ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 153, 2013-12-16 09:30

מירי רגב: בוקר טוב כולם.

מירי רגב: כל הכבוד לחרוצים שהגיעו למרות מזג האוויר, אבל תודו שזה פשוט תענוג לנסוע ככה בירושלים.

מירי רגב: לפני שנדון בחוק, אני רוצה להקריא את שם החוק – אנחנו דנים בהצעת חוק להסדרת התיישבות בדואים בנגב, התשע"ג-2013.

מירי רגב: אני רוצה להתייחס לסוגיה של בני בגין שהודיע על כך שהוא בעצם מסיים את הליווי של החוק מטעם ראש הממשלה.

מירי רגב: מבחינתנו, זה שבני בגין סיים את הליווי של החוק זה לא אומר שהחוק נמשך מהכנסת.

מירי רגב: זאת אומרת, הממשלה לא משכה את החוק מהכנסת.

מירי רגב: אני גם אחרי שיחות עם לשכת ראש הממשלה: עם המנכ"ל, מזכיר הממשלה, רל"ש ראש הממשלה.

מירי רגב: הייתי הבוקר גם אצל אורי אריאל בפגישה כדי להבין אם מסמך ההבנות עשה משהו לגבי החוק.

מירי רגב: כמו שאמרתי לכם בתחילת החוק ואני ואומרת אז גם היום: החוק, מהרגע שהוא נכנס לכנסת, זה לא אומר שככה הוא יוצא: לכנסת יש את האמירות שלה בשינוי החוק, לחברי הכנסת של הוועדה.

מירי רגב: ויש לנו כוונה שייצא חוק טוב שגם הבדואים יהיו מרוצים ממנו, גם ההתיישבות היהודית, וגם יפסיק את כל ההשתלטות ואת כל מה שקורה שם בנגב.

מירי רגב: יש לנו כוונה להעביר חוק.

מירי רגב: אם החוק יהיה כמו החוק שהוגש והוקרא על שולחן הכנסת בלי שינויים?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: לחוק יהיו שינויים.

מירי רגב: איזה שינויים יהיו בחוק?

מירי רגב: כל אחד מביא אתו את השינויים: חנא הציע תכנית משלו, זבולון הציע, כל אחד מציע הצעות.

מירי רגב: כשנגיע למהות, נחזור להצעות שקשורות במפת ההתיישבות, בתמורות – מי מקבל מה – ונדון בזה, אלו יהיו הדיונים העקרוניים.

מירי רגב: במהלך המושב נעשה פגישה נוספת עם ראשי המנהיגות הבדואית.

מירי רגב: כבר מחר נסגור את הלו"ז ונעשה את זה בצורה מתואמת אתם, נשמע את מה שיש להם להגיד.

מירי רגב: ישבתי על זה עם חבר הכנסת טלב ושמעתי ממנו איזו הצעה.

מירי רגב: אם אני לא טועה, מחר אמורים לסגור איזשהו מתווה לסיור שבו נשב עם אנשים ונשמע את עמדותיהם.

מירי רגב: חלק מהאנשים רצו להגיב לטובת מה שקורה עם ההודעה של בגין – אין בעיה, אני אתן זמן להתייחס.

מירי רגב: הדיון היום הוא עד שעה 11:00, מה שנספיק – נספיק, ומה שלא, נמשיך הלאה.

מירי רגב: ברגע שנדע מי השר שילווה את הדיונים אנחנו כמובן נעדכן אתכם.

מירי רגב: כרגע אנחנו ממשיכים בחוק ונכניס את השינויים שאנחנו מאמינים בהם.

מירי רגב: ראשון הדוברים שביקש לדבר הוא דב חנין.

מירי רגב: לאחר מכן – טלב, דוד צור.

דב חנין: תודה רבה, גברתי יושבת-הראש, אני חושב שטוב שהתכנסנו היום כאן אבל נדמה לי שנעשה טעות אם נמשיך בתכנית הרגילה של הדיונים על החוק כאילו שלא קרה דבר.

דב חנין: השר לשעבר בני בגין הוא במובנים רבים מי שעמד מאחורי המהלך הזה והוביל אותו, לא רק ברמה של מהלך חקיקתי פורמלי, אלא במובן של מהלך כולל שהמטרה שלו הייתה לייצר סוג כזה או אחר של מענה לסוגיה שאנחנו עוסקים בה.

דב חנין: החוק הוא רק הקומה השנייה על קומה שהיא קומה של הסדר או הצעות להסדר או תפיסות מסוימות איך בסופו של דבר הדברים ייראו.

דב חנין: כפי שגברתי אמרה בישיבה הקודמת, אנחנו כחברי ועדה לא היינו מודעים עד הסוף לקומת הקרקע או לקומת הבסיס שעליה ישב החוק.

דב חנין: רק במהלך הזמן, בין היתר בהתערבות חבר הכנסת קלפה ובעזרתך גברתי יושבת-הראש, הגענו למצב שאנחנו אכן יודעים על מה מדובר ומה הרעיון שמאחורי החוק הזה.

דב חנין: אבל צריך לומר שמאז שהתחיל הדיון בחוק אנחנו נמצאים במצב לא טוב.

דב חנין: סביב החוק הזה נוצר מתח גדול מאוד, החוק עורר התנגדות רחבה מאוד בקרב הציבור הערבי-הבדואי בנגב הגענו להפגנות קשות מאוד, שאני מניח שגם נדבר בהן בישיבה הבאה.

דב חנין: יש אי אמון גדול מאוד של הציבור הערבי-הבדואי בנגב בממשלה, בכוונותיה, בחוק, ואנחנו נמצאים באיזשהו סוג של מסלול התנגשות שלדעתי יגרום לכל הצדדים המעורבים הרבה מאוד נזק ואני חושב שלא יגרום לאף אחד תועלת.

דב חנין: נדמה לי שבסיטואציה שבה אנחנו נמצאים כרגע יש צורך באיזושהי חשיבה מחודשת.

דב חנין: אני אומר לך, גברתי יושבת-הראש, נדמה לי שהפורום היחיד שבו יש הידברות – אמנם לפעמים הידברות בצעקות ובכעס, אבל עדיין הידברות – בין כל הצדדים המעורבים, זה הפורום של הוועדה הזאת.

דב חנין: בוועדה שלך, גברתי יושבת-הראש, נמצאים אנשים שמייצגים גם את הציבור, גם אנשי ציבור, גם גורמי ממשלה, גם גורמים מקצועיים מכל הצדדים המעורבים.

דב חנין: אם יש מקום שבו יכול להיווצר איזשהו דיאלוג שיכול לסמן לנו על מה אפשר להסכים ואיך ניתן להתקדם במסלול מוסכם יותר – אני חושב שזה המקום.

דב חנין: לכן, הפנייה שלי אלייך, גברתי יושבת-הראש, היא ללכת למהלך של פסק זמן.

דב חנין: המהלך הזה יאפשר גם לממשלה להעריך מחדש את כוונותיה, את החלטותיה, את מה שהיא רוצה לעשות עם החוק הזה, על מה היא רוצה לעמוד, על מה היא רוצה להתעקש ועל מה היא מוכנה לוותר.

דב חנין: אבל במקביל לזה, ואולי חשוב מזה, המהלך הזה יאפשר לבדוק מהם התחומים שבהם ניתן להתקדם בהסכמה.

דב חנין: אני חושב שבציבור הערבי-הבדואי בנגב יש הרבה רצון להגיע לפתרונות מעשיים של בעיות מעשיות.

דב חנין: גם בקרב הגורמים המקצועיים ברשויות המדינה השונות אני מבין שיש רצון לחשוב על פתרונות מעשיים.

דב חנין: גם פה בוועדה אנחנו שמענו לפחות שתיים או שלוש תכניות שמנסות להסתכל על כל הסוגיה שאנחנו עוסקים בה מזווית אחרת.

דב חנין: נקודת המוצא של החוק היא שכדי להתמודד עם הבעיות צריך להתעסק בשאלות של בעלות.

דב חנין: השאלות של הבעלות, אנחנו מבינים, הן השאלות הקשות ביותר, הרגישות ביותר.

דב חנין: יש לכל הצדדים המעורבים עמדות מגובשות מאוד ואף צד לא מוכן לוותר על העמדות שלו – לא תובעי הבעלות הבדואים, לא המדינה, לא מנהל מקרקעי ישראל, לא הקבוצות שמייצגות כל מיני מתיישבים יהודים במקום הזה.

דב חנין: לכל אחד יש עמדה מגובשת מאד, חזקה מאוד, ואף אחד לא מוכן לסגת מעמדתו.

דב חנין: לכן הכיוון המעשי שהסתמן גם פה בוועדה, גברתי יושבת-הראש, ונדמה לי שעליו יכולה להיות הסכמה הוא שאת כל הסוגיה הזאת של הבעלות אפשר כרגע להשאיר בצד.

דב חנין: זה לא אומר שמישהו מהצדדים יוותר על עמדותיו, אבל זה אומר שאנחנו נתחיל את ההתמודדות משאלות שהן יותר מעשיות ובהן ניתן להגיע להסכמה, שאלות שהן יותר תכנוניות: איפה מכירים ביישובים, באיזו צורה, באיזו מתכונת מכירים ובאיזו לא.

דב חנין: להגיע לפתרונות מעשיים שמחוברים לקרקע ונותנים תשובות לבעיות שקיימות בקרקע.

דב חנין: אם נצליח להתקדם להסכמות ולהבנות במישור הזה – לדעתי יהיה הרבה יותר קל אחר כך לייצר את החוק שייבנה מסביב לחבילת ההסכמות האלה איזשהו מנגנון שיהפוך אותן לאופרטיביות, יהפוך אותן ליישומיות וכדומה.

דב חנין: ככל שנמשיך בדיון בחוק בתנאים הנוכחיים, גברתי יושבת-הראש, אני מעריך שאנחנו רק נחמיר את משבר האמון שקיים בין הציבור הערבי-הבדואי לבין הממשלה.

דב חנין: אנחנו רק נגביר את המתח, רק נגביר את החששות והפחדים שיש לאנשים על הבית שלהם, על העתיד שלהם, על היישוב שלהם, על הכפר שלהם.

דב חנין: ככל שאנחנו נגביר את המתח הזה אני חושב שהסיכוי שלנו לייצר פתרונות ותשובות אמתיות יותר קטן.

דב חנין: לכן, בשורה התחתונה, הפנייה שלי היא שהוועדה תיתן גם לממשלה וגם לנו פרק זמן להתארגנות.

דב חנין: את פרק הזמן הזה אנחנו לא נבזבז אלא ננצל אותו לתהליך של בירור מתחמי ההסכמה הפוטנציאליים שקיימים בין הגורמים השונים שנמצאים מסביב לשולחן הזה.

דב חנין: ננסה לראות אם אנחנו יכולים להגיע להבנות ולהסכמות ובמקביל אני מקווה שגם הממשלה תעשה את שעורי הבית שלה ונוכל אולי כולנו להתכנס לאיזשהו משהו שיהיה הרבה יותר מוסכם מאשר המצב שבו אנחנו נמצאים כרגע.

מירי רגב: תודה רבה, דב.

מירי רגב: טלב, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן – דוד צור, חנא, יוני וזבולון.

מירי רגב: אחר כך אני אבקש התייחסויות של דורון לעניין הזה, וגם אם מישהו מהאזרחים רוצה לדבר על העניין הזה.

מירי רגב: אני גם אגיד כמה מילים.

מירי רגב: בבקשה, טלב.

טלב אבו עראר: אני רואה בישיבה הזאת ישיבה לא חוקית.

טלב אבו עראר: זה ממש מיותר ואבסורד להמשיך בדיונים בוועדת הפנים על חוק שהתבשרנו ביום חמישי שעבר על ביטולו.

לטובת הפרוטוקול: ההפך הוא הנכון – דיברו אתי על כך שצריך להמשיך את החוק, להביא את התיקונים לתוך החוק ואפילו להביא את זה לאישור עוד במושב הזה כדי שהבדואים יראו שיש לנו כוונה ללכת לקראת הסדר אמתי ולא כדי למשוך את כל המהלך הזה.

לטובת הפרוטוקול: סליחה, טלב, שהפרעתי לך אבל זה רק כדי לשים דברים על דיוקם לטובת הפרוטוקול.

טלב אבו עראר: הבנו ממה ששמענו וממה שקראנו שאחת הסיבות לגניזת החוק הזה היא התנגדותה הנחרצת של האוכלוסייה הערבית-בדואית בנגב שעד עכשיו הם מתנגדים וממשיכים להתנגד.

טלב אבו עראר: לכן אני רואה שזו הזדמנות אחרי גניזת החוק וביטולו – את מביאה לנו דברים חדשים, לא שמענו בכלי התקשורת בכלל, שמענו משהו אחר – לכן זו הזדמנות לפתוח בערוץ הידברות עם האוכלוסייה הערבית-בדואית על בסיס ההכרה ביישובים.

טלב אבו עראר: אני פונה אל גברתי יושבת-ראש הוועדה להפסיק עם המושג "השתלטות הבדואים".

טלב אבו עראר: מי שמשתלט על דבר הוא משתלט בצורה לא חוקית על מה שלא שלו, אבל זאת אדמה שלהם, של הערבים-בדואים בנגב.

טלב אבו עראר: הם לא משתלטים.

טלב אבו עראר: אז קמה המדינה ומצאו את הבדואים קיימים וחיים שם – לא השתלטו ולא פלשו ולא שדדו אדמה.

טלב אבו עראר: זו אדמה שלהם מלפני קום המדינה.

טלב אבו עראר: לכן, אנחנו כאן לא עובדים בכיפוף ידיים.

טלב אבו עראר: אנחנו אזרחים ומדינת ישראל היא מדינה.

טלב אבו עראר: ולכן בהידברות, בדיאלוג, אפשר להכיר ביישובים.

טלב אבו עראר: חברי חנין דיבר על האמון בין האוכלוסייה הערבית-בדואית לבין המדינה.

טלב אבו עראר: אני לא יודע אם יש מקום בכלל לאמון, אם נשאר אמון אחרי אפליה ממושכת כל-כך, ממש מאז קום המדינה.

טלב אבו עראר: גם בסופה האחרונה ירדו שם הרבה גשמים כמו שירד בירושלים שלג.

טלב אבו עראר: מיום או יומיים של ניתוק חשמל בירושלים או בתל אביב כל המדינה קמה על רגליה, לעומת יישובים ערביים-בדואים, מאז קום המדינה ועד היום הם בלי חשמל, בלי מים, מנותקים מהעולם הפנימי והחיצוני גם.

טלב אבו עראר: אפילו אישה הולכת ללדת לא הייתה דרך, לא הייתה גישה לצאת מהיישוב הזה.

טלב אבו עראר: אף אחד, אף גורם ממשלתי לא דאג לאזרחים התקועים שם, המנותקים – בתיהם נהרסו, עפו עם הרוח.

טלב אבו עראר: אני רוצה לקבל תשובה כאן:

טלב אבו עראר: מי מהממשלה או מהמדינה בכלל התקשר, שאל, מה קורה שם?

טלב אבו עראר: אף אחד.

טלב אבו עראר: כאילו שהם חיים במדינה אחרת או בארץ אחרת.

טלב אבו עראר: אני ממש פונה דרך הוועדה הזו, קודם כל להפסיק את הדיונים בוועדה הזו על מה שמכונה חוק פרוור-בגין.

טלב אבו עראר: לעשות הפוגה של הישיבות ושהממשלה תפנה לאוכלוסייה הערבית-בדואית, לנציגים, לבעלי הקרקעות, לאנשים האחראיים שם, ותנהל איתם הידברות, דיאלוג.

טלב אבו עראר: אני יודע שאפשר על בסיס ההכרה לנהל משא ומתן, לנהל הידברות, במקום לכופף ידיים, במקום לכפות דבר.

טלב אבו עראר: אני מבטיח בשם כל הבדואים, אני מדבר כאן: בכפייה שום דבר לא יזוז.

טלב אבו עראר: לא ייושם שם דבר, שום חוק.

טלב אבו עראר: לכן זו הזדמנות ממש לנהל משא ומתן, הידברות, עם האוכלוסייה הערבית-בדואית.

טלב אבו עראר: בכך אנחנו נתקדם ונמשיך אבל לקדם חוקים במדינה דמוקרטית בניגוד מוחלט לרצונה של האוכלוסייה או בלי הדברות אתה – זה אי אפשר, לא ישים.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך, טלב.

מירי רגב: דוד צור, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן – חנא.

דוד צור: קודם כל, גברתי יושבת-הראש, טוב שאת ממשיכה לקיים את הדיונים.

דוד צור: אני חושב שאנחנו חייבים לעשות את זה – גם אני בדקתי אם הייתה פנייה רשמית של הממשלה להסיג את החוק אחור והבנתי שלא כך הדברים.

דוד צור: אני חושב שלוועדה חשוב לדעת למה השר לשעבר בגין - - -

מירי רגב: הוא אמר שהוא אמר את הדברים במסיבת העיתונאים אבל אתה בהחלט מוזמן לדבר אתו.

דוד צור: אני אדבר אתו.

דוד צור: אבל אני חושב שגם הוועדה צריכה לשמוע את עמדתו ודעתו ולמה זה קרה.

דוד צור: דעתו חשובה – הוא לא סתם אחד שעובד מדינה שרגע זז הצידה כי קרה משהו.

דוד צור: אני חושב שצריך לשמוע אותו.

דוד צור: אני חושב שאנחנו חייבים להמשיך ולנהל את הדיונים ולא לעשות כל הפוגה, כפי שהציעו שני חברי שדיברו קודם.

דוד צור: אני חושב שאנחנו צריכים לנצל את ההזדמנות לרדת שוב, גם אם זה בראשותו של טלב - - -

מירי רגב: לא, זה לא יהיה בראשותו של טלב.

מירי רגב: בגלל שטלב החרים, אני אמרתי לו את זה – אני מאוד מכבדת את טלב, אני גם נותנת לטלב לדבר יותר מכל חבר כנסת אחר בגלל שאני מבינה שהנושא הזה קרוב אל לבו ואני מעריכה ומכבדת את זה – בגלל שטלב החרים את הסיור של הממשלה שלא אני קבעתי אותו, יכול היות שאני הייתי עושה את זה אחרת - - -

דוד צור: לך יש יתרונות כיושבת-ראש ועדה ויש גם חסרונות.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: לכן הוא יהיה שותף.

דוד צור: אני אשמח להצטרף לסיור שטלב יארגן באופן אישי עבורי, אם צריך, או אחרים.

מירי רגב: בבקשה, בבקשה.

מירי רגב: אין בעיה.

דוד צור: אני מסכים עם חבר הכנסת דב חנין בדבר אחד: המקום הזה הפך להיות המקום היחידי שמדברים בו, גם אם צועקים, גם אם לא מסכימים, אבל בסוף הבמה פה היא במה להחלפה של דעות ויכול להיות שנראה תכניות קצת יותר נכונות, אחרות, ויכול להיות שלא.

דוד צור: זאת הזדמנות לקדם את הבעיה – כי היא בעיה, טלב, איך שלא תסתכל על זה.

דוד צור: אפילו דרך האמירה שלך לגבי האירועים האחרונים של מזג האוויר.

דוד צור: ראיתי שם גם שוטרים, גם אנשי צה"ל וגם מתנדבים, מחרפים את נפשם ונכנסים להוציא ילדים קטנים ומשפחה בדואית - - -

טלב אבו עראר: לא קטנים אלא צעירים – בני 25-22.

<יהודה בכר: גם רשויות, גם רשויות.

דוד צור: בסופו של דבר אנחנו עם אחד - - -

טלב אבו עראר: ברשותך, אחרי מה?

טלב אבו עראר: אחרי שיש לנו יחידת חילוץ פרטית מחורה, בדואים שהתארגנו לפני כמה שנים, הם שמצאו את הגופות בין ערד לבין ים המלח והם הזעיקו את המשטרה שבאה אחר כך – זה בדיוק המצב.

דוד צור: אנחנו לא בתחקיר פה.

טלב אבו עראר: אני מדבר על הבתים – אתה מדבר על דבר אחר.

דוד צור: אני מדבר על האנשים.

טלב אבו עראר: אתה מדבר על האנשים שטבעו, בסדר.

טלב אבו עראר: אבל על הבתים שעפו, מישהו התקשר?

דוד צור: לכן בסופו של דבר, המצב הזה שבו – איך שלא תעשה את זה – אנשים פלשו לאדמות שהן לא שלהם - - -

טלב אבו עראר: פלשו?

דוד צור: פלשו.

דוד צור: גם בתל אביב, אגב, המונח "פלש" הוא מונח משפטי.

דוד צור: גם בתל אביב, כשאדם לוקח לעצמו מרפסת על שטח של 20 מטר שהוא לא שלו – הוא פלש לשם.

דוד צור: גם אלה שהיום מגיעים לפה מגבעת עמל לדון בפרויקט בבלי, לכאורה הם בסטטוס של פולשים.

טלב אבו עראר: כשהמדינה מפקיעה אדמה - - -

מירי רגב: טלב, לא הפריעו לך לדבר – תן לו בבקשה לדבר.

דוד צור: לעניין של הסמנטיקה, אם פלשו או לא? כן, זו פלישה.

דוד צור: לכן, בסופו של דבר צריך להסדיר - -

דב חנין: לא אלה ולא אלה פלשו.

דוד צור: - - את הדבר הזה.

דוד צור: בעניין הזה אני חושב שאנחנו היחידים שיכולים להתקדם ולהסדיר את הנושא ואני חושב שזאת הצעה מרחיקת לכת שמונחת על השולחן.

דוד צור: יש פה מנהלת וגוף שעושה עבודה יסודית באמת.

דוד צור: ראיתי את המפה הזאת אבל זאת הפעם הראשונה שמונחת מפה לפני הוועדה ואפשר לדבר עליה.

דוד צור: בסופו של דבר תעשו טעות גדולה מאוד אם תמשיכו, איך להגיד את זה בעדינות, עם ההסתה ועם גל האלימות הזה.

טלב אבו עראר: איזו הסתה?

טלב אבו עראר: על איזו הסתה אתה מדבר?

מירי רגב: חבר הכנסת צור, אני רוצה מאוד שתישאר פה לדיון בשעה 11:00.

דוד צור: אני לא רוצה שאנחנו נכנע לאלימות ואני חושב שזה רע מאוד אם על רקע האלימות הזאת - -

טלב אבו עראר: כולנו נגד אלימות.

דוד צור: - - חבר הכנסת בגין, זה גרם לו לעזוב – מהיכרותי אתו כנראה שזאת לא הסיבה.

דוד צור: בטח שאסור לנו כגוף שאמון על החוק להירתע מאלימות.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן – חבר כנסת יוני שטבון.

מירי רגב: אחרון הח"כים הדוברים – זבולון קלפה.

חנא סוייד: תודה, גברתי היושבת-ראש, אני באמת תוהה למה צריך לקיים את הישיבה הזו היום בבוקר.

חנא סוייד: עד כמה שהבנתי, היא הייתה מתוכננת לשעה 08:30 בבוקר.

חנא סוייד: בשביל להגיע לכאן קמתי בשעה 04:00 כמעט.

מירי רגב: אני קמתי שעה אחריך.

חנא סוייד: אני חושב שזה קצת לא רציני, כי בכל זאת, לא להתייחס למה שהיה בשבוע שעבר, כשראש ממשלה מדבר על חוק מסוים, כשהגורו - -

מירי רגב: ראש הממשלה לא דיבר על החוק – בני בגין דיבר על החוק.

חנא סוייד: - - כשהגורו של החוק – בני בגין דיבר מה שראש הממשלה אמר וגם הוציא הודעה – הגורו של החוק שהוא בני בגין, הארכיטקט שלו, המקדם שלו, כמעט הסמכות הממשלתית היחידה שבאה במגע עם התושבים, שלא קבלו אותו בזרועות פתוחות – אולי אותו אישית אבל לא את החוק – וזה מה שהוא אמר כאן, שבעצם כל מסע השכנועים שלו והביקורים אצל השיח'ים והמנהיגים, אף אחד לא נתן את הסכמתו לחוק הזה.

חנא סוייד: לבוא, גברתי, וכאילו להתעלם מהאמירות הקשות ביותר שהשר בגין אמר, שיש כאן השתלטות עוינת על החוק - - -

מירי רגב: של ימין ושל שמאל.

חנא סוייד: הוא דיבר בביטויים קשים מאוד על ההתפתחות כאן, לא חשוב ממי, אני לא שופט עכשיו, אבל אם יש לך את הסמכות הגבוהה ביותר שמדברת על העניין הזה בביטויים האלו ובדרמטיות הזאת – בשבילך זה היה צריך להגיד בואו נחשוב, בואו נדבר על העניין הזה, בואו נבדוק בדיוק מה המניעים, מה קרה ומה יקרה, לכן אני מאוד מתפלא על קיום הדיון הזה.

חנא סוייד: דבר שני, גברתי, יש כאן מפה – מרוב שדיברנו על מפה אז אני כבר מאמין שנוצר מצב כאן שכל מפה שזורקים כאן - - -

מירי רגב: אני מבקשת להגיד משהו לגבי המפה – אני הבטחתי לדב חנין שמאחר שהמפה שהוצמדה למפת ההבנות בפעם שעברה הייתה ללא צבע, אנחנו נעביר מפה עם צבע.

מירי רגב: אני לא מתכוונת לדון במפה – כל מה שקשור במפה - - -

<דבי גילד-חיו: זאת לא המפה - - -

חנא סוייד: סליחה, אבל זו מפה אחרת.

חנא סוייד: זה משהו אחר לחלוטין, גברתי, את מתייחסת לעניין הזה כל-כך בשטחיות שאני מאוד מתפלא על מה שאת עושה כאן.

מירי רגב: אני ממש לא מתייחסת בשטחיות.

חנא סוייד: בשטחיות רבה, בשטחיות ראויה לשבח.

חנא סוייד: מה זה המפה הזו?

חנא סוייד: כל מפה - - -

מירי רגב: קודם כל, לא דנים על מפה - - -

<דבי גילד-חיו: לא, בסדר, אני רק אומרת שזאת טעות טכנית – המפה הזאת היא לא המפה שצורפה - - -

מירי רגב: אז הייתה טעות כנראה.

מירי רגב: מנהלת הוועדה – לא קרה כלום – חילקה מפה אחרת.

מירי רגב: זה יתוקן.

מירי רגב: אנחנו הבטחנו לחלק מפה.

מירי רגב: יש לך מפה אחרת כי חילקנו אותה אבל לא בצבע ונבקש אותה מאורי אריאל.

מירי רגב: התכוונו לחלק בצבע והייתה טעות – חילקנו בפעם שעברה מפה ללא צבע שהוצמדה למפת ההבנות.

מירי רגב: ביקשו מאינו להעביר בצבע מפת הבנות – יש כאן טעות, זאת לא המפה.

מירי רגב: להחזיר אותה בבקשה.

מירי רגב: נא לאסוף את המפות מכולם עכשיו, סדרנים.

מירי רגב: נביא לכם את המפה עם צבע וסליחה על הטעות.

מירי רגב: לא קרה כלום.

מירי רגב: תודה על שהערתם הערה.

חנא סוייד: טוב, מצוין.

חנא סוייד: אני שמח - - -

מירי רגב: להבא נא לבדוק איזו מפה אנחנו – אני אגיד לך איזו מפה, את המפה של אורי אריאל צריך להעביר.

חנא סוייד: אני שמח, גברתי היושבת-ראש, שאת אומרת שזו טעות.

חנא סוייד: אני חושב שקיום הדיון הזה בכלל הוא טעות ובזה הייתי צריך להודות בהתחלה.

חנא סוייד: מעבר לזה, גברתי, אני רוצה להגיד לחברים שנמצאים כאן שמהמפה הזו – מכל מפה – אפשר ללמוד משהו: בכל המפה הזו אפשר לראות שני יישובים בדואים שכאילו מדברים עליהם שהם ישובים עתידיים ועוד שניים בבדיקה.

חנא סוייד: הדיבור כאן על עשרות יישובים או על 10 או על 15 או 20 יישובים – הכול דיבורים בעלמא, הכול מצוץ מן האצבע.

חנא סוייד: בסך הכול שניים ועוד שניים, זה כל מה שנמצא כאן.

מירי רגב: אני לא רוצה להתייחס למפה הזאת – המפה הזאת עברה בטעות אליכם.

מירי רגב: המפה שהייתה צריכה להיות מועברת היא אחרת.

מירי רגב: אנחנו נבדוק למה הועברה אלינו מפה אחרת ונעביר את המפה המתוקנת.

חנא סוייד: אבל גברתי, לא רק העניין הפורמלי – גם העניין המהותי.

חנא סוייד: אני עברתי מהעניין הפורמלי לעניין המהותי - - -

מירי רגב: אבל אני בכוונה לא רוצה להתייחס לעניין המהותי עד שלא תשמע את ההצעה של הממשלה.

חנא סוייד: מהותי זה יישובים.

מירי רגב: אני יודעת, אבל אני לא רוצה לעסוק בזה.

<יהודה בכר: גברתי, יושבת-הראש, אפשר להגיד מילה בעניין?

מירי רגב: עוד רגע יהודה.

מירי רגב: אני לא רוצה להתייחס למפה.

<יהודה בכר: זו מפה שחולקה לסיור של הוועדה – מפה של כל הנגב – לקראת הסיור.

<יהודה בכר: כתוב למעלה - - -

מירי רגב: זו המפה שחולקה בסיור – זו לא המפה שהתכוונו אליה.

מירי רגב: הייתה כאן טעות.

מירי רגב: אנחנו התכוונו להעביר פה מפה אחרת, מפה של אורי אריאל, שהייתה חלק ממסמך ההבנות, וזה כנראה לא עבר אלינו.

מירי רגב: זה הכול, לא קרה כלום.

מירי רגב: חבר הכנסת חנא, עוד משהו?

חנא סוייד: גברתי, בכל זאת אני מדגיש את העובדה שגם מהמפה הפשוטה הזו יש אינדיקציה לגבי היישובים העתידיים - - -

<ארז קמיניץ: זה לא נכון.

מירי רגב: די, תנו לו להביע את עמדתו.

מירי רגב: זה לא נכון אבל יש - - -

חנא סוייד: מה זה לא נכון?

מירי רגב: יש הרבה דברים שנאמרים פה והם לא נכונים.

חנא סוייד: מה זה לא נכון?

חנא סוייד: אני קורה מפות, בדרך כלל, ויודע לקרוא מפה.

חנא סוייד: אני רואה את היישובים המוכרים, אני רואה עוד שני יישובים עתידיים שמדברים עליהם בבטחה ואני רואה שני יישובים בבדיקה.

חנא סוייד: זה מה שאני רואה כן וזה מה שאני מבטא.

חנא סוייד: אתה לא יכול, עם כל הכבוד לך, להגיד לי שאני טועה.

<ארז קמיניץ: זה מצב קיים.

חנא סוייד: זה מה שאני אומר.

חנא סוייד: על מצב קיים אתה רוצה להגיד לי שאני לא צודק?

חנא סוייד: אתם ירדתם מהירח?

מירי רגב: הוא מנסה להשיב לך שזה מצב קיים, לא מצב עתידי.

חנא סוייד: בסדר, מה זה מצב קיים?

חנא סוייד: מדברים על יישובים עתידיים – זה מצב קיים?

<ארז קמיניץ: אלו סימבולים של יישובים - - -

חנא סוייד: בסדר, אני יודע, סימבולים.

חנא סוייד: אני אומר שאילו היו 20 יישובים בבדיקה – הייתם מסמנים אותם שהם בבדיקה.

<ארז קמיניץ: לא נכון, לא נכון.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: אני מבקשת לא להתייחס למפה כרגע, ארז, זה פותח לנו דיון שאנחנו לא רוצים להיכנס אליו כרגע.

מירי רגב: על סוגיית המפה יהיו לנו הרבה מאוד דיונים, מן הסתם, כי זו מהות החוק.

מירי רגב: אני לא מתכוונת להתעסק רק ב-3,000 איש שצריך לקבל את התביעות שלהם.

מירי רגב: אני רוצה לעסוק באלו שאין להם תביעות ורוצים להסדיר את ההתיישבות שלהם.

חנא סוייד: בהחלט, בהחלט.

מירי רגב: איתם צריך להתעסק – לא עם ה-3,000.

מירי רגב: שילכו ה-3,000 לבית המשפט.

מירי רגב: אבל בגלל שלא נפתור את הבעיה - - -

חנא סוייד: רגע, את אומרת דבר והיפוכו, גברתי.

מירי רגב: אני לא אומרת דבר והיפוכו.

חנא סוייד: אם את אומרת ש-3,000 צריכים ללכת לבית משפט – את צריכה לזרוק את החוק הזה מכל המדרגות כי הוא מיותר.

מירי רגב: לא לזרוק את החוק.

מירי רגב: אתה יודע למה?

מירי רגב: כי בית המשפט - - -

חנא סוייד: מיותר.

חנא סוייד: תשאלי אותם.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: אחר כך נתייחס לזה.

מירי רגב: חנא, תסיים את דבריך.

חנא סוייד: גברתי, ככל שאני מדבר דברים לעניין, את מפסיקה אותי.

מירי רגב: אז בבקשה – סליחה, לא נפסיק אותו עכשיו.

מירי רגב: אני מבקשת לא להפסיק את חבר הכנסת חנא, גם גורמי הממשלה.

מירי רגב: תודה.

חנא סוייד: אם יש ויכוח אמתי, אז בסדר.

חנא סוייד: אבל אם את אומרת, גברתי, שאת לא חושבת רק על ה-3,000 ושהם ילכו לבית המשפט ואת מאמינה בזה, אני אומר לך – אני עוזר לך כחבר שלך – המסקנה מהאמירה הזו היא לקחת את החוק הזה ולזרוק אותו כי בעצם אפשר אכן לפתור את הבעיה או להחליט על התביעות של ה-3,000 לא על-ידי החוק הזה.

חנא סוייד: אם זה מה שאת אומרת – תזרקי את החוק.

חנא סוייד: למה את צריכה אותו?

מירי רגב: אני אענה לך אחר כך.

חנא סוייד: נקוד נוספת – אני חוזר, גברתי, לדרך ההתנהלות של הדיון וההערות וההסתייגויות על החוק.

חנא סוייד: בפעם שעברה העליתי את זה ואמרתי שלא ייתכן מצב שבו את מקריאה פרק שלם של התייחסויות בעשרות שיש לי לעניין ובסוף את אומרת לי: קח 3 דקות.

חנא סוייד: את יכולה גם לעשות אותו דבר – את יכולה להקריא את כל החוק ולתת 3 דקות להתייחסויות.

חנא סוייד: הדיון כאן לא יהיה ממצא, לא יהיה רציני.

חנא סוייד: אני השארתי מהשבוע שעבר, אז אפשרת לי לדבר 3 דקות פלוס, אני מודה, עוד 30-20 הסתייגויות על הסעיפים הספציפיים שיש כאן.

מירי רגב: ביקשתי שתעביר לי.

חנא סוייד: אני מבקש שתשני את האסטרטגיה ושאנחנו באמת נדון בחוק הזה, לא רק במעטפת של יהודים נגד ערבים, התיישבות יהודית והתיישבות בדואית, משתלטים או לא.

מירי רגב: חבר הכנסת חנא, אנחנו ניתן לך להתייחס.

חנא סוייד: אני מבקש שנקיים דיון שייגע בנקודות האדמיניסטרטיביות, החוקתיות, של העניין הזה.

מירי רגב: חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה.

יוני שטבון: תודה, גבתי היושבת-בראש, קודם כל אני שמח על המשך הדיון בחוק החשוב הזה.

יוני שטבון: אני אומר חוק חשוב כי באמת הוא צריך לעבור שינויים כי המטרה של כולנו פה צריכה להיות להסדיר פעם אחת ולתמיד את המציאות בנגב.

יוני שטבון: אם זו השותפות, פה אני מסכים עם חבר הכנסת חנא סוייד, אם רוצים לפתור את הבעיה – צריך להסתכל עליה בצורה כוללנית ולא רק בצורה פרטנית.

יוני שטבון: זו הייתה הבעיה המרכזית של החוק.

יוני שטבון: בשבוע שעבר קיימתי סיור בשטח, גם מהאוויר וגם רגלי ורכוב, אחד הדברים שאנחנו גילינו יותר ויותר – אני אומר את זה בצורה נקודתית, לא צריך להגיד דברים בצורה כוללנית מדי – שיש פער גדול בין היושבים כאן, חברי הכנסת שאמורים לייצג את אותו ציבור בדואי, לבין מה שקורה בשטח.

יוני שטבון: זה דבר קריטי ביותר.

יוני שטבון: לצערי אני אומר את זה כי חבל, אם המטרה המרכזית של כולנו פה היא לעשות סדר לטובת העניין של כל האוכלוסיות השונות, יש פער גדול בין מה שקורה בשטח, האוכלוסייה שאנחנו מדברים אִתָּהּ, לבין איך שחברי הכנסת מייצגים אותם פה בוועדה.

יוני שטבון: הפער הזה גורם, פעם אחת, למה שראינו במוצאי שבת לפני כשבועיים, הוא מביא גורמים חיצוניים להתערב במציאות הזאת.

יוני שטבון: הוועדה תדון - - -

טלב אבו עראר: כל ערבי ישראלי – לא רק הבדואים.

יוני שטבון: המטרה של החוק הזה – פה אני שמח על העקביות של יושבת-ראש הוועדה ושל המנהלת שתצטרף אלינו – היא להסדיר את המציאות בנגב, לא לפתור בעיה נקודתית - - -

מירי רגב: גם וגם – לתת מענה כולל.

יוני שטבון: להסתכל על כל המענה הכולל שמצד אחד ייטיב עם מי שנמצא בשטח, אותם בדואים שנמצאים וצריך להסדיר אותם ומצד שני לא להפקיר את הנגב לידיים אחרות.

יוני שטבון: החלה עליו ריבונות של מדינת ישראל ואנחנו גאים על כך.

יוני שטבון: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת זבולון קלפה, בבקשה.

טלב אבו עראר: יש נקודה שאני רוצה להתייחס אליה.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אתה דיברת - - -

טלב אבו עראר: חברי הכנסת מדברים עכשיו כאילו מנסים להפריד בין חברי הכנסת הערביים לבין האוכלוסייה.

טלב אבו עראר: זה ממש דבר שהוא - - -

מירי רגב: גם האוכלוסייה, דרך אגב, מפרידה.

מירי רגב: גם האוכלוסייה הבדואית מפרידה בינם לבינך, טלב, מה לעשות?

טלב אבו עראר: אנחנו חברי הכנסת מייצגים את הציבור שלנו - - -

מירי רגב: לא, לא.

מירי רגב: אתה בעיני לא מייצג את הציבור הבדואי.

טלב אבו עראר: קודם כל אני בדואי, גר שם.

טלב אבו עראר: אני חי את - - -

מירי רגב: תקשיב, טלב, אתה יודע שעלינו לשידור – נתתי כבר שמות של אנשים שחושבים אחרת ממך.

מירי רגב: יוני, תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת זבולון קלפה עכשיו.

מירי רגב: אחרון הדוברים בעניין הזה יהיה דורון אלמוג.

מירי רגב: אחריו אני אתייחס ונעבור להסתייגויות של הסבב הראשון.

<שמואל דוד: אני לא מקבל זכות דיבור?

מירי רגב: לא נתתי לך זכות דיבור על נושאים כלליים – רק על סעיפי החוק.

מירי רגב: סליחה, אתה עוד לא חבר כנסת.

מירי רגב: כרגע אנחנו מדברים רק על דברי בגין, אחר כך אנחנו נסיים את ההסתייגויות של הסבב הראשון של מה שהקראנו.

מירי רגב: חבר הכנסת חנא סוייד הוא היחידי שנשאר והובטח לו לסיים את זה פה.

מירי רגב: אחר כך ממשיכים עם הקטע הטכני, מה שנספיק עד שעה 11:00.

זבולון כלפה: תודה רבה לך.

זבולון כלפה: לגבי הדיון שהתפתח פה על מי ממייצג באמת את הבדואים, אני מעדיף להתלות בבני בגין עצמו, השר לשעבר, הוא אמר פה יותר מפעם אחת מפורשות שהאוכלוסייה הבדואית אומרת במפורש שרק הם מייצגים את עצמם – אף אחד אחר לא ייצג אותם.

זבולון כלפה: הוא אמר את זה יותר מפעם אחת, אפשר לראות את זה בהקלטות וזה לא בא חלילה להתריס כנגד אף אחד - - -

טלב אבו עראר: כל מה שהוא אמר זה אמת?

מירי רגב: אני רוצה שנאפשר לזבולון לדבר.

טלב אבו עראר: אולי באמת הגיע הזמן שאני אתגייר - - - כך אתם רוצים.

טלב אבו עראר: אני בדואי וחי שם – אתה תגיד לי שאני לא מייצג - - -

זבולון כלפה: אני אמרתי כזה דבר?

זבולון כלפה: אני אמרתי לך מה הוא אמר – לא מה שאני אומר.

טלב אבו עראר: - - -

מירי רגב: טלב, בבקשה.

מירי רגב: אני מבקשת - - -

זבולון כלפה: טלב, תאמין לי שהשקול שלי יותר חזק – אתה רוצה שאני אתחיל לצעוק?

מירי רגב: לא, לא.

מירי רגב: זבולון גם בלי גרביים.

זבולון כלפה: פשוט נולדה לי נכדה בלילה ועדיין לא מצאתי - - -

דוד צור: בשבוע שעבר - - - מי מייצג - - -

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: רק הוא?

מירי רגב: היו פה חברי הכנסת מוחמד ובאסל והיו הרבה אחרים והם יבואו לעוד דיונים.

מירי רגב: דרך אגב, הם גם יהיו בדיון שהזמנו עם כל המנהיגים – אני מתאמת את זה גם עם טלב – ומחר ונסגור את הסיור סופית.

מירי רגב: בבקשה, חבר הכנסת זבולון.

טלב אבו עראר: הם השניים שמייצגים את הבדואים?

מירי רגב: עוד מעט, טלב.

זבולון כלפה: אני רוצה לחזק את ידייך.

זבולון כלפה: אני חושב שכמו שאמרו פה חלק מהחברים, בוועדה פה מתקיימים דיונים משמעותיים ומהותיים לגבי החוק.

זבולון כלפה: אני רוצה לחזק את ידייך, גברתי היושבת-ראש, להמשיך את הטיפול בהצעת החוק הזו ולהביא אותה לידי גמר בהקדם המרבי.

זבולון כלפה: אני מציע לכל חברי, במקום לעסוק בעבר – מה היה, איך היה, מה קרה – המגמה צריכה להיות איך משלבים ידיים כולם יחד.

זבולון כלפה: יש פה מהלך, אי אפשר להתעלם מהדבר הזה, מזה עשרות שנים ממשלת ישראל התעלמה מהבעיה הזו ובפעם הראשונה היא שמה אותה על השולחן והולכת להתמקד בה בצורה משמעותית מאוד.

זבולון כלפה: חובה על כולנו להתגייס כדי לפתור שם את הבעיות ולא להתעסק בכל מיני סיפורים כאלו ואחרים, מה גם שמצד העובדות, כמו שתיארה חברת הכנסת רגב, יושבת-ראש הוועדה, שמצד לשכת ראש הממשלה לא הייתה פניה לעצור את החוק.

זבולון כלפה: זה שהשר בגין החליט שהוא פורש מהטיפול בחוק – זכותו המלאה, הוא איש חופשי לגמרי, הוא כבר לא חבר כנסת ושר - - -

טלב אבו עראר: הוא מעצמו?

טלב אבו עראר: קיבל את - - -

מירי רגב: טלב, תן לו בבקשה לדבר.

זבולון כלפה: - - - אל תכניס לי מילים לפה.

טלב אבו עראר: אני שואל.

זבולון כלפה: אני אענה למה שאני רוצה לענות – אני לא נמצא פה בחקירה.

זבולון כלפה: אני שמח מאוד על הקיום של הדיון פה הבוקר, צר לי שהוא התחיל באיחור – אני לא יודע למה – אבל אני מקווה שנתגבר על זה בהמשך.

מירי רגב: לא יודע למה?

זבולון כלפה: לא, לא יודע.

זבולון כלפה: קצת שלג.

זבולון כלפה: בקיצור, אלו הדברים מבחינתי.

זבולון כלפה: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: דורון, בבקשה.

<דורון אלמוג: קודם כל אני מבקש לומר תודה לשר לשעבר בני בגין שהקדיש כשנתיים מחייו לעיסוק מעמיק בסוגיה והיה שותף מוביל לעיצוב החוק, רוח החוק.

<דורון אלמוג: צר לי על החלטתו לעזוב.

<דורון אלמוג: החלטתו נעשתה בעיקר עם עצמו – הוא לא שיתף את הצוות שעבד אתו.

<דורון אלמוג: הצוות שעבד אתו משוכנע שמסגרת החוק ורוח החוק הם הפלטפורמה הנכונה שצריכה ויכולה להמשיך ולהידון כאן בוועדה.

<דורון אלמוג: דיוני הוועדה הם המתכונת, הם המכניזם, בסופו של דבר, לשינוי.

<דורון אלמוג: יש לנו מספיק זמן במהלך דיוני הוועדה, במרווחים של שבוע בין דיון לדיון, כדי לעשות הכנות, כדי לעכל את המשמעות ולהיערך נכון, ובסופו של דבר להביא בשורה לנגב, להביא בשורה לבדואים.

<דורון אלמוג: אני מבקש להדגיש שהחלטת ראש הממשלה להמשיך - - -

טלב אבו עראר: איזו בשורה?

טלב אבו עראר: הריסת הבתים, או בניית הבתים שעפו עם הרוח?

טלב אבו עראר: איזו בשורה?

מירי רגב: טלב, בבקשה תן לו לדבר.

מירי רגב: דורון לא מפריע לאף אחד, אז תנו לו לדבר בשקט.

טלב אבו עראר: הוא אומר בשורה – זה דבר טוב.

טלב אבו עראר: דבר טוב נשמע.

<דורון אלמוג: אפילו פעם אחת לא הפרעתי לך.

מירי רגב: טלב, מה קרה?

<דורון אלמוג: אני גם אתייחס לזה – תן לי לדבר בבקשה.

<דורון אלמוג: אמרתי שאני מבקש להדגיש שהחלטת ראש הממשלה להמשיך במתכונת הנוכחית של החוק, במסגרת הנוכחית של החוק, ולהביא במהלך הדיונים להתאמות שצריך לבצע.

<דורון אלמוג: אני מבקש להדגיש שביחס לאוכלוסייה הבדואית בדרום יש לנו שני מסלולים: יש לנו מסלול אחד שמיועד לטפל בתביעות הבעלות והחוק הוא המכניזם המרכזי לצורך דיון בסוגיה, כפי שהמליץ השופט גולדברג.

ערוץ נוסף: השקענו כבר בשנתיים האחרונות כ-500 מיליון שקל בתחבורה, בתשתיות, בתעסוקה.

ערוץ נוסף: אני כבר אומר לכם: זה מעט, צריך לעשות הרבה יותר.

ערוץ נוסף: אנחנו נחושים להמשיך ולהשקיע בבדואים בדרום, גם ביישובים הקיימים, גם בתשתיות הקיימות, התעסוקה, בחינוך.

ערוץ נוסף: במרכז התכנית הזאת עומד האזרח הבדואי שאנחנו רוצים לראות אותו, בסופו של דבר, מגיע לרמת חיים הרבה יותר גבוהה, לאיכות חיים יותר גבוהה: היום הוא בסוציואקונומי 1, אנחנו רוצים לראות אותו הולך ועולה - - -

טלב אבו עראר: מה שחשוב לך זה לשמור על מקום העבודה שלך, תגיד את האמת – לא האזרח הבדואי - - -

<דורון אלמוג: אין לי בעיה של מקום עבודה.

מירי רגב: טלב, זה לא מכובד.

מירי רגב: אל תדבר אליו ככה.

מירי רגב: אני לא מוכנה שתדבר אליו ככה, יש גבול לסגנון הדיבור שאני מוכנה שידברו פה.

מירי רגב: לא מוכנה לדבר אליו ככה.

מירי רגב: אתה לא חייב לקבל את מה שהוא אומר.

מירי רגב: אני לא מוכנה שתדבר אליו ככה.

טלב אבו עראר: מישהו דאג לבדואי - - -

יוני שטבון: עכשיו אנחנו מבינים למה החוק הזה לא מתקדם.

יוני שטבון: עכשיו זה מובן – אם אתה מדבר ככה, עכשיו זה ברור למה הגענו למצב הזה.

מירי רגב: טלב, אני לא רוצה להזהיר עם הערה ראשונה, הערה שנייה והערה שלישית.

מירי רגב: הכנת אותי שתתעצבן היום, קיבלתי את זה מראש שתתעצבן היום, סגרנו בינינו כמה דברים – אבל - - -

<דורון אלמוג: היות ואני מטפל בילדים - - -

טלב אבו עראר: מציגים את התמונה כאילו כל המדינה דואגת לבדואים.

מירי רגב: אז כשדואגים להם, במקום שתגיד כל הכבוד – אתה מתנגד לזה.

טלב אבו עראר: על מה?

מירי רגב: דורון, בבקשה.

<דורון אלמוג: אני מטפל בילדים בדואים מפגרים – פגועי מוחין – כל שבוע אני מחזיק בידיים שלי ילדים בדואים.

<דורון אלמוג: אני מזמין אותך, בוא אלי לכפר.

<דורון אלמוג: אני מעסיק - - -

טלב אבו עראר: איזה כפר?

<דורון אלמוג: על"ה נגב-נחלת ערן.

<דורון אלמוג: אני מטפל במאות בדואים, אני רוצה שתדע, תבוא לראות.

<דורון אלמוג: ילדים בדואים שהחברה הבדואית זרקה אותם – אני האבא שלהם.

<דורון אלמוג: אני רוצה שתבוא ותראה את זה בעיניים שלך.

טלב אבו עראר: מה עם הילד הבדואי שנמצא במצור?

מירי רגב: קודם כל תבקש ממנו סליחה על מה שאמרת לו.

טלב אבו עראר: היה יכול לקבל טיפול, אתה מבין?

טלב אבו עראר: מה בסופו של דבר - - -

מירי רגב: טלב, אני קוראת אותך לסדר.

<דורון אלמוג: אני מבקש לסיים ולומר שהדיונים הבאים הם המתכונת הנכונה.

<דורון אלמוג: אנחנו צריכים להיערך.

<דורון אלמוג: אני מאוד מקווה שבימים הקרובים יוכרע מי יהיה השר שמלווה – חשוב מאוד שיהיה שר שמלווה ונותן את החסות הפוליטית והתמיכה של הקואליציה.

מירי רגב: לא חייב להיות שום שר מלווה – העברתי בכנסת הרבה מאוד חוקים, נכון ארז?

מירי רגב: לא צריך להיות שום שר מלווה.

מירי רגב: יש חוק, הממשלה אישרה את החוק בוועדת שרים לחקיקה, בממשלה, בפורום שרינו – לא צריך שום שר מלווה.

מירי רגב: זה שהממשלה רוצה לדחוף את הנושא הזה כי היא רוצה לתאם בין כל המשרדים, כי היא רוצה להכות בנבוט לדוגמה במשנה של היועץ המשפטי לממשלה, של ארז - -

<ארז קמיניץ: אני צריך נבוט?

<ארז קמיניץ: אני לא צריך נבוט – מספיק שאומרים לי - - -

מירי רגב: - - אז היא לקחה שר.

מירי רגב: אבל בגדול לא צריך שום שר מלווה - - -

טלב אבו עראר: החוק בכלל ממשיך רגיל?

מירי רגב: כן.

מירי רגב: חברים, החוק ממשיך רגיל.

מירי רגב: זה שיש שר מלווה זה בגלל שהנושא הזה כפוף ללשכתו של ראש הממשלה ואז יגידו: ראש הממשלה עסוק עם איראן לכן הוא לא עוסק בבדואים.

מירי רגב: נכון טלב?

מירי רגב: ואז יגידו שהוא עסוק בזה, שהוא לא עוסק בבדואים, נכון דב חנין?

טלב אבו עראר: ראש הממשלה התחרט.

מירי רגב: אני הבטחתי לחבר הכנסת חנא – אני רוצה להגיע להסדרה של כלל הבדואים בנגב.

מירי רגב: אלי פנו אנשים בדואים שבכלל ההסדרים איתם היו עוד לפני יהודה בכר וחלק מהדברים לא מומשו.

מירי רגב: אמרתי לו שאם הם לא ימומשו, אני אעשה דיון בוועדה על מה שלא מומש.

<תומר רוזנר: הכול לא מומש, מסתבר.

מירי רגב: אז נקיים דיון למה.

מירי רגב: אני רוצה שתהיה הסדרה עם ה-3,000 וגם עם כלל הבדואים.

מירי רגב: איך אמרו לי חלק מהבדואים שלא רוצים להרים את הראש בגלל שהם פוחדים ממה שטלב והחברים שלו יעשו להם, אומרים: אנחנו רוצים הסדרה, אנחנו לא רוצים להמשיך לגור בפחונים - -

טלב אבו עראר: מי אלה שאמרו לך?

מירי רגב: - - אנחנו רוצים הסדרה אבל אנחנו רוצים לוודא שמה שאומרים לנו, נקבל.

מירי רגב: הם צודקים.

מירי רגב: כמו ההורים שלי וכמו כולם – לוקחים אותנו ממקום מסוים, אנחנו רוצים לקבל.

מירי רגב: אני אמרתי את זה לכל מי שרוצה לשמוע, כולל לדורון, ההסדרה תהיה הסדרה כוללת.

לגבי ה-3,000: ברגע שנפתור את הבעיה הזאת – נפתור את כל השאר.

לגבי ה-3,000: אני מבטיחה לך שההסדרה תהיה הסדרה כוללת, כי גם לי יש חברים בקרב הבדואים, לא רק לך - - -

טלב אבו עראר: אפשר לנהל דיון בצורה עניינית, לא בצורה שאת - - -

מירי רגב: אנחנו נדבר רק עניינית, תאמין לי.

חנא סוייד: בא לי להיות בדואי.

חנא סוייד: אם כולם כל-כך אוהבים את הבדואים וגם את – בא לי להיות בדואי.

מירי רגב: אני אוהבת את הבדואים וגם את הדרוזים.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך שאני לא נגד המוסלמים.

מירי רגב: אני לא נגד המוסלמים ולא נגד הנוצרים.

חנא סוייד: כולם נהיו כאן אוהבי בדואים, כולם קובעים מי מייצג אותם ומי לא מייצג אותם.

חנא סוייד: בא לי להיות בדואי – תרשמו את זה בפרוטוקול.

מירי רגב: סיימנו להוציא את האוויר שהיה לנו בעניינים האלה.

חנא סוייד: גברתי, ציפיתי שתעני לי לגבי הפרוצדורה של ההקראה.

מירי רגב: אחרי הדברים של ארז קמיניץ אני אדבר על הפרוצדורה.

<ארז קמיניץ: גברתי, אנחנו עוד חייבים תשובות לשאלות שנשאלו פה בפעם הקודמת.

<ארז קמיניץ: אם רוצים להשלים את השאלות, בבקשה – אנחנו ערוכים לתשובות.

מירי רגב: ישלימו.

<ארז קמיניץ: מבחינתנו, גברתי, ממשלת ישראל ממשיכה בדיונים בהצעת החוק – זאת ההחלטה שהתקבלה על-ידי הממשלה.

<ארז קמיניץ: כרגע מונחת לפתחכם הצעת הממשלה.

<ארז קמיניץ: זאת ההצעה שלנו, אנחנו מאמינים בה.

<ארז קמיניץ: כמובן הכנסת מבחינתה יכולה להציע הצעות אחרות, בוודאי במהלך הדיונים בכנסת יהיו דיונים על ההצעות האלה והממשלה תחשוב אם היא יכולה לקבל את ההצעות או לא, זו דרכו של עולם וזו דרכו של הבית הזה.

מירי רגב: זו לא פעם ראשונה שהביאו חוק.

מירי רגב: אם הכנסת התנגדה – לא הבאנו אותו להצבעה.

<ארז קמיניץ: השיח מקובל, השיח ידוע.

<ארז קמיניץ: יהיו דיונים שנעשה אותם בצורה מסודרת, כפי שהוועדה הזאת יודעת לעבוד.

<ארז קמיניץ: נקודה אחרונה בהקשר של מה שנשמע פה קודם, שאלת השר – קיומו או אי קיומו של שר מלווה – היא שאלה פנים ממשלתית.

<ארז קמיניץ: גברתי, זאת הייתה ההחלטה, זו החלטה פנים ממשלתית, זאת החלטה של ראש הממשלה להוביל את זה בדרך הזו.

<ארז קמיניץ: אין לזה שום קשר לשאלת הדיון הכנסת.

<ארז קמיניץ: זו הדרך שבה הממשלה עובדת.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: ברור.

מירי רגב: עוד מעט אתן לענות על ההסתייגויות – תכף ידבר גם תומר.

מירי רגב: הקראנו את כל פרק ועדת התמורה ואמרנו שחברי הכנסת יתייחסו, גם בעקבות ההערות שנאמרו פה, לקבוצות של 5 סעיפים.

מירי רגב: כל סעיף כזה, אם יש לו הסתייגויות או הערות, 5 דקות של דיבור לכל חבר כנסת.

מירי רגב: אני אוסיף – 5 דקות לכל 5 סעיפים, בסדר, חנא?

דוד צור: תהיה הצבעה בסוף היום?

מירי רגב: לא, היום לא מצביעים.

מירי רגב: נצביע בדיוק כמו בפורום הרפורמה בתכנון והבנייה – על חוקים גדולים אנחנו מצביעים רק בסוף.

מירי רגב: דנים בכל החוק ומצביעים רק בסוף.

מירי רגב: הממשלה צריכה להשיב לנו על הפרק של ועדת התמורה.

מירי רגב: אני מציעה, ארז, שבגלל שלא סיימנו לדון בכל נושא ועדת התמורה, אנחנו נסיים – אני אתן לחנא ממש עוד 3-2 דקות להתייחסות.

מירי רגב: הגענו עד סעיף 20 - - -

<תומר רוזנר: בפעם הקודמת יושבת-ראש הוועדה ביקשה שיהיו התייחסויות ל-5 הסעיפים הראשונים: 11, 12, 13, 14 ו-19.

<תומר רוזנר: דילגנו על סעיפים שלא היו במקומם ולכן ל-5 הסעיפים האלה שציינתי כבר נשמעו הסתייגויות והיושבת-ראש אמרה שהיא תיתן לחבר הכנסת חנא סוייד להשלים את ההסתייגויות.

מירי רגב: יש לך הסתייגויות על הסעיפים האלה?

חנא סוייד: אני חושב.

חנא סוייד: אני מדבר על הסעיפים האלה.

מירי רגב: על אילו סעיפים?

חנא סוייד: 11, 12, 13, 14 ו-19 – אתם מבלבלים את האויב.

מירי רגב: נכון, תומר עשה לנו בלגן, תומר מבלבל אתנו.

מירי רגב: באמת, תומר.

<ארז קמיניץ: בסדר, אבל החלטנו כבר שאנחנו כותבים - - -

מירי רגב: אז תשנו את זה מהפעם הבאה.

חנא סוייד: אני כתבתי הערות על פי הסדר שהיה אז, כשהיה זיגזג כזה – אתה מתקדם וחוזר.

מירי רגב: בסדר, הם הסבירו את זה.

חנא סוייד: אם אני יכול לסבול ולדבר על החוק הזה, אני יכול לסבול גם את הבלבולים האלה.

מירי רגב: מצוין.

מירי רגב: אז על מה אתה מדבר פה עכשיו, על איזה סעיף?

חנא סוייד: אני רוצה לדבר על סעיף 13(7) - - -

טלב אבו עראר: אני יוצא, בסדר?

טלב אבו עראר: בגלל שהחוק הזה מבוטל – אני לא מוכן לדון.

טלב אבו עראר: תודה רבה לך.

מירי רגב: להתראות.

מירי רגב: סעיף 13(7), בבקשה.

מירי רגב: חבר הכנסת זבולון, תחליף אותי עד שאחזור.

מירי רגב: תרשמו את ההסתייגויות ואחר כך היועץ המשפטי יביא את ההסתייגויות של הוועדה לגבי חמשת הסעיפים האלה וזה נעבור לסעיפים הבאים.

מירי רגב: הממשלה תיתן תשובה על חמשת הסעיפים שדנו בהם ואחר כך נמשיך לסעיפים הבאים.

זבולון כלפה: אני אתך, נמשיך.

חנא סוייד: תודה, אדוני היושב-ראש, אולי אני אזכיר לך את ההערה שראוי שלפני שנכנסים לעומק בסעיפים ספציפיים ובפרקים ספציפיים, לגעת גם בהגדרות הרלוונטיות לאותם סעיפים ולאותו פרק.

זבולון כלפה: הסיכום היה מלכתחילה - - -

<תומר רוזנר: בפרק הזה אין הגדרות רלוונטיות שמהותיות לפרק.

חנא סוייד: "שטח מיוחס" – תגדיר לי מה זה.

<תומר רוזנר: כבר הסברנו שהסעיף הזה הוא בסך הכול סעיף מפנה - - -

חנא סוייד: כשאני רוצה להקנות לוועדת תמורה סמכות להחליט לגבי שטח מיוחס ושטח מיוחס פרטני, אני לא צריך לדעת מה זה שטח מיוחס?

חנא סוייד: מה זה שטח מיוחס פרטני?

<תומר רוזנר: כפי שאתה רואה, בסעיף 13 מופיעות כל הסמכויות של ועדת התמורה שמרכזות את כל הסמכויות מכל פרקי החוק, סעיפים רבים מאוד.

<תומר רוזנר: מה לעשות?

<תומר רוזנר: מתי שהוא צריך לקבוע מתי דנים במה.

<תומר רוזנר: מכיוון שהסעיף הזה הוא סעיף מפנה לסעיפים רבים בחוק, הדיון בשאלה אם זה נכון שוועדת התמורה תחליט בנושא הזה או לא, יגיע כשנדון בסעיף שמדובר בו כאן – במקרה הזה: סעיפים 41 ו-42.

חנא סוייד: יש לך התנגדות עקרונית, אדוני היועץ המשפטי, לכך שבאמת ההגדרות הרלוונטיות יידונו באותה הזדמנות שבה דנים בסעיפים?

חנא סוייד: יש התנגדות עקרונית?

חנא סוייד: אני רוצה להבין.

<תומר רוזנר: אנחנו ממליצים לוועדה איך - - -

חנא סוייד: סליחה, תומר.

חנא סוייד: סליחה אדוני היועץ המשפטי, אני רגיל לחוקים אחרים שבהם עושים את הדברים האלו.

חנא סוייד: אני לא ממציא כאן שיטה.

חנא סוייד: תסכים אתי שאני לא ממציא שיטה – להפך, אני עובד לפי מיטב השיטה שפותחה כאן בוועדה הזו בחוק התכנון והבנייה ובחוק הווד"לים ובעוד חוקים רבים אחרים שבהם, כשנכנסים לפרק מסוים ולסעיפים מסוימים, אז מדברים על ההגדרות.

<תומר רוזנר: נכון מאוד.

<תומר רוזנר: הדרך שבא אנחנו ממליצים לוועדה לדון היא, כמובן, המלצה בלבד והוועדה יכולה להחליט שהיא רוצה לדון בדרך אחרת - - -

חנא סוייד: תודה רבה, תודה.

חנא סוייד: לא הבנתי.

<תומר רוזנר: אנחנו רק ממליצים - - -

חנא סוייד: לא רציתי שהחלטה פוליטית תעוגן בחוות דעת משפטית שונה.

חנא סוייד: אני בטוח - - -

דוד צור: אתה מסלף את הדברים שלו – אתה לא נותן לו להשלים משפט.

דוד צור: תן לו רגע להסביר, תן לו לדבר.

חנא סוייד: אדוני, עם כל הכבוד – טוב, תודה רבה, תודה על ההערה.

דוד צור: תן לו לדבר.

דוד צור: אתה מכניס עניין פוליטי ליועץ משפטי של הוועדה - - -

חנא סוייד: אני אמרתי ככה?

דוד צור: אמרת.

דוד צור: כן.

חנא סוייד: אז אתה לא מבין מה שאני אומר.

דוד צור: יכול להיות שאני לא מבין, אבל אני רוצה לשמוע אותו בעיקר.

דוד צור: תן לי לשמוע אותו.

זבולון כלפה: חבר הכנסת צור, בא נתקדם.

זבולון כלפה: חבר הכנסת חנא, אתה רוצה להתייחס לסעיפים הרלוונטיים 13-12 או שאתה רוצה להישאר בפרק של ההגדרות?

חנא סוייד: רציתי להעיר עוד פעם את ההערה שהערתי מספר פעמים - -

זבולון כלפה: שחסר - - -

חנא סוייד: - - הבנתי עכשיו שההחלטה המקצועית היא שאין מניעה ודווקא זה רצוי, אבל ההחלטה הפוליטית – לא.

<תומר רוזנר: לא, לא.

<תומר רוזנר: ממש לא.

<תומר רוזנר: זה לא מה שאני אמרתי.

חנא סוייד: ככה אני הבנתי.

חנא סוייד: תבהיר.

אני אבהיר שוב: לכן המלצתנו המקצועית, שהתקבלה על ידי יושבת-ראש הוועדה, הייתה לדון בכל אחת מההגדרות הרלוונטיות בסעיף הרלוונטי לאותה הגדרה.

אני אבהיר שוב: כפי שאתה תראה בדיון בפרק ד' שבו נדון אחרי שנסיים את הדיון בפרק הזה, שאכן יוצמדו לאותו פרק ההגדרות שלדעתנו הן רלוונטיות לאותו פרק.

אני אבהיר שוב: כשנגיע לסעיף 41 ו-42 שבהם נדונים המונחים של שטח מיוחס ושטחה מיוחס פרטני – זאת הייתה המלצתנו: לדון בנושא הזה שם.

אני אבהיר שוב: כמובן שאם לאחר הדיון שם יתברר שהוועדה לא מקבלת את ההצעה של הממשלה שוועדת התמורה היא זו שתדון בשטח המיוחס והפרטני, נצטרך לחזור ולתקן גם את ההפניה כאן בסעיף 13.

אני אבהיר שוב: אבל כאן זה בסך הכול סעיף מפנה שאין בו תוכן כשלעצמו.

אני אבהיר שוב: זאת הייתה המלצתנו המקצועית.

אני אבהיר שוב: הוועדה כמובן יכולה להחליט אחרת.

זבולון כלפה: אתה רוצה להמשיך?

חנא סוייד: אני לא השתכנעתי, אבל בסופו של דבר אין לי ברירה.

חנא סוייד: אני לא השתכנעתי בכלל.

חנא סוייד: אם אני מדבר על מבנה של ועדה וסמכויותיה - - -

זבולון כלפה: אתה מדבר על סעיף 11?

חנא סוייד: אני מדבר על סעיף 13(7).

חנא סוייד: לקבוע מקום התמורה – זאת אחת הסמכויות של ועדת התמורה.

חנא סוייד: אני לא רואה שום הפנייה או שום עיגון או שום בסיס לקריטריונים ולפרמטרים שהוועדה תקבע על-פיהם את מקום קרקע התמורה.

חנא סוייד: כלומר, אם מישהו תובע קרקע מסוימת, אני יודע שבחוק הסדר מקרקעין כשהוא תובע אותה קרקע ספציפית, ההחלטה היא לתת לו את אותה הקרקע או לא לתת לו את אותה הקרקע.

חנא סוייד: כאן נותנים סמכות לוועדת התמורה לתת לו קרקע תמורה במקום אחר כלשהו, לא קבוע, לא יודעים איפה.

חנא סוייד: יכול להיות בכל שטח ההסדרה שתוחם – 1,600 קילומטר מרובע.

חנא סוייד: אני חושב שהסמכויות האלו של ועדת התמורה גורפות.

חנא סוייד: צריך להיות איזשהו עיגון מסוים.

חנא סוייד: לפחות להגיד הפלייה על המפה שהבאת לכאן.

חנא סוייד: צריך להגיד שקרקע התמורה שנותנים צריכה להיות קרובה ככל האפשר לקרקע הספציפית שהוא תבע, וכל אינפורמציה נוספת שמגבילה במידה זו או אחרת את הסמכויות של ועדת התמורה ולא לתת לה סמכות גורת כך שהיא יכולה לעשות עם קרקע התמורה מה שהיא יכולה ובכל מקום שהיא יכולה.

<ארז קמיניץ: סעיף 55(ג) זה בדיוק הסעיף - - -

<תומר רוזנר: לא, לא.

<תומר רוזנר: יש פרק שלם שדן בשאלה איך קובעים את התמורה ומה הסמכויות של ועדת התמורה, איך היא קובעת, מי ממליץ לה, האם היא מדברת עם התובע או לא מדברת, מה הפרוצדורה, מה צריך לעשות.

<תומר רוזנר: יש פרק שלם, פרק ו' לחוק, שעוסק בנושא הזה – דוגמה למה שאני אמרתי קודם: בסך הכול פה מדובר בהפניה.

<תומר רוזנר: אתה צודק שבהחלט יכול להיות שהוועדה לא תקבל את ההצעה של הממשלה בהקשר של איך קובעים את התמורה ואת הפרטים.

<תומר רוזנר: אבל הנושא הזה מוסדר בפרק שלם, שאם היינו מקבלים את הצעתך, היינו צריכים לדון בכל הפרק הזה במסגרת סעיף קטן שבסך הכול מפנה אליו.

חנא סוייד: גמרת?

חנא סוייד: כדי שלא יטענו נגדי שאני קוטע אותך, יש אנשים כאן עם סטופר ומאוד אלגנטיים בגישה שלהם, יותר ממני.

חנא סוייד: גמרת את התייחסותך, תומר?

<תומר רוזנר: כן, סיימתי.

חנא סוייד: כמי שקרא את סעיף 53, אני אומר לך שהתשובה הזאת לא מספקת אותי.

חנא סוייד: גם שם ההפניה היא לכולי עלמא – אתה יכול לקבל תמורה של הקרקע שלך בכל מקום שאפשר בנגב, ללא כל פרמטרים.

<תומר רוזנר: אבל המקום לבדוק את זה הוא - - -

חנא סוייד: תראה, אני ככה הראש שלי, אני חושב ככה.

חנא סוייד: אני חושב שהיה ראוי שלפחות בהקניית הסמכות הזו לוועדה - - -

מירי רגב: סליחה.

מירי רגב: תעבירי לי את זה עוד פעם עכשיו – שידפיסו ויביאו לי את זה עכשיו.

מירי רגב: סליחה.

חנא סוייד: זו ההערה שלי.

חנא סוייד: אני הייתי מצפה שבהגדרת הפעולות והסמכויות של ועדת התמורה תהיינה הכוונות לוועדה ומסמרות שיכוונו את הוועדה וייתחמו את גבולות הסמכות שלה, כי אחרת הגולם יקום על יוצרו והיא תוכל לעשות מה שהיא רוצה.

חנא סוייד: אני חושב שאלו סמכויות מוגזמות של ועדת התמורה.

חנא סוייד: אני מוסיף את זה, כמובן, להערות שאמרתי בפעם שעברה, שוועדת תמורה יכולה לשרטט חלקה וגבולות של חלקה, כאשר אנחנו יודעים שלאותה קביעה של גבולות החלקה יש השלכות על תובע מאשר ועל תובע לא מאשר ועל הגודל של התמורה שכל אחד מקבל.

חנא סוייד: הערה נוספת על סעיף 13(ב) – יש סמכות לראש הממשלה לקבוע את סוגי העניינים שהוועדה תדון בהם.

חנא סוייד: שם נכתב: "קביעה כאמור תפורסם באתר באינטרנט של משרד ראש הממשלה".

חנא סוייד: אם אנחנו מדברים על סמכויות של זכות קניין וזכות בעלות – אני חושב שזה מחייב שינוי חקיקה ולא פרסום באתר אינטרנט – אתר אינטרנט הוא בא במקום הכנסת?

חנא סוייד: אם יש שינוי ואם יש סוגי עניינים שהוועדה תעסוק בהם, אז צריך להגדיר אותם.

חנא סוייד: אי אפשר אחר-כך לפרסם אותם באינטרנט – לא ליזום איזה מהלך.

<תומר רוזנר: - - - מתוך העניינים - - -

מירי רגב: הלאה.

מירי רגב: אחר כך תענו לו – נשמע נכון.

מירי רגב: יש לך עוד לגבי העניין הזה?

חנא סוייד: אני רוצה להדגיש בסעיף 14 עניין חשוב – הוועדה כנראה תצטרך לעבוד עם הרבה יועצים חיצוניים – ועדות התמורה – לא תהיה ועדה אחת, כנאה, יהיו יותר מוועדה אחת.

חנא סוייד: היא תעבוד עם הרבה יועצים חיצוניים.

חנא סוייד: אני חושב שצריך להציב או להטיל מגבלות על יועצים חיצוניים שתהיה להם דעה קובעת לגבי הוועדה.

חנא סוייד: אני חושש מאוד ממצב של ניגוד עניינים רבתי של היועצים האלה.

חנא סוייד: לא ייתכן מצב שבו עתיד של מאות אלפי דונמים, העתיד של יישובים שלמים, יהיה בידי יועצים חיצונים.

חנא סוייד: לפחות אתה לא יכול לצפות לתקינות המעשה המנהלי שהם עושים כי הוא יועץ חיצוני – הוא יעשה מה שהוא רוצה – לך תדע, אולי יתברר אחרי 10 שנים שהיו לו קשרים - - -

מירי רגב: כן, אבל זה מוסדר בסעיף 19.

מירי רגב: אתה צודק במה שאתה אומר, אבל זה מוסדר בסעיף 19: "לא ימונה אדם לבעל תפקיד בוועדת תמורה ולא ישמש כבעל תפקיד כאמור אם מתקיים בו אחד מכל אלה".

מירי רגב: ניגוד עניינים.

מירי רגב: "הוא עלול להימצא במישרין או בעקיפין, במצב תדיר של ניגוד עניינים, בין תפקידו בוועדת התמורה לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלו או של קרובו.

מירי רגב: ".

מירי רגב: זה נכון.

חנא סוייד: יכול להיות שבגלל הסדר - - -

מירי רגב: לא ראית את זה.

מירי רגב: באמת, אני מבקשת משבוע הבא לסדר את הסדר.

חנא סוייד: לפעמים סדר בעניינים יכול לחסוך הרבה זמן והרבה התייחסויות.

חנא סוייד: יחד עם זה, אני מדגיש את החשיבות של העניין הזה כי אנחנו דנים.

חנא סוייד: עד איזה סעיף אנחנו נדבר?

<תומר רוזנר: עד סעיף 19.

חנא סוייד: אז סעיף 18 יבוא אחר כך?

<תומר רוזנר: כן.

חנא סוייד: טוב.

חנא סוייד: אתם מבלבלים אותי.

חנא סוייד: זה חוסר רצינות – אני אתחיל לחפש עכשיו - - -

מירי רגב: זה לא חוסר רצינות.

מירי רגב: תגיד לי, היועץ המשפטי הוא חסר רצינות?

מירי רגב: אני לא מוכנה שתגיד שהיועץ המשפטי הוא חסר רצינות.

מירי רגב: חברים, יש לנו עוד 20 דקות ואנחנו עולים מפה לוועדה משודרת ב-11:00, חברי הכנסת, בנושא פינוי גבעת עמל – זה מאוד חשוב שתגיעו.

מירי רגב: בשעה 12:00 דיון בעניין אלימות של הבדואים כלפי השוטרים במהלך ההפגנות והיערכות המשטרה לקראת יום הזעם שהבדואים הולכים לעשות ב-19 בדצמבר.

חנא סוייד: גברתי, יש לי הערה רלוונטית לסעיף 11.

חנא סוייד: לגבי פרסום החלטות ועדת התמורה לציבור: אני זוכר שקראתי שם שאפשר להשמיט שמות, נכון?

חנא סוייד: אני אומר את זה מהזיכרון.

זבולון כלפה: הפרוטוקול צריך להתפרסם בלי השמות, בלי מי אמר - - -

חנא סוייד: בלי השמות – למה?

חנא סוייד: מה העניין?

מירי רגב: תרשמו את זה בבקשה ותגיבו על זה – מדוע פרוטוקול - - -

חנא סוייד: אם מדברים על זכויות קניין, ובמיוחד אם הזכות שלי יכולה להיות תלויה בזכות של זבולון ואני רוצה לדעת אם הוא מטרפד את הזכויות שלי או לא מטרפד אותן.

מירי רגב: אני מבקשת את ההתייחסות של היועץ המשפטי והתייחסות הממשלה.

מירי רגב: לא נספיק היום לסעיף 20 – אנחנו רק נסגור את הסעיפים האחרונים.

מירי רגב: אני כבר מבקשת ממי שמגיב ובעיקר מחבר הכנסת חנא, כי אתה עושה עבודה רצינית, בדיון הבא נדון בחמשת הסעיפים הבאים של ועדת התמורה, אז בבקשה לעבור לפי הסעיפים ואנחנו לא מחלקים עוד פעם את זה.

<שמואל דוד: מהם הסעיפים הבאים?

מירי רגב: אמרנו את זה אבל אני אגיד שוב, הסעיפים הבאים הם: 20, 22, 23, 18 ו-21.

<שמואל דוד: לעניין הוועדה.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: אני אמרתי שאנחנו ממשיכים את עניין הוועדה.

מירי רגב: כרגע היועץ המשפטי התייחס לחמשת הסעיפים הראשונים וגם המשנה.

מירי רגב: בשבוע הבא נתייחס ל-5 וניתן לדבר למי שנרשם: תפילין, שמואל ועמי, אמנסטי ושתי"ל.

מירי רגב: מי משתי"ל?

מירי רגב: אתה?

<שמואל דוד: כן.

מירי רגב: כל פעם אתם מתחלפים.

מירי רגב: לא הגשת התייחסויות, אומר היועץ המשפטי.

<שמואל דוד: נכון.

מירי רגב: אז אתה לא יכול להתייחס.

מירי רגב: תומר, אבל אם לשבוע הבא הוא צריך להתייחס?

<תומר רוזנר: נתנו מועדים – אנשים שהגישו בזמן, הגישו בזמן.

<תומר רוזנר: את יכולה להאריך את המועדים, אם את רוצה.

מירי רגב: בבקשה, תומר.

מירי רגב: אני אתן לו להתייחס בשבוע הבא.

<תומר רוזנר: נעיר לפי סדר הסעיפים שמופיע.

<תומר רוזנר: בסעיף 11(א)(1) – בעקבות ההערות שנשמעו פה ואנחנו חושבים שהן מוצדקות, אנחנו ממליצים לוועדה לשקול לקבוע תקופת כהונה אחת של ועדת התמורה.

<תומר רוזנר: להבהיר שזאת תקופה אחת של 7 שנים.

<תומר רוזנר: הייתה הסכמה של הממשלה לעניין הזה כדי שזה יהיה ברור שזאת תקופת כהונה אחת של 7 שנים ולא יותר.

<תומר רוזנר: ההערה השנייה לגבי סעיף קטן (ג) – בעניין ממלא מקום של יושב-ראש הוועדה: גם בעקבות הערה שנאמרה פה ונשמעת לנו מוצדקת, אנחנו ממליצים לוועדה לקבוע שממלא המקום, אם הוא יהיה נציג שר המשפטים, הוא יהיה גם כפוף להמלצת הוועדה המייעצת שתאשר אותו כממלא מקום.

<תומר רוזנר: בהנחה שיהיו יותר מוועדת תמורה אחת, יש סיכוי שהדבר הזה יהיה תופעה נפוצה שממלא המקום יישב בראש הוועדה באופן תדיר, לכן אנחנו ממליצים לקבל את ההערה שנשמעה כאן, שגם אותו ממלא מקום יקבל את המלצת הוועדה המייעצת לפני שהוא מתמנה לתפקיד הזה של ממלא מקום.

<תומר רוזנר: אלו ההערות שלנו.

מירי רגב: בבקשה, נציג הממשלה - - -

<תומר רוזנר: סליחה, לגבי ההערה של חבר הכנסת חנא סוייד - - -

דב חנין: לא התייחסתי - - -

מירי רגב: למה לא התייחסת?

דב חנין: לסעיפים.

מירי רגב: התייחסנו לסעיפים בפעם הקודמת.

מירי רגב: רק לחנא סוייד הבטחתי לדבר.

<תומר רוזנר: סליחה.

<תומר רוזנר: הערה נוספת של חבר הכנסת חנא סוייד שאני ממליץ לקבל היא ההערה שמתייחסת להבהרה שקביעה של ראש הממשלה לגבי העניינים בסעיף 13(ב), העניינים שוועדת התמורה תעסוק בהם, היא תהיה מתוך אותם עניינים שמפורטים בסעיף קטן (א).

מירי רגב: זאת אומרת שלא יהיו הפתעות, שראש הממשלה פתאום יחליט להוסיף עניינים חדשים.

מירי רגב: ההערה זאת נכונה בעיני.

דב חנין: רק שיירשם בפרוטוקול שלא התייחסתי לאף אחד מהסעיפים – יש לי הרבה מה לומר על כל אחד.

מירי רגב: התייחסת לסעיפים בדיון הקודם.

דב חנין: לא, לא התייחסתי.

דב חנין: לסעיפים מ-11 ועד 19 לא התייחסתי.

<תומר רוזנר: הוא לא התייחס, לא התייחס.

מירי רגב: ארז, בבקשה.

<ארז קמיניץ: גברתי, כמה מילים על ועדת התמורה.

<ארז קמיניץ: ועדת התמורה, מבחינתנו, בהמשך להערות שנשמעו בעניין הזה - - -

מירי רגב: אתה מתייחס עד סעיף 19, כן?

<ארז קמיניץ: כן.

מירי רגב: וגם להערות של חברי הכנסת.

<ארז קמיניץ: כן, תודה.

<ארז קמיניץ: ועדת התמורה היא גוף מנהלי מעין שיפוטי – יש לה סמכויות מעין שיפוטיות.

<ארז קמיניץ: כפי שאמרנו בדיון הקודם, עיקרו של החוק הוא קנייני: הסדרה של תביעות הבעלות.

<ארז קמיניץ: בהיותו חוק קנייני ובהיותו קובע קביעות קנייניות, אנחנו משעינים חלק מהעוגנים של החוק על החלטות של גוף מעין שיפוטי.

<ארז קמיניץ: זה קיים בשורה ארוכה של חוקים – אנחנו לא ממציאים את הגלגל בעניין הזה.

<ארז קמיניץ: יש פה גוף מנהלי שעובד אל מול תביעות של אנשים פרטיים.

<ארז קמיניץ: משמעות הדבר שאנחנו צריכים לייצר לו גם סמכויות וגם הרכב שיידע להתמודד עם שאלות קנייניות ועם טענות או טיעונים משפטיים, טיעונים לעניין זכאות של אנשים פרטיים.

<ארז קמיניץ: גברתי, מזה נגזרות התשובות לחלק מהשאלות שהועלו בפעם הקודמת.

<ארז קמיניץ: כן גברתי אנחנו מיחסים חשיבות מאוד גדולה ליושב-ראש הוועדה.

<ארז קמיניץ: ליושב-ראש הוועדה מבחינתי, גברתי מי כמוך יודע, יש משמעות אקוטית להתנהלותה של הוועדה, יש לו השפעה משמעותית על התנהלותה של הוועדה.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שבוועדה כזו קריטית למימוש חוק שבסופו של דבר הוא חוק קנייני, יש חשיבות לבחירה נכונה, אובייקטיבית, שתשקול את כל השיקולים הנדרשים.

<ארז קמיניץ: הדרך לעשות את זה היא באמצעות – בחוקים אחרים קיים וגם בחוק הזה חשבנו שצריך – באמצעות ועדה מייעצת.

<ארז קמיניץ: זה לעניין הטענות שהושמעו כאן לסרבול ביורוקרטי.

<ארז קמיניץ: יכול להיות שיש פה סרבול מסוים, אבל הסרבול הזה נועד לשרת מטרה שאנחנו רואים כחשובה מאוד.

<ארז קמיניץ: לשים בראש הוועדה הזאת פיגורה רצינית, משמעותית, כי ההחלטות של הוועדה הזאת הם חלק חשוב מאוד מיישום החוק הזה.

הוועדה: לכן גם ממלא המקום צריך למעשה לעבור את אותה המלצה של הוועדה המייעצת – האם לכך התייחסה ההערה, תומר?

<תומר רוזנר: אנחנו נבהיר את זה.

<ארז קמיניץ: בסדר.

<ארז קמיניץ: אנחנו נסדר ונבהיר את הדברים.

<ארז קמיניץ: אבל אפשר בהחלט לכתוב אותם כך.

<ארז קמיניץ: נשמעה פה טענה לעניין היותו של נציג שר המשפטים ממלא אקס אופיציו של ממלא המקום – אני חייב לציין שאני לא כל-כך הבנתי את ההערה הזאת.

<ארז קמיניץ: אני שאלתי את חברי מדוע דווקא יצא הקצף נגד נציג שר המשפטים בהקשר הזה?

<ארז קמיניץ: חשבתי שאולי זה נוגע לדרך ההתנהלות של משרד המשפטים באופן כללי, ופניתי ימין ושמאל כדי לבדוק האם שם טמונה הבעיה ואני לא מצאתי.

<ארז קמיניץ: אני חייב להגיד שאנחנו לא עומדים על העובדה שנציג שר המשפטים, אם זאת ההערה של הוועדה או של חברי הכנסת, אנחנו לא עומדים על העניין הזה.

<ארז קמיניץ: חשבנו שכדאי שיהיה ממלא מקום אקס אופיציו כדי לא לפגום בפעולה שוטפת של הוועדה.

<ארז קמיניץ: יש חשיבות לקביעה כאשר אנחנו רוצים עבודה רוטינית ושוטפת, יש חשיבות לקביעה של ממלא מקום.

<ארז קמיניץ: אפשר לדאוג לקביעה הזאת בצורה ביורוקרטית אחרת אבל יש חשיבות לקיומו של מנגנון שייקבע את ממלא המקום.

<ארז קמיניץ: לעניין סמכויות ועדת התמורה באופן כללי – התייחסות לשאלות שהשמיע חבר הכנסת סוייד ואחרים – כפי שנאמר על ידי הייעוץ המשפטי של הוועדה, המהות של הסמכויות נמצאת במקומות אחרים בחוק ושם צריך להתווכח של שאלות התמורה או מיקום התמורה או מה זה חלק מיוחס פרטני או מה זה חלק מיוחס כללי.

<ארז קמיניץ: באופן דידקטי אין לנו שום יכולת להתייחס לכל פרק ולענות כרגע לשאלות החשובות מאוד שנשמעו.

<ארז קמיניץ: יש פה הפניות פרטניות לסעיף או לפרק, השאלות האלה ראוי להן שתתבררנה במקומות ההם.

<ארז קמיניץ: אין לנו דרך אמתית להתקדם עם החוק אם אנחנו נפתח על כל סעיף בהסמכה את כל הסוגיות שקשורות לסעיף ההסמכה.

<ארז קמיניץ: כמובן, אחר כך, אם אחרי שיבינו מה אומרים הסעיפים הרלוונטיים בפרקים האחרים, מישהו יחשוב שזה לא עניינה של ועדת התמורה – אז אפשר לחזור לסעיף 13 ולמחוק ממנו סעיף כזה או סעיף אחר.

<ארז קמיניץ: היום אי אפשר לפתוח את הדיון, זה פשוט דידקטית יהיה בלתי אפשרי כי אנחנו פותחים פתח לעולם שלם שמופיע בפרקים שלמים בחוק בהמשך.

חנא סוייד: לרבות קביעת גבולות חלקה?

<ארז קמיניץ: לרבות קביעת גבולות חלקה.

חנא סוייד: אתה לא רואה את הבעייתיות בעניין?

<ארז קמיניץ: הבנתי את השאלה.

מירי רגב: אנחנו יכולים לדון בזה בפרק הרלוונטי.

<ארז קמיניץ: נכון.

חנא סוייד: זה ספירלי לחלוטין.

<ארז קמיניץ: לא, לא.

<ארז קמיניץ: זה לא ספירלי.

<ארז קמיניץ: אני רוצה להסביר ממש בשני משפטים: כשנגיע לפרק הרלוונטי נראה איך בוחנים את השאלה מהם גבולות החלקה.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר זה מונח על תביעת הבעלות.

<ארז קמיניץ: יש את תביעת הבעלות עם הגבולות שנקבעו בה וועדת התמרה מתייחסת למה שנאמר על תביעת הבעלות.

מירי רגב: אל תכנס לזה עכשיו.

מירי רגב: חבל, אנחנו הולכים לדבר על זה - - -

חנא סוייד: תאמיני לי, זה מאוד חשוב.

מירי רגב: אנחנו נדון בזה אבל כשנגיע לזה.

חנא סוייד: זה מאוד חשוב.

חנא סוייד: אתה לא חושב - - -

מירי רגב: אבל אנחנו נגיע לזה.

<אליעד ויינשל: אם יהיו הערות לוועדה שם – הוועדה תתקן את הסעיף המהותי.

חנא סוייד: לך יש את ההיגיון שלך, ואני מבטא את ההיגיון שלי, עם כל הכבוד.

חנא סוייד: אני מנסה להגיד לך שבמצב של חוסר אמון, אתה נותן לחתול לשמור על השמנת – זה מה שאנשים יבינו.

חנא סוייד: בעצם אתה נותן למישהו שבסופו של דבר יחליט לגבי התביעה שלך והוא יוכל לעשות מניפולציות להוציא אותך החוצה.

<ארז קמיניץ: אני מבקש שוב לקיים את הדיון הזה כשנגיע - - -

חנא סוייד: אינשאללה, אינשאללה.

מירי רגב: לכן לא היית צריך לפתוח את זה.

<ארז קמיניץ: אני רק אומר שבסופו של דבר זה רק מוכיח את החשיבות של הגוף הזה.

<ארז קמיניץ: הגוף הזה הוא גוף מנהלי והוא מעין שיפוטי.

חנא סוייד: ובגלל שהוא חשוב אז עוברים עליו ככה?

<ארז קמיניץ: לא, בגלל זה הוא מעין שיפוטי.

<ארז קמיניץ: אני ממשיך לעניין מינוי יועצים לוועדה – הועלו פה מספר טענות בהקשר הזה.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שכדי שהוועדה תפעל באופן שוטף ויעיל, היא תוכל למנות לעצמה יועצים חיצוניים ויכול להיות שוועדה כזאת או אחרת תתקשה בנושא כזה או אחר, מסוים, נקודתי, היא תוכל לבקש למנות לה יועץ – זה רלוונטי בכל גוף מנהל שקיים בחקיקה.

<ארז קמיניץ: גוף מנהלי חייב להתייעץ עם אנשים שהוא מוצא לנכון כדי להגיע לתוצאה המנהלית הנכונה.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא רואים פסול בדבר הזה, אנחנו לא יודעים לסנן היום בדיוק באלו נושאים ועדת התמורה תיתקל בהם בקשיים ולכן כתבנו סעיף של סמכות כללית שקיימת בדין המנהלי בין כך ובין כך, לאפשר לוועדה להתייעץ עם יועצים כאלה ואחרים.

<ארז קמיניץ: אגב, לא מותב של הוועדה בהכרח יצטרך את הייעוץ הזה – יכול להיות שנציג רשות מקרקעי ישראל או נציג משרד המשפטים יהיה מומחה לעניין זה או אחר כמו מיפוי נקודתי - - -

מירי רגב: הבנו את העניין – תמשיך הלאה.

חנא סוייד: את מהירת הבנה, את מבינה מהר.

מירי רגב: הוא הסביר את העניין של היועץ.

<ארז קמיניץ: לעניין הפסקת כהונה של חבר ועדה במקרה של כתבי אישום – נטענה פה טענה שהדבר הזה בהקשר של החוק שעבר כבר – אני לא יודע אם עבר - - -

מירי רגב: לא עבר.

<ארז קמיניץ: אבל ועדת הפנים קידמה בדיוניה לקראת קריאה שנייה ושלישית ביעילות ובמהירות כרגיל, גברתי, ביחס לחוק הזה אני רוצה לומר שיש הבדל מהותי בין החוק שקודם ביעילות ובמהירות ובין החוק הזה שגם הוא יקודם ביעילות בהקשר של חברי ועדת התמורה.

<ארז קמיניץ: אנחנו עוסקים פה בעובדים שהם לא נבחרי ציבור.

<ארז קמיניץ: הם עובדי ציבור, רובם עובדי מדינה.

<ארז קמיניץ: בכלל, כשעובדי מדינה נמצאים בחקירה פלילית אפשר להשעותם, אז על אחת כמה וכמה במצב שבו מוגש נגדם כתב אישום.

<ארז קמיניץ: אין הנדון בהקשר ההערה שנשמעה פה, בהקשר כתב האישום, דומה לראיה.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שנוכח החשיבות הגבוהה שאנחנו מייחסים לוועדת התמורות כגוף מנהלי מעין שיפוטי, זו הערה טריוויאלית שצריכה להיקבע ואנחנו לא רואים בזה שום בעיה.

<ארז קמיניץ: לעניין מיקום הקרקע לתובע מאשר – הייתה טענה לעניין העובדה שמי שצריך לקבוע את מיקום הקרקע זה רשות מקרקעי ישראל.

<ארז קמיניץ: אני מזכיר ומבה

<ארז קמיניץ: יר כבר עכשיו: רשות מקרקעי ישראל היא חלק מוועדת התמורות, היא גם תעסוק בנושא הזה באופן שוטף ולכן ההצעה של רשות מקרקעי ישראל בוודאי תבוא לידי ביטוי בדיוני ועדת התמורות וגם לפני, בהצעה שתובא בפני ועדת התמורות, אין ספק שרשות מקרקעי ישראל הממונה על ניהול הקרקעות במדינת ישראל תהיה לה אמירה משמעותית בעניין.

<ארז קמיניץ: לעניין תקופת מינוי חברי הוועדה – אנחנו הסכמנו שתהיה תקופת קדנציה אחת של 7 שנים.

<ארז קמיניץ: הייתה הערה לעניין סיום עבודתו של חבר הוועדה – אנחנו לא ראינו שום בעיה עם הקביעה העקרונית שמי שמינה יכול גם להורות על הפסקה.

<תומר רוזנר: אנחנו עוד לא הערנו.

מירי רגב: עוד לא הגענו לזה.

<ארז קמיניץ: לא?

<ארז קמיניץ: הייתה הערה לדבר הזה – אנחנו כתבנו עדכון.

מירי רגב: זה בסעיף 20.

<ארז קמיניץ: לעניין מינוי נציג אוכלוסייה בדואית זה גם כאן?

מירי רגב: זה כאן.

<ארז קמיניץ: אז אין לנו דרך פרקטית אחרת שאנחנו מכירים למנות נציג של אוכלוסייה - - -

<שמואל דוד: אין לכם בכלל?

<ארז קמיניץ: אין לנו דרך פרקטית אחרת שאנחנו מכירים - - -

חנא סוייד: למשל, בחוק התכנון והבנייה - - -

<שמואל דוד: לא פרקטי להתייעץ עם מישהו?

<ארז קמיניץ: אני אפילו לא השלמתי את הדברים.

מירי רגב: פה החברה משתי"ל חושבים שהם יכולים להתפרץ.

<ארז קמיניץ: אני חושב שהדרך הפרקטית בהקשר הזה היא מינוי על ידי שר – במקרה הזה זה ראש הממשלה כי הוא אחראי על החוק – אבל מינוי על ידי שר בוודאי נעשה כפי שנעשית כל החלטה מנהלית: בצורה שקופה ובצורה שעל השר הממנה, על הרשות הממנה, להתייעץ עם מי שהיא מוצאת לנכון.

<ארז קמיניץ: אין ולא קיים ארגון מסוים שאנחנו יכולים להגיד עליו שהוא ארגון הגג, למשל - - -

חנא סוייד: ראשי רשויות, למשל.

<ארז קמיניץ: אפשר.

<ארז קמיניץ: אבל השאלה היא אם ברגע שהתייעצת עם ראשי הרשויות ואתה כותב ראשי רשויות – רק איתם אתה צריך להתייעץ?

מירי רגב: זה מחייב – אסור לנו לחייב אותו.

מירי רגב: הוא יכול להתייעץ איתם אבל הוא לא חייב.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר יתפרסם קול קורא כזה או אחר, אני מניח.

מירי רגב: אבל אפשר לכתוב שתהיה התייעצות, בין היתר, עם ראשי המועצות.

מירי רגב: אין בעיה.

<ארז קמיניץ: אפשר לחשוב על זה, גברתי, אני רק לא רוצה לסמן - - -

מירי רגב: אין שום בעיה עם זה.

<ארז קמיניץ: סיימנו.

מירי רגב: חברים, קודם כל אני רושמת לעצמי שדב חנין לא היית בפעם שעברה ולא התייחסת - - -

דב חנין: לא היה לי סיכוי לדבר - - -

מירי רגב: בשבוע הבא נדון בסעיפים שהקראנו עכשיו.

מירי רגב: היחידי שהגיש התייחסות זה בני תפילין.

מירי רגב: שני הגורמים האחרים לא הגישו.

<תומר רוזנר: גם האגודה לזכויות האזרח - - -

מירי רגב: לא, מי שנרשם לדבר – אמנסטי ושתי"ל, שניהם לא הגישו.

מירי רגב: אם בדיון הבא יגיעו האנשים שהגישו, הם בעדיפות עליכם.

מירי רגב: אם הם לא יגיעו – אני אתן לכם להתייחס.

מירי רגב: מבחינתי רשמתי שאם אנחנו מסיימים בשבוע הבא את הדיון בזמן, אני אתן לך להתייחס עוד 5 דקות על ההערות של הסבב הקודם, על מה שחברי הכנסת דברו עד עכשיו.

דב חנין: אני רק אומר למען הפרוטוקול, גברתי, את מנהלת את הדיון בוועדה – אני לא חולק על זה – זו סמכותך, אבל חובתך לנהל את הדיון כך שכל חבר כנסת יוכל להביע את עמדותיו - - -

מירי רגב: כל חבר כנסת יכול להביע, אבל אני לא יכולה לתת לך להרצות שעה.

מירי רגב: אתה לא בהסתייגויות ואתה יצאת.

מירי רגב: היית רשום ויצאת – כאן היועץ המשפטי אומר את זה.

מירי רגב: אתה היית רשום, הגענו אליך ויצאת – אני לא יכולה לכל אחד שיוצא, לתת לו לדבר בדיון שאחרי.

דב חנין: אני אומר את הדברים לגופו של עניין - - -

מירי רגב: רשמתי אותם.

דב חנין: יש לי הערות לכל אחד מהסעיפים שנדונו אבל לא השמעתי אותם - - -

מירי רגב: אתה גם יכול להגיש הסתייגויות.

דב חנין: לא, אני לא מגיש הסתייגויות – אני רוצה להשתתף בדיון.

דב חנין: אני חושב שהדיון צריך לכלול את חברי הכנסת שרוצים להשתתף בו.

מירי רגב: תאמין לי, הוא כולל.

דב חנין: מכיוון שעדיין לא סיימנו את הדיון בנקודה הזאת - - -

מירי רגב: בסדר.

מירי רגב: אני מקווה שאני אוכל לתת לך בשבוע הבא לדבר.

מירי רגב: אני כבר אומרת לכם שבשבוע הבא נתחיל עם הסעיפים הרלוונטיים.

מירי רגב: לפחות חברי הוועדה יידעו ואני מבקשת לשלוח את זה לכולם: 20, 22, 23, 18 ו-21 – אלו הסעיפים האחרונים שנשארו לגבי - - -

<תומר רוזנר: יש עוד 5 אחרים.

מירי רגב: בסדר, אבל אלה הסעיפים שאמרנו שנדון בהם אם יישאר זמן.

<תומר רוזנר: יש עוד 5 אחרים.

מירי רגב: בסדר.

חנא סוייד: יש לי הרגשה שזה הדיון האחרון על החוק.

משה זלמן פייגלין: אני מצטרף לדרישה של דב חנין – אני רוצה לשמוע את כל ההסתייגויות שלו.

מירי רגב: בסדר.

מירי רגב: כשהוא יגיע בזמן ואתה תגיע בזמן שהוא מגיע – אז תשמע.

מירי רגב: אבל אתה לא מתאר לעצמך שכל פעם שאתה תגיע נשמיע לך את ההסתייגויות של כולם.

מירי רגב: אם תגיעו בזמן - - -

דב חנין: בדיון שעבר לא היה שום סיכוי לדבר בגלל הדוברים הרבים, שאגב, אמרו כל אחד את דעתו – אני לא - - -

מירי רגב: אני מקווה שבשבוע הבא אני אתן לדבר אבל אני אומרת שוב: אי אפשר שכל אחד ינאם פה שעה.

דב חנין: לא שעה – כמה זמן שצריך.

מירי רגב: זה דיון שצריך להתקדם וחברי כנסת מדברים בדיון הזה ובוועדה הזאת הרבה מאוד.

מירי רגב: תודה רבה לכולם.

מירי רגב: הישיבה נעולה.