אם אין לו סמכות ---

אורלי לוי אבקסיס: אין לו סמכות לא להכניס את המכונות האלה?

<עירית ליבנה: לא.

<עירית ליבנה: כי רישוי עסקים הוא הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם זאת מכונה, זה רישוי עסקים?

<עירית ליבנה: כן.

<עירית ליבנה: לכן אני אומרת שוב שחוזר מנכ"ל שלנו הוציא את השתייה המתוקה למרות האיומים שקיבלנו.

<עירית ליבנה: לכן בתיאום עם משרד הבריאות, עם התכנית, עם מנכ"ל משרד הבריאות, החקיקה הזאת תעזור לנו.

אורלי לוי אבקסיס: את בעצם מציעה שעכשיו לפני קריאה שנייה ושלישית נעלה את הנושא הזה של הפיקוח והמעבר.

<עירית ליבנה: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תעשו את זה כמשרד החינוך?

<עירית ליבנה: כן.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: גם משרד הבריאות.

יעקב מרגי: איפה השלטון המקומי?

אורלי לוי אבקסיס: נראה לי שנוח לו עם המצב הקיים.

אורלי לוי אבקסיס: משה רפלוביץ, וטרינר, מרכז השלטון המקומי.

<משה רפלוביץ: אני מברך את הוועדה על הדיון הזה.

<משה רפלוביץ: אני רואה את המזון הזה של הילדים יום יום בהליך הפיקוח ואני יכול רק מנקודת המבט שלי לברך על הדיון הזה שהוא דיון מאוד חשוב בעיני.

<משה רפלוביץ: אנחנו בתיאום עם משרד החינוך נרתמנו, אמנם בלי תקנים ובלי תקציבים, לפקח על המזון הזה.

<משה רפלוביץ: אני מסכים עם משרד החינוך להגדרה שהבעיה היא לא בפרויקט ההזנה אלא הבעיה היא מה התלמידים במדינת ישראל אוכלים וזה הרבה יותר רחב מפרויקט ההזנה.

<משה רפלוביץ: זה מתחיל באמת בהתקשרויות של גנים בודדים וממשיך להתקשרויות של רשויות וכן הלאה.

<משה רפלוביץ: מה שהילדים אוכלים שם, יש לו שני היבטים.

<משה רפלוביץ: היבט אחד הוא בטיחות המזון, כמה המזון הזה הוא בטוח וכמה ילדים ישלשלו אחרי אכילתו, וההיבט השני הוא באמת מה שאת מעלה, האיכות של המזון.

<משה רפלוביץ: ברשותכם, לאיכות של המזון אני לא אתייחס כי זה לא תחום המומחיות שלי אבל אנחנו רואים שם בחלק מהגנים שהילדים או כלים את אותו תפריט יום אחרי יום וזה סוג של תפריט שאני לא הייתי צורך אותו ואני לא יכול לחשוב על מישהו שיש לו ברירה אם לאכול או לא, שיאכל תפריט כזה.

<משה רפלוביץ: בחלק מהמקומות אנחנו מוצאים חומרי גלם – וזה לא קשור לפרויקט ההזנה אלא דווקא ליוזמות הפרטיות אבל אני חושב שהציבור לא מפריד בין הדברים.

<משה רפלוביץ: אתה מותקף כאן, אבל זה לא נגד

<משה רפלוביץ: כם כי הציבור לא מפריד בין הדברים.

<קריאה: צריך לדבר על הכול.

<משה רפלוביץ: בסוף זה הילד שאוכל שם.

יעקב מרגי: יש קורת גג שזה בית הספר.

<משה רפלוביץ: או גן הילדים.

יעקב מרגי: יש כאן הצטלבות של סמכויות בעלויות.

<שושי שנער: אם תהיה הגדרה ברורה ויאכפו אותה, כל אחד כזה פרטי שעובד מול גן יצטרך לחתום שהוא עומד בכל התקנים ואז ההורה לא יצטרך להיות חלק.

<משה רפלוביץ: החתימות לא מספיקות כי אנשים חותמים מהר.

<משה רפלוביץ: בחתימה לא נפתרה הבעיה.

<משה רפלוביץ: הלוואי שהיא הייתה נפתרת בחתימה.

<משה רפלוביץ: אולי יש מדינות שם זה קורה, אבל זה לא קורה כאן.

<משה רפלוביץ: אנחנו רואים את המזון הזה ביום יום איך הוא מובא, אנחנו רואים באיזה תנאים הוא מובא, אנחנו רואים את השעות שהמזון הזה שוכב וצריך להגיד באיזה טמפרטורות הוא מובל ובחלק מהמקרים גם מהיכן הוא מובל.

<משה רפלוביץ: לפעמים הוא מובל ממטבחים שאני לא הייתי נותן לכלב שלי לאכול שם ואת זה צריך להגיד.

<חיים הלפרין: אני מציע שתסייג את הדברים שלך.

<משה רפלוביץ: ליד זה צריך להגיד שיש גם מפעלים מאוד מאוד מסודרים אבל ב-13 שקלים למנה כשמורידים את המע"מ ונשאר שם בקושי גרוש וחצי בשביל מרכיבי המזון, הפיתוי לרמות שם הוא מאוד מאוד גדול והפיתוי לחסוך בכל דרך אפשרית הוא פיתוי מאוד גדול.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה למשרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה מנה בבתי חולים?

<זאב פיש: אני לא יודע לענות לך.

אורלי לוי אבקסיס: מה העלות של המנה?

אורלי לוי אבקסיס: זה האוכל הכי בריאותי.

<זאב פיש: הרבה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: בבתי החולים יש את הפיקוח על האוכל ואנחנו יודעים מה איכותו.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות אנחנו סבורים שהאוכל שם הוא אוכל בריא לחולים ויש פיקוח על הנתרן ועל השמן.

<זאב פיש: יש פיקוח גם דיאטטי וגם תברואי.

<זאב פיש: כן.

<משה רפלוביץ: אחרי שאמרת את זה, צריך להבין שבבתי חולים לא מבשלים את האוכל במקום אחד ומובילים אותו ממקום אחר כשהעלויות של זה הן מטורפות.

<משה רפלוביץ: אם מבשלים את המזון בלילה ואוכלים אותו בצהרים, בדרך הוא מתקרר והוא מגיע לטמפרטורות של בין שלושים לארבעים מעלות וצריך לומר שזאת טמפרטורה אידיאלית לכל החיידקים.

<משה רפלוביץ: כשרוצים לעשות תרבית חיידקים, זאת הטמפרטורה בה מגדלים אותם.

<משה רפלוביץ: בחלק מהמקומות מצאנו מזון גם בטמפרטורות האלה.

<משה רפלוביץ: תודות לעזרה של משרד החינוך שאנחנו יכולים לפקח על הדבר ולעצור את המזון הזה, אנחנו לפעמים מונעים שימוש במזון כזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת, אני חייבת לצאת.

אורלי לוי אבקסיס: את הישיבה ימשיך לנהל מי שהתחיל אותה, וגם יגיש את הסיכומים, חבר הכנסת חיליק בר שגם כינס את ישיבת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: (היו"ר יחיאל חיליק בר)

יחיאל חיליק בר: תודה.

<משה רפלוביץ: ברשותך, עוד שני משפטים.

<משה רפלוביץ: אני חושב שכאשר יש כללים ויש הנחיות נוהל וכולי, זה לא מספיק.

<משה רפלוביץ: מה שחסר כאן, אלה שני דברים.

<משה רפלוביץ: חסר חוק שיגדיר את האחריות, מי צריך לפקח על זה ואיך זה צריך להיראות, וחסר פיקוח ציבורי.

<משה רפלוביץ: אני חושב שפיקוח שהוא לא פיקוח ציבורי, מחויב לציבור, נאמן לציבור, הוא לא פיקוח, בטח בתחום של מזון.

<משה רפלוביץ: אנחנו יודעים בתחום הזה כמה הדבר פרוץ וכל פיקוח שהוא לא ציבורי, הוא לא פיקוח ראוי.

<משה רפלוביץ: אני חושב שהפיקוח הזה נכון שהוא יהיה במשרד הבריאות ואנחנו ברשויות המקומיות נעבוד יחד עם משרד הבריאות על הפיקוח הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: לפני סיכום, יש לנו שלושה דוברים.

<עינב גוטרמן: רציתי לתת עוד כמה הדגשים מעבר למה שנאמר.

<עינב גוטרמן: קודם כל, העובדה שמדובר בארוחה עיקרית שהילדים אוכלים, זה לא נגמר בזה כי הילדים אוכלים את האוכל בגנים ומתרגלים לטעם הזה.

<עינב גוטרמן: אם אני מכינה שניצל בבית, שניצל ביתי בריא ומזין, הם לא רוצים לאכול את זה.

<עינב גוטרמן: הם רוצים לאכול שניצל קפוא.

<עינב גוטרמן: זה מה שקורה לי עם הילד שלי בבית.

<עינב גוטרמן: אם הבן של חברת הכנסת אורלי לוי לא אוכל, זה מצב טוב כי אני לא יודעת מה עדיף, לאכול את האוכל הזה ולהתמכר אליו או לא לאכול אותו.

יחיאל חיליק בר: הרגלי תזונה גרועים.

<עינב גוטרמן: לגמרי.

<עינב גוטרמן: דבר נוסף, עוד איזשהו היבט שלא דנו בו שבעיני קבוצת ההורים הוא קריטי הוא שעת הארוחה בגנים.

<עינב גוטרמן: היום, בעקבות החלה של אופק חדש, ילדים אוכלים ארוחת צהרים – אני מדברת על ילדים שהצעירים בהם הם בני שנתיים ועשרה חודשים – בסביבות השעה 2:30.

יחיאל חיליק בר: בשעה 2:30?

<עינב גוטרמן: כן.

<עינב גוטרמן: בסביבות 2:15-2:30.

<עינב גוטרמן: הגן מסתיים בשעה 2:00 ועד שהצהרון נכנס, עד שמגישים את האוכל, זה לא לפני 2:15.

<עינב גוטרמן: השאלה מתי כל אחד מאתנו כאן אוכל ארוחת צהרים ומתי ילדים בני שנתיים ועשרה חודשים או בני שלוש נדרשים לאכול ארוחת צהרים.

<עינב גוטרמן: זה היבט מאוד מאוד משמעותי שישליך על הרגלי האכילה שלהם.

<חיים הלפרין: חבל שאת מציגה את הדברים כך כי יצאו הנחיות מאוד ברורות.

יחיאל חיליק בר: דיברנו על זה.

יחיאל חיליק בר: נדמה לי ששאלתי אותך האם הגננת רוצה להעיר את הילד בשעה 2:00 ואז לתת לו צהרים.

יחיאל חיליק בר: זה קורה.

יחיאל חיליק בר: העובדה היא שזה קורה שילדים אוכלים בשעה 2:15.

<חיים הלפרין: אנחנו חיים באיזשהו סוג של מתח שמצד אחד רוצים להאריך את יום הלימודים כדי שלילדים יהיה יותר זמן ומצד שני אומרים, לא, אבל.

<חיים הלפרין: אז כל ה-אבל הזה צריך להגדיר משהו שאפשר לחיות אתו.

<חיים הלפרין: לכן ההנחיות היו והן מיושמות שאת הפרי של ארוחת הצהרים ייתנו קודם ואז הילדים לא יגיעו רעבים לשעה 2:00.

<חיים הלפרין: זה לא מסוג הדברים שהוא בלתי פתיר.

<עינב גוטרמן: הכספים שמוקצים, אנחנו קראנו באיזה מקום שיש איזה קבינט חברתי כלכלי למיגור תופעת ההשמנה וכי הוקצו מאתיים מיליון שקלים אבל אני לא יודעת אם המספר הזה אכן מדויק.

<עינב גוטרמן: כל כך הרבה כספים ואנרגיות מושקעים כדי למגר אחר כך תופעות ולכן אני אומרת, בואו נמנע את זה מראש ולא נידרש לכך אחר כך, שלא לדבר על כל המחלות שנגרמות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: גלית.

<גלית וידרמן: יש כאן שלוש בעיות מבניות ורחל דיברה על הבעיה העיקרית.

<גלית וידרמן: הנושא של ההפרטה לא רק בא לידי ביטוי בפיקוח אלא גם בביצוע.

<גלית וידרמן: בעצם משרד החינוך לצורך מפעל ההזנה חתם על התקשרות עם קרן רש"י שעושה דברים נפלאים.

<חיים הלפרין: העמותה לתפנית בחינוך.

<חיים הלפרין: לא קרן רש"י.

<גלית וידרמן: בסדר.

<גלית וידרמן: ארגון בת שלה.

<גלית וידרמן: זאת קרן נפלאה שעושה דברים נפלאים אבל היא לא ארגון מזון והיא לא חברה שמייצרת מזון.

<גלית וידרמן: היא צריכה להתקשר עם חברות בת אחרות כדי שהן ייצרו את המזון ואז בעצם נוצר לנו תהליך של עוד חברה ועוד חברה עד שהאוכל בסוף מגיע לילד.

<גלית וידרמן: יש כאן גם בעיות בפיקוח כי בעצם אי אפשר לפקח באופן סדיר.

<גלית וידרמן: קרן רש"י ב-2011, כאשר הנושא נבדק כאן על ידי הוועדה, סירבה לתת לגוף שפיקח מטעמכם, חברת מרמנט, להגיע למרכזים בהם הוכן המזון ולבצע בדיקות עצמאיות.

<גלית וידרמן: היא אמרה שהיא מפקחת באופן עצמאי והיא גם תטפל בבעיות אם יש.

<גלית וידרמן: זה לא פיקוח.

<גלית וידרמן: הפיקוח מפוצל גם ביניכם, גם בין משרד הבריאות, גם בין הרשויות המקומיות ובסוף אין מי שמפקח באמת על האוכל, שלא לדבר, אני לא יודעת אם שיטת הפיקוח שונתה בינתיים אבל שיטת הפיקוח שבוצעה על ידי חברת מרמנט, בואו תנחשו איך היא הייתה באופן גאוני?

<גלית וידרמן: טלפונים.

<גלית וידרמן: טלפונים לצוות החינוכי כדי לשאול אותו האם האוכל אכיל היום.

<גלית וידרמן: באמת המורה או הגננת שנמצאת שם תוכל לומר.

<חיים הלפרין: עכשיו את עושה דבר אסור.

<חיים הלפרין: זה לא נכון.

<חיים הלפרין: את אומרת דבר שהוא לא אמת.

<גלית כץ: תן לי לסיים את דבריי.

<חיים הלפרין: אני חייב למחות על דבר שהוא לא אמת.

<גלית כץ: תמחה אחרי שאני אסיים את דבריי.

<חיים הלפרין: אני מוחה תוך כדי.

יחיאל חיליק בר: צא מנקודת הנחה שלאנשים כאן אין אינטרס להמציא סיפורים.

יחיאל חיליק בר: בסופו של דבר המטרה המשותפת של כולנו היא לשמור על הילדים.

יחיאל חיליק בר: אנשים מקבלים מהשטח נתונים שכנראה לא מגיעים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא כופרים בהנחה שהכוונות גם שלך הן טובות והן לטובת הילדים, אבל יש כאן נתונים שבאים מהשטח ואתה לא מקבל אותם בדוח שאתה מקבל למשרד החינוך.

יחיאל חיליק בר: כנראה לא בא לה לשקר לנו כאן אלא כנראה אלה דברים שקרו.

<חיים הלפרין: כיוון שאני מכיר את זה, אני מוחה.

<גלית כץ: על פי נתוני החברה עצמה למעלה משלושים אחוזים מהמזון שהוגש בגני הילדים היה לא תקין ולמעלה מעשרים אחוזים מהמזון שהוגש לבתי הספר היה לא תקין.

<גלית כץ: אותי זה מפחיד לחשוב שבעצם בשליש מהפעמים שאני שולחת את הבת שלי לגן היא אוכלת מזון שהוא לא תקין.

<גלית כץ: זה משהו שצריך לעמוד לנגד עינינו.

<גלית כץ: הנושא הזה באמת נדון באופן מאוד רחב בכל העולם ויוניסף בכל העולם מנסה לשתף פעולה עם הממשלות כדי לנסות ולפתור את זה בשני אופנים.

<גלית כץ: הראשון, ריכוז של הפיקוח.

<גלית כץ: יושבת ראש הוועדה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס הגישה לכנסת את הצעת החוק להקמת נציבות לילדים וגם חבר הכנסת יעקב מרגי דן בנושא הזה כאן בוועדה.

<גלית כץ: זאת הצעת חוק חשובה מאין כמותה כי היא בעצם תגרום לכך שיהיה גוף על שיפקח על כל הנושאים שקשורים לילדים, יראה את טובתם וגם יצור את הסנכרון בין משרדי הממשלה בנושא הזה ובנושאים רבים אחרים שמשרדי הממשלה לא מצליחים להסתנכרן בהם.

<גלית כץ: פתרון נוסף שמוצע והוא פתרון מאוד מאוד חיובי שגם יש לו תוצאות טובות הוא נושא של בישול מקומי במקום לשכור חברות קייטרינג שייבאו את המזון.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: זה הפתרון בכל העולם.

רחל עזריה: לשם חותרים.

יחיאל חיליק בר: יבשלו בכל גן וגן?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: בבתי ספר ואז נגיד משנעים לבני הילדים באזור.

רחל עזריה: במפעל ההזנה בעבר היה מטבח בכל בית ספר.

רחל עזריה: לשם חוזרים בכל העולם.

יחיאל חיליק בר: זה קורה גם בהרבה פנימיות.

<עירית ליבנה: יש כמה מקומות במסגרת הזאת שם יש התארגנויות של נשים וזה נותן מענה גם כלכלי, כספי וגם תעסוקתי.

<עירית ליבנה: בעיקר בדרום.

<עירית ליבנה: בקרב הבדואים הייתה יוזמה והנשים מבשלות ומשנעות למה שנקרא מרחק הליכה למוסדות החינוך.

יעקב מרגי: זה לא יחזור.

יעקב מרגי: איפה הפרוגרמות לבינוי ואישורים.

רחל עזריה: אני מבינה שהבעיה היא שמשרד הבריאות לא מאפשר מטבחים של פחות ממאה מטרים רבועים.

<גלית וידרמן: אני מבקשת להפנות את חיים ממשרד החינוך לעמוד האחרון בדוח שהוציא מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כי אם הדברים שלי אולי לא היו מדויקים, אני מתנצלת, אבל כדאי לבדוק גם בדוח רשמי שהכנסת הוציאה.

<גלית וידרמן: בדוח נאמר ששיטת העבודה היא תשאול טלפוני בזמן אמת של מוסדות חינוך ובדיקות מעבדה.

יחיאל חיליק בר: גלית כץ מארגון קול לאישה.

יחיאל חיליק בר: רצית לומר משהו?

<גלית כץ: כן.

<גלית כץ: רציתי לספר לכם בהמשך לדברים האחרונים שנאמרו כי נראה לי שזה בדיוק בזמן, שלנו יש פרויקט שנקרא המטבח הקהילתי של עמותת קול לאישה, נשים מבשלות עסק.

<גלית כץ: האלטרנטיבה הזאת קיימת והיא חיה.

<גלית כץ: אנחנו רואות בה מודל שכבר רץ ומריח טוב.

יעקב מרגי: דוגמה.

יעקב מרגי: איפה?

<גלית כץ: בית ספר רעות בקטמונים בירושלים.

<גלית כץ: אנחנו פתחנו מטבח, אופות, מבשלות, מגלגלות קובה וקציצות במקום.

<גלית כץ: נשים ברוכות כישרון שצריכות אופק פרנסתי וצריכות קצת דחיפה בדרך לעסק משלהן.

<גלית כץ: אנחנו רואים בזה אפשרות מאוד פשוטה שחוסכת שינוע, חוסכת בעיות בטיחות מזון בהובלה, היגיינה, הרכב תזונתי מפוקח, דגימות, הכול נמצא במקום.

<גלית כץ: מטבחים קטנים, הרבה ממות שעושות הרבה קציצות להרבה ילדים.

<גלית כץ: במסדרונות יש ריח של בית.

<גלית כץ: המפקחת ממשרד החינוך שהייתה שם עברה במסדרונות והריח עושה איזה דרך במסדרונות, והיא אמרה: תמיד רציתי שבבית הספר יהיה ריח של בית.

<גלית כץ: לא ריח של מטבח אלא ריח של בית.

<גלית כץ: הילדים באים בהמוניהם, מקבלים חמגשיות מתכלות, בית הספר יהיה ירוק בקרוב, קומפוסטרים, גינה קטנה.

<גלית כץ: הילד רואה מאיפה הגיעה העגבנייה ולאן היא הולכת והוא לא אוכל תירס קפוא שקיבל המון מחזורים וגלגולים אלא את האוכל הפשוט.

<גלית כץ: לא את חומרי הטעם.

<גלית כץ: אין לנו אבקות שימור.

<קריאה: איזה בית ספר?

<גלית כץ: בית ספר רעות.

<גלית כץ: זה קרוב להרבה מאוד מקומות כי מחזרים אחרינו מהרבה מאוד בתי ספר וגנים, תודה לאל.

<גלית כץ: הדבר הזה אפשרי.

<גלית כץ: רישוי עסק דרך לשכת הבריאות, דרך העירייה.

<גלית כץ: המזון עובר שלושה צעדים והנה הוא מוגש.

יעקב מרגי: ומה עם עלות המנה?

<גלית כץ: העלות היא זהה מפני שלא צריך לעטוף את עשרים גרם בשר של תרנגולת שאכלה קמח ושבעים גרם עמילנים.

<גלית כץ: אפשר לקנות את זה הרבה יותר פשוט.

<גלית כץ: כף עדשים עם אורז שהילדים טורפים, זה מספק מבחינה תזונתית את כל מה שצריך.

<גלית כץ: סלט וטחינה לכל ילד, הוא לא יוצא בלי זה.

<גלית כץ: זה פשוט מוגש לו בתוך הארוחה.

<גלית כץ: אם זה יעלה עוד שקל, בגיל ארבעים הוא לא יהיה בבית חולים עם ורידים סתומים ולא תהיה לו סוכרת.

<גלית כץ: צריך לעשות את הקשר הזה.

<קריאה: איך משכפלים אתכם?

יחיאל חיליק בר: בדיוק.

<גלית כץ: אנחנו משתכפלים בעצמנו.

<גלית כץ: לא יזיק לעזור, אבל צריך לשכפל.

<גלית כץ: אנחנו בינתיים התחלנו.

<קריאה: מה אוכלים הילדים?

<גלית כץ: יש שתי מנות לבחירה של בשר עוף ומנה צמחונית כי יש המון צמחונים.

<גלית כץ: להפוך ילד לצמחוני זה מאוד פשוט.

<גלית כץ: אני רוצה לומר עוד דבר על החמגשיות.

<גלית כץ: החמגשית עולה יותר מהמזון, את זה אנחנו יודעים.

<גלית כץ: דבר שני, הילדים או שהם זורקים את זה סגור לתוך הפח או שהם התמכרו במעון בוויצ"ו בגיל שנה.

<גלית כץ: אפשר לגמול אותם.

<גלית כץ: אם הילד הגיע ב-10 ואכל את הלחמנייה מקמח קוסמין מלא שעלתה לי אותו הדבר כמו לקנות באנג'ל לחם לבן.

<גלית כץ: כך זה עולה כי אפינו את זה במקום.

<גלית כץ: הוא אומר, אבל מה יש בצהרים.

<גלית כץ: יהיה לנו את הלחמעג'ון הזה שהיא עשתה או את האורז עם השעועית או את הקציצות ירק ועדשים?

<גלית כץ: אומרים לו, לא תכננו, אבל בסדר, אתה רוצה, אז יהיה כי אנחנו שלוש נשים, יש לנו כיריים, ידיים טובות, לב טוב וזה יהיה עד 1:00 בצהרים.

יחיאל חיליק בר: חוץ מזה שגרמת לנו להיות רעבים ללחמעג'ון, השאלה – וזה אני שואל גם אותך – אם המודל הזה שהוא נראה מודל אידיאלי, האם הוא בר שכפול ל-200, ל-300 ו-400 אלף ילדים.

<גלית כץ: בבתי ספר יש המון מקום.

<גלית כץ: יש המון חללים בבתי ספר.

<זאב פיש: אין שום דבר אישי ואני מניח שהכוונות מצוינות.

<זאב פיש: אני באופן אישי כאדם פרטי מאמין גדול במטבחים של ממות.

<זאב פיש: ה-ממות הן השפים הטובים ביותר שיש, אבל אנחנו מדברים על מוסדות חינוך ורצון טוב הוא לא מספיק.

<זאב פיש: כוונות טובות, לא רק שזה לא מספיק אלא זה לפעמים מסוכן.

<זאב פיש: אני מתייחס גם למה שאמרנו קודם.

<זאב פיש: מטבחים בתוך בתי ספר שזה בהחלט אפשרות, אבל חייבים שתהיה תשתית.

<זאב פיש: אם התשתית לא נכונה, אנחנו מייצרים נזק.

<זאב פיש: אני מציע לכולנו ללכת למה שאמרנו קודם, לעשות איזה גוף ממשלתי – מבחינתי משרד הבריאות – שייקח את כל האחריות עם כל הדברים יחד עם הווטרינרים הראשותיים.

<זאב פיש: אני לא יודע על בית ספר כזה כמו בית ספר רעות.

<זאב פיש: אני מבין שגם משרד החינוך לא יודע.

<זאב פיש: זה מסוכן.

<זאב פיש: זה מאוד מסוכן.

<קריאה: הם קיבלו רישיון עסק.

<זאב פיש: רישיון עסק בבית פרטי, מעולם ולעולם לא תקבלו.

<קריאה: בבית הספר.

<קריאה: רישיון עסק למסעדה.

<זאב פיש: זה משהו אחר.

<זאב פיש: את אמרת עכשיו משהו אחר.

<זאב פיש: את אמרת שזה רישיון עסק למסעדה.

<זאב פיש: אם זה רישיון עסק למסעדה, זה כן מפוקח.

<זאב פיש: זה משהו אחר.

<גלית כץ: זה פשוט פיזית בבית ספר.

<גלית כץ: יש רישיון עסק, כמו לקיוסק.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמוע את ההורים.

יחיאל חיליק בר: אתי בנימין ויפעת שמר.

<יפעת שמר: אני אימא מנתניה שדואגת לילדים שלה ומתוך זה אני כאן.

<יפעת שמר: יש כאן נציגים של משרד החינוך ונציגים של משרד הבריאות אבל רוב הצהרונים למעשה הם לא כחלק ממשרד החינוך אלא הם צהרונים של המתנ"סים.

<יפעת שמר: כתוב כאן בפירוש שלמרות שהם מתקיימים בתוך הגנים ובתוך בתי הספר, יש לי כאן מסמך של צהרונים, תפעול, סבסוד ופיקוח של אגף מחקר הכנסת לפיו משרד החינוך אינו מעורב ישירות בהפעלת הצהרונים ומועדוניות במוסדות החינוך ומשרד החינוך גם לא מפקח עליהם.

<יפעת שמר: מי שכן יכול לפקח עליהם, זה משרד הכלכלה שנציגיו לא נמצאים כאן.

יעקב מרגי: משרד הכלכלה הוא רק לגבי המעונות.

<קריאה: לא.

<קריאה: הוא מפקח גם על גנים פרטיים.

<יפעת שמר: צהרונים.

<יפעת שמר: למה הילדים בגנים לא מקבלים ארוחה לפני 2:00?

<יפעת שמר: כי משרד החינוך אחראי על הגן עד 2:00 ומשעה 2:00 זה בעצם צהרון כך שבעצם משרד החינוך לא מפקח כמעט על הארוחות שהן לא במסגרת מפעל ההזנה.

<יפעת שמר: כל שאר הילדים שהם לא משכבות מצוקה והם לא במפעל ההזנה, בעצם פספסנו אותם לגמרי ואלה רוב הילדים בארץ.

<יפעת שמר: מי שמפקח עליהם, זה משרד הכלכלה.

<יפעת שמר: למשרד הכלכלה יש נוהל הכרה מאוד מאוד ברור על כל פסיק ועל כל עניין אלא שבתזונה הוא לא מכיר.

<יפעת שמר: כתבתי מכתב והייתה לי שיחה עם מפקחת בכירה במשרד התמ"ת, ואני יכולה להראות לכם את הטקסט של השיחה, הוא לא מכיר בתדריכים של משרד הבריאות לאכול ולגדול.

<יפעת שמר: מבחינתה יש רף ויש סף.

<יפעת שמר: הרף העליון הוא התדריכים של משרד הבריאות לאכול ולגדול, הסף הוא ברמה אחרת לגמרי לחלוטין, רק שהמזון לא בושל לפני יומיים והילדים לא יקבלו עכשיו קלקול קיבה המוני.

יחיאל חיליק בר: זה חמור מאוד.

<יפעת שמר: היא אמרה לי בפירוש – ואני יכולה להשמיע לכם את זה, אני מצטערת, השיחות אצלי מוקלטות ואני לא מתביישת בזה – שהיא לא מצפה שספקי המזון יגיעו לרף של ההנחיות של משרד הבריאות.

<יפעת שמר: למה?

<יפעת שמר: כי למפעילים של הצהרונים יש זכות להרוויח כסף ואם הם ינסו להגיע לרף העליון, הם לא יצליחו להרוויח כסף.

<יפעת שמר: הילדים שלי אוכלים חמישה ימים בשבוע את רוב התזונה שלהם – ודרך אגב, 13 השקלים כולל מע"מ, זאת לא רק ארוחת צהרים אלא זאת גם ארוחת מנחה שכלולה בפנים, שזה הרבה יותר מזון ירוד שאתה מספק לילדים - הילדים שלי חמישה ימים בשבוע, במשך שנה שלמה, למשך כמה שנים אוכלים את האוכל הזה רק בגלל שהמתנ"ס צריך להרוויח כסף.

<יפעת שמר: המתנ"סים הם הרי מלכ"רים, הם לא אמורים להרוויח כסף, אז את הכסף הזה הוא לוקח ומבזבז על כל מיני דברים שהם הרבה פחות חשובים מהתזונה של הילדים שלי.

יעקב מרגי: המתנ"סים הפכו לעוד חברה כלכלית של הרשויות המקומיות.

<רות דיין: ממש לא.

יעקב מרגי: זה עיר מקלט של ראש הרשות.

יעקב מרגי: בתוך עמי אנכי יושב.

<יפעת שמר: במסמך של הכנסת נאמר: "החברה למתנ"סים הינה חברה ממשלתית בבעלות משרד החינוך".

<יפעת שמר: זאת אומרת שמשרד החינוך הוציא את זה החוצה, רוחץ את ידיו והילדים שלנו מקבלים מזון לא טוב.

<חיים הלפרין: המתנ"ס המקומי הוא לא בבעלות משרד החינוך.

<יפעת שמר: החברה למתנ"סים.

יחיאל חיליק בר: נשמע את נציגת השלטון המקומי ואחר כך נאפשר לאתי לומר את דבריה.

<רות דיין: אני ממרכז השלטון המקומי, אחראית גם על משרד הכלכלה ועל משרד הבריאות לענייננו ונציגה של החינוך מטעמנו.

<רות דיין: מי שאחראי על הצהרונים בסופו של יום זה לא משרד הכלכלה אלא הרשויות המקומיות.

<רות דיין: הן אלה שעושות מכרזים עם הספקים, מפקחות בצורה כזאת או אחרת כמו שדוקטור רפלוביץ עדכן ולכן יכול להיות שנכון לקחת גם את משרד הכלכלה כדי שיהיה מפקח על או באיזושהי דרך עם משרד הבריאות.

<רות דיין: היום הגוף שמפקח על המזון בצהרונים עושה הסכמים ומוודא ביצוע, זאת הרשות המקומית.

<רות דיין: אני חייבת לומר שפנינו לחברה למשק וכלכלה שהיא עושה מכרזים עבור לא מעט מהרשויות המקומיות ואמרנו לה שתוציא מכרז לפיקוח על המזון גם במקומות שהיא לא נותנת את ההזנה באופן ישיר במכרזים שהיא מבצעת והיא בוחנת את האפשרות הזאת.

<רות דיין: בכל מכרז שהיא מבצעת, יש מנגנון של פיקוח על ידי מעבדה חיצונית על המזון וזה לא עולה יותר כסף.

<רות דיין: בחוזר מנכ"ל החדש שיהיה אנחנו נוציא הודעה לרשויות כדי שתדענה שבמכרזים שמבצעת חברה למשק וכלכלה יש מנגנון של פיקוח על המזון, גם תברואתי וגם מבחינת הערך של המזון.

<רות דיין: אין ספק, אנחנו נשמח שמשרד הבריאות ייקח את הנושא.

<רות דיין: אנחנו חושבים שזה נכון.

<רות דיין: כל נושא של בריאות הציבור ומניעה נמצא אצלו ואנחנו באמצעות הווטרינרים נשתף פעולה עד כמה שניתן.

<רות דיין: איכות המזון חשובה לנו.

<רות דיין: יש לי ארבעה ילדים שנמצאים בצהרונים ואין ספק שאנחנו רוצים את המזון הטוב ביותר עבור הילדים שלנו.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתי.

<אתי בנימין: יושבת ראש הנהגת הורים ארצית.

<אתי בנימין: אני לא רוצה לחזור על מה שכבר נאמר כאן.

<אתי בנימין: נאמרו כאן דברים חשובים ביותר ובאמת הארוחות שהילדים שלנו מקבלים במוסדות החינוך לא ראויות למאכל אדם.

<אתי בנימין: אני רוצה להתייחס לפן נוסף שלא עלה כאן וזאת הסביבה שהילד שלנו אוכל בה.

<אתי בנימין: הילדים שלנו אוכלים בכיתה על שולחן מטונף.

<אתי בנימין: אני לא יודעת כמה אתם מודעים לכך אבל בתי הספר לא עוברים שטיפה כל יום.

<אתי בנימין: הכיתות של הילדים שלנו לא עוברות שטיפה כל יום.

<אתי בנימין: זאת אומרת שאם יש מצב שילד יושב ואוכל ואורז נשפך על הרצפה, וזה לא יום של שטיפה, ודרכו על האורז, אני לא רוצה לחשוב מה קרה יום למחרת בכיתה ואיך הרצפה דביקה, כמה זבובים יש בכיתה, כמה יתושים יש בכיתה ואיך מצב התברואה של הכיתה שזאת בעיה בפני עצמה.

<אתי בנימין: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה לתת את הדעת גם על הסביבה שהילד שלנו אוכל בה.

<אתי בנימין: על אותו שולחן מטונף, באותה כיתה מטונפת.

<רות דיין: אבל זה לא כך.

<רות דיין: באמת.

<רות דיין: אי אפשר לצייר מציאות בוועדה של כנסת ישראל שהיא לא נכונה.

<רות דיין: אנחנו מכירים עשרים שנים, אבל זה לא לעניין להגיד משפטים כאלה.

<אתי בנימין: את יודעת שאני עומדת מאחורי כל מילה שלי.

<רות דיין: אני אשמח שתצלמי את הכיתה הזאת עם האורז למחרת.

יחיאל חיליק בר: גם אם הנושא הזה נכון או לא נכון, אתי, ברשותך, אני לא חושב שהוועדה הזאת היום בזמן הקצר שנותר לנו תתייחס לזה.

יחיאל חיליק בר: אין ספק שזה חשוב.

<אתי בנימין: הזכרתי את זה.

<אתי בנימין: לא אמרתי שנדון בזה היום.

יחיאל חיליק בר: יכול להיות שזה דיון על סניטריה ותברואה בתוך מוסדות החינוך, אבל אני רוצה שנצא מכאן עם כמה דברים פרקטיים.

יחיאל חיליק בר: קודם כל לוודא שהאוכל עצמו, לפני שהאורז נשפך על הרצפה, שהאורז ראוי להישפך על אותה רצפה.

יחיאל חיליק בר: אני מסכים עם ההערה שלך.

יחיאל חיליק בר: שוב, אני לא מכיר את הנתונים.

יחיאל חיליק בר: אני בדרך כל עושה שיעורי בית ואני לא יודע מי צודק בוויכוח הזה של רות ושלך.

יחיאל חיליק בר: אני מתאר לעצמי שהמקומות הם לא סטריליים.

יחיאל חיליק בר: לא נעסוק בזה כרגע.

<זאב פיש: הערה קצרה.

<זאב פיש: הגברת אמרה משהו מאוד חמור.

<זאב פיש: אני עובד מדינה די ותיק, ואמרת מוקלט, אז שיקליטו אותי ויעבירו לאותה גברת במשרד הכלכלה.

<זאב פיש: אם נציגת משרד ממשלתי, משרד הכלכלה, נתנה לך תשובה כזאת, אני חושב שזה חמור מאוד.

<זאב פיש: מה זאת אומרת, לא להתייחס למסמך של משרד הבריאות כדי להוזיל?

<יפעת שמר: שמישהו ירוויח.

<זאב פיש: זה נורא לשמוע דבר כזה.

<יפעת שמר: זה מה שקורה בתחום הזה של התזונה.

<זאב פיש: זה לא יעבור כך, בלי התייחסות.

<יפעת שמר: אין לה פיקוח, אין לה מנגנון ואין לה כלום.

יחיאל חיליק בר: אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נתייחס לזה.

<זאב פיש: צריך לדעת מי הגברת הזאת ולהעיר לה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נשמח אם תעבירי לוועדה את הנתונים על הגברת ועל המקרה הזה.

<יפעת שמר: הגברת בסך הכול אמרה אמת שאנשים לא נעים להם לומר אותה.

<זאב פיש: במודע היא אמרה לך.

<קריאה: כי החברה שמספקת את המזון רוצה להרוויח כסף בדרך.

<קריאה: משרד הכלכלה לא צד לעניין בנושא צהרונים.

<קריאה: הוא מתקצב אוכלוסיות מסוימות בוואוצ'רים אבל הוא לא צד בביצוע.

יחיאל חיליק בר: מר זובידה, משפט סיכום.

<חיים זובידה: אני רוצה להגיד שכל העניין של בדיקת המזון טלפונית עדיין לא הסתיימה.

<חיים זובידה: זה פשוט יותר מתוחכם.

<חיים זובידה: לפני יומיים הגיע האדון הנכבד הזה לגן של הבת שלי ושאל איך המזון, אם הילדים אוכלים את המזון.

<חיים זובידה: זאת הייתה הבדיקה.

<חיים זובידה: זה היה טיב הבדיקה.

יחיאל חיליק בר: אז זה לא טלפונית.

יחיאל חיליק בר: זאת התקדמות.

<חיים זובידה: כן.

<חיים זובידה: זאת התקדמות.

<חיים זובידה: כל הכבוד.

<חיים זובידה: אני חושב שהאספקט המשפטי צריך להיכנס כאן

<חיים זובידה: בכובד ראש וצריך להסתכל עליו בכובד ראש.

<חיים זובידה: צריך לראות את החוזה.

<חיים זובידה: החברה הזאת חתמה חוזה עם הספקים.

<חיים זובידה: יש בדיקות.

<חיים זובידה: מה קורה כשהבדיקות האלה יוצאות חריגות?

<חיים זובידה: איפה הסנקציה הכלכלית?

<חיים זובידה: אני עוד פעם אומר, מכיוון ששני האנשים הנכבדים האלה לא רוצים לספק לי חומר, לא רוצים לתת לי חומר, מתעקשים לא לתת לי חומר, אני מתחיל להיות מוזן משמועות.

<חיים זובידה: השמועה האחרונה שאני שמעתי היא שעבור חריגה נקנס ספק מזון באלף שקלים.

<חיים זובידה: אם אני ספק מזון ואני מספק למאה אלף ילדים ביום או לחמישים אלף ילדים ביום, אלף שקלים קנס, אני חותם על צ'ק מהיום לחודש, שלושים אלף שקלים, קחו ותעזבו אותי בבדיקות.

<חיים זובידה: איזו מין גישה זאת?

<חיים זובידה: יש מיליון שקלים לבדיקות, אז הנה הדרך לתקצב את הבדיקות האלה, הנה תקציב לבדיקות שיכולות להיעשות אחת לשלושה ימים.

<חיים זובידה: סנקציות כלכליות.

<חיים זובידה: ברגע שזה יכאב לכיס של הספק, הספק לא יתנהל כך אבל אף אחד לא מוכן לחשוף לא את החוזה ולא את הבדיקות.

<קריאה: זאת נקודה חשובה, שקיפות להורים.

יחיאל חיליק בר: זאת המסקנה הראשונה.

<חיים זובידה: העניין הוא שאף אחד לא עושה את זה.

<חיים זובידה: האדון הנכבד אמר שהוא לא מכיר תלונות אבל זה לא נכון.

<חיים זובידה: אני התלוננתי בפניו ויש עוד הורים שהתלוננו בפניו והוא פשוט לא אומר את זה.

<קריאה: זה חשוב כי אנחנו מממנים את הדבר הזה וזכותנו לדעת את התוצאות.

<צור טחון: אני נציג ארגון ההורים הארצי, אני אחראי על נושא ההזנה בעיר גבעתיים.

<צור טחון: רוב ההורים – ואני אומר את זה כעובדה – אין להם מושג מה הילד אוכל ואין להם מושג מי הספק.

<צור טחון: התפריטים מבוססים על שניצל, הם אוכלים שניצל עם קטשופ, קטשופ מוזרם להם על ידי אנשי הצוות כדי שיוכלו לאכול את השניצל.

<צור טחון: אני לא רוצה לדבר על הסכנות שבאכילה מוגברת של קטשופ.

<צור טחון: צורת ההגשה היא קריטית.

<צור טחון: ראשית, חמגשיות זה אסון אקולוגי.

<צור טחון: שנית, אני עשיתי ניסוי בעיר גבעתיים, ואותם ילדים אוכלים יותר כשזה בתפזורת לעומת חמגשיות.

<צור טחון: צורת ההגשה היא קריטית.

<צור טחון: אין להם מספיק זמן לאכול ואני מחזק את אתי, הרבה פעמים השולחנות מלוכלכים מפעילות יצירה של יום האתמול.

<צור טחון: זאת עובדה ואני יכול להביא תמונות שיעידו על זה.

<חיים הלפרין: גבעתיים לא נמצאת בתכנית ההזנה.

<צור טחון: ברור.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לומר כמה דברים.

יחיאל חיליק בר: קודם כל, חשוב לומר לכם במשרד החינוך וגם לכם במשרד הבריאות שאף אחד לא בא לערער על העבודה הטובה שאתם עושים בהרבה הרבה תחומים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כאן לא נגדכם.

יחיאל חיליק בר: מצד שני, אי אפשר לערער על המצב שכנראה יש כאן מחדל באיכות של המזון שמגיע לילדים שלנו והוא לדעתי קודם כל נובע משני דברים: האחד, חוסר סנכרון טוטלי בין הגורמים המעורבים – כלכלה, שלטון מקומי, משרד הבריאות, משרד החינוך – ארבעה גורמים שאחראים על משהו ואין ביניהם דיבור ואין ביניהם שיח, אין ביניהם סנכרון ואין ביניהם שקיפות.

יחיאל חיליק בר: זה מוביל אותי לדבר היותר חמור.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, הנתונים האלה, חיים, אני באמת לא הצלחתי להבין למה לא אנחנו ולא מר זובידה ולא אחרים מקבלים את הנתונים האלה.

יחיאל חיליק בר: אני מסכם את הדיון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את התוצאות הבדיקות שמתבצעות למזון במשרד החינוך, דרך רש"י, לא משנה דרך מי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את התוצאות האלה במיידי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לקבל אותן.

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים, תעבירו לנו שישה חודשים אחורה, 12 חודשים אחורה, כדי לראות ולהשוות כי אולי יש שיפור.

יחיאל חיליק בר: אולי כולנו פרנואידים ויש שיפור.

יחיאל חיליק בר: שוב, כשניזונים משמועות, אל תתפלאו שיש כתבה בערוץ 2 שמחמירה.

יחיאל חיליק בר: זה קורה כי ניזונים משמועות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו גם נשמח ומבקשים לקבל את החוזה עם הספקים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לדעת מה אותן סנקציות.

יחיאל חיליק בר: הדברים כאן הם לא סודיים.

<קריאה: שאלתי אם זה מופיע באתר או שצריך להעלות את זה.

יחיאל חיליק בר: כנראה שלא.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את החוזה ואנחנו רוצים את תוצאות הבדיקות, לפחות שישה חודשים אחורה אבל הייתי שמח אם זה היה גם 12 חודשים אחורה.

<חוה אלטמן: אתה מתכוון לפיקוח או לבדיקות מעבדה?

יחיאל חיליק בר: בדיקות מעבדה.

<חוה אלטמן: כדאי להרחיב את זה קצת כי בדיקות מעבדה זה פן אחד של הדברים.

<חוה אלטמן: אפילו תזונה באיכות תזונתית, זה לא מספיק כי אתה צריך לדעת איזה מזון ניתן, מה התדירות שלו, מה הגיוון של המזון.

<חוה אלטמן: יש כאן היבט מאוד חשוב בקטע הזה.

יחיאל חיליק בר: של הפיקוח.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כוועדה נמליץ – וצריך לראות איך עושים את זה – להעביר את כל הנושא הזה בשלב הראשון, לפני שנדבר עוד מעט על משהו על שצריך להקים, למשרד הבריאות.

יחיאל חיליק בר: באמת, לא יכול להיות שזה יהיה במשרד החינוך שאפילו לא עושה את זה עם צוות עצמאי.

יחיאל חיליק בר: נניח שמשרד החינוך היה מקים איזה צוות וטרינרים ומומחים שעושים את זה במשרד החינוך, אבל אתם מעבירים את זה לרש"י שנותנים את זה למישהו אחר.

יחיאל חיליק בר: אני גם לא מבין למה רש"י באמצע.

יחיאל חיליק בר: מילא הייתם נותנים את זה ישר.

יחיאל חיליק בר: השיטה הזאת של העבודה היא עקומה, היא לא נכונה והיא מביאה לתוצאות שאתה אפילו לא בדיוק יודע כי אני לא יודע מה רש"י מדווחת לך שהחברה שרש"י מעסיקה מדווחת לה.

יחיאל חיליק בר: אגב, אתם אחראים על חינוך, תחנכו.

יחיאל חיליק בר: יש אנשים שאחראים על בריאות.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שכל הסיפור הזה צריך לעבור אליכם וזאת המלצה חד משמעית של הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים שמשרד הבריאות יעביר לוועדה את המידע על כוח האדם הדרוש, תקנים, כספים וכולי, כדי שאנחנו נדאג לפיקוח על כל המפעל הזה של ההזנה בכל המוסדות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו גם צריכים קביעת כללים ברורים והגדרה מוסכמת לנושא הזה של מזון איכותי לילדים.

יחיאל חיליק בר: אני לא חושב שזה מספיק ברור ואנחנו מבקשים לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: אם יש הגדרות, אנחנו רוצים לקבל את זה ואחרי כן איך הן עומדות אל מול היישום בשטח.

<חוה אלטמן: אם יש דברים שהם לא ברורים, יש אפשרות להעביר לנו את זה.

<חוה אלטמן: אם ספקים, מבשלים או משהו יודעים שמשהו לא ברור, זה יצא ברמה מסוימת.

<חוה אלטמן: זה לא בפיקוח אצלנו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נקיים עוד דיון בעוד כמה חודשים כדי לעקוב אחרי הביצוע של ההמלצות וההחלטות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כן מבקשים ממשרד החינוך להכניס את הנושא של הפיקוח על איכות האוכל בהצעת החוק שנדונה עכשיו בוועדת החינוך ונבקש גם מאתנו, יש כאן חברים בוועדת החינוך, סיוע אם צריך.

יחיאל חיליק בר: זה חייב להיכנס.

יחיאל חיליק בר: אם כבר עושים חקיקה שמשפרת את הדבר הזה, בואו ננסה למצות אותה עד הסוף.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לבקש אם יש אפשרות לעשות, בהתחלה לפחות - השאיפה היא להקים באמת איזשהו גוף שיטפל בזה, גוף על – צוות מסנכרן בין ארבעת הגופים האלה שישב על בסיס קבוע ויעבוד ביחד?

יחיאל חיליק בר: אני שואל את שלושת המשרדים ואת רות דיין.

<חיים הלפרין: מבחינתנו אין שום בעיה.

רחל עזריה: אני מבקשת להיות בצוות.

רחל עזריה: אני אשמח ללוות את זה.

רחל עזריה: נעבוד על זה ביחד.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: החלטנו בוועדה שיוקם צוות, נקרא לו קוורטט ורחל עזריה.

<חיים זובידה: אשמח להיות חלק מהצוות הזה.

יחיאל חיליק בר: מצוין.

יחיאל חיליק בר: הוספנו גם נציגות הורים.

יחיאל חיליק בר: הצוות עצמו יהיה מורכב משלושת המשרדים, השלטון המקומי ונציגות ההורים.

יחיאל חיליק בר: אם יהיו עוד אנשים שירצו לבוא, הישיבות האלה לא סודיות ואפשר להצטרף אליהן, אבל חייבים להקים את הצוות המסנכרן הזה כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.

רחל עזריה: נשמח לארח את דיוני הוועדה אצלנו.

<שושי שנער: רציתי לספר על מקום העבודה שלי.

<שושי שנער: גם אצלנו יש אוכל להרבה עובדים ולא משנה היכן אני עובדת.

<שושי שנער: אצלנו כל יום נלקחות דגימות מהמזון.

<שושי שנער: לא כל יום הן נשלחות למעבדה כי אין כסף, אבל הספק לא יודע מתי לוקחים.

<שושי שנער: כל יום נלקחות דגימות ושמים אותן בצד.

<שושי שנער: באיזשהו יום, פעם בשבוע, הדגימות נלקחות למעבדה כי לספק אסור לדעת מתי באים לבדוק אותו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נרצה שבוועדת החינוך שאנחנו עובדים על החוק החדש, הנושא הזה של פיקוח, רעיונות טובים לפיקוח וכולי, יעלו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מבטיחים להתכנס בעוד כמה חודשים לישיבה אליה יזומנו אותם גורמים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעקוב אחרי ההמלצות האלה.

יחיאל חיליק בר: מנהלת הוועדה תשלח לכולם את סיכום הדיון.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, באמת, בסופו של דבר מדובר בבריאות של הילדים שלנו.

יחיאל חיליק בר: זה לא מי צודק ומי פחות.

יחיאל חיליק בר: בואו ננסה לעבוד ביחד בצורה מסונכרנת, לעבוד על שדרוג החוק הזה כדי שבישיבה הבאה באמת נראה שהילדים שלנו מקבלים אוכל יותר בריא.

יחיאל חיליק בר: בסך הכול לכולם כאן יש ילדים וזה לא איזשהו מאבק כוח.

יחיאל חיליק בר: אני ממש מודה לכל מי שהגיע לדיון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו ניפגש בקרוב לדיון נוסף.