ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 136, 2013-12-09 09:00

אבישי ברוורמן: רבותי, בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: יש סעיפים שאנחנו עוד נסגור יותר מאוחר, ואנחנו ממשיכים בהקראה.

אבישי ברוורמן: היום אסיים את הישיבה בשעה 10:30, כי אנחנו מתחילים פה את ועדת יוקר המחיה עם שר האוצר וכו', אבל כמובן שהנושא הזה של הרכב הוא על הפרק וייגמר במהירות האפשרית עם התיקונים הנדרשים כדי שרפורמת הרכב תצא כמה שיותר מהר לדרך.

אבישי ברוורמן: זו כבר הישיבה השישית.

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין שרית זוכוביצקי, הבמה שלך.

<שרית זוכוביצקי-אור: סיימנו את ההצבעות בסעיף 18.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אתחיל בסעיף 19, בסימן ב': רישיון לייצור דגם רכב, בפרק הייצור.

אבישי ברוורמן: אני חייב לעצור.

אבישי ברוורמן: זה דבר חדש?

<לאה ורון: כן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לברך את אבנר פלור שמונה לסמנכ"ל משרד התחבורה.

אבישי ברוורמן: ישר כוח ובהצלחה.

אבישי ברוורמן: באמת כל הכבוד.

<שרית זוכוביצקי-אור: אתן הסבר?

אבישי ברוורמן: יש הערות?

אבישי ברוורמן: אין.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו מאשרים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סוייד, חבר הכנסת וקנין, אושר.

<קריאה: "לדגם הרכב".

<איתי עצמון: אני מציע שתתייחסי גם להסבר המונחים "אבטיפוס" ו"דגם" ומה ההבדל ביניהם.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אגיד מה הרעיון כאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מרשיינים את העוסקים בייצור רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: בארץ יש ייצור של אוטובוסים, ויש ייצור של נגררים וגרורים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מרשיינים את העוסק עצמו, קובעים תנאים שצריכים להתקיים בו כדי לייצר רכב בצורה בטיחותית, והתנאים האלה הוסדרו בסעיף 18 שדנו בו בדיון הקודם.

<שרית זוכוביצקי-אור: עכשיו אנחנו מסדירים את אופן הפעולה של בעלי רישיונות הייצור, דהיינו כל דגם רכב, שבעל רישיון הייצור מבקש לייצר, אנחנו בודקים אותו מראש.

<שרית זוכוביצקי-אור: הפרוצדורה היא למעשה: בדיקת תכניות ייצור שזה שרטוטים, נתונים טכניים על הרכב, --

<אבנר פלור: מפרטים טכניים.

<שרית זוכוביצקי-אור: --מפרטים טכניים על הרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחר כך אנחנו בודקים אבטיפוס, ותכף אתייחס למה זה "אבטיפוס", ואולי נציע לעשות איזו הגדרה ל"אבטיפוס" כדי שזה יגדיר בדיוק מה זה.

<איתי עצמון: אני חושב שזה רצוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו בודקים את המסמכים הטכניים ואת האבטיפוס של דגם הרכב, זאת אומרת זה ממש פרוטוטייפ, ממש בודקים דוגמה כזו, ואנחנו מאשרים לייצור את דגם הרכב הזה, כאשר הרעיון הוא שאחרי שאנחנו נתנו אישור לייצור דגם הרכב כמובן שהאישור הזה יופיע ברישיון הייצור והיצרן יצטרך לייצר בצורה סדרתית בדיוק את דגם הרכב שאנחנו אישרנו, ולא ימינה ולא שמאלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: את הפרוצדורה הזאת של קבלת אישור לייצור דגם הרכב אנחנו מסדירים בסעיף 20.

<איתי עצמון: האם יש לכם הצעה להגדרת המונח "אבטיפוס"?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: מכיון שהוגדר "דגם", כדאי להגדיר גם מה זה "אבטיפוס".

<שרית זוכוביצקי-אור: חשבנו על זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אגיד במילה ש"תכנית אבטיפוס" או "תכנית לייצור אבטיפוס" זה מונח שאנחנו משתמשים בו בתקנות התעבורה כתנאי לרישום רכב, אבל אנחנו שמענו את ההערה הזאת וחשבנו שראוי להגדיר "אבטיפוס" גם בחוק הזה – לא "תכנית אבטיפוס" אלא את ה"אבטיפוס" עצמו.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים את ההגדרה הבאה: "'אבטיפוס' – דגם ראשון של רכב או מוצר תעבורה המשמש בסיס לייצורם".

<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, אנחנו מדברים על הפרוטוטייפ.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, זה מונח מילוני.

אבישי ברוורמן: התייחסויות?

אבישי ברוורמן: יש הערות?

<איתי עצמון: "המשמש בסיס לייצורו".

<שרית זוכוביצקי-אור: זה "לייצורם", כי אנחנו מדברים על זה גם בייצור מוצרי תעבורה, וזו הגדרה שתשמש את שניהם.

<יערה למברגר: "לייצורו".

<שרית זוכוביצקי-אור: או "לייצורו" מבחינת עברית.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: איתי, אתה רוצה לפתוח בהערה שלך?

אבישי ברוורמן: קודם אחרים, ואתה תוסיף.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, בבקשה.

<אהוד שניידר: יש מספר הערות.

<אהוד שניידר: הערה אחת: בסעיף 20(א)(3) כתוב "עומדים בדרישות של מפרט, בדרישות של איכות ובטיחות, ובכל דרישה אחרת שקבע השר".

<אהוד שניידר: "מפרט" הוא דבר שמוגדר בחוק.

<אהוד שניידר: "דרישות של איכות ובטיחות" הן לא דבר שמוגדר בחוק, ו"כל דרישה אחרת שקבע השר" – אנחנו היינו רוצים שיהיה ברור שגם את הקביעות של איכות ובטיחות השר יקבע.

<אהוד שניידר: הערה שנייה היא רק הערה טכנית.

<אהוד שניידר: ההגדרה של "מעבדה מוסמכת" שונתה ל"מעבדה מוסמכת לרכב", אז צריך להוסיף את המלה "רכב".

אבישי ברוורמן: היא מעבדה מוסמכת לרכב.

<אהוד שניידר: אתם תיקנתם את ההגדרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

אבישי ברוורמן: זו הערת נוסח.

<אהוד שניידר: הערה נוספת – בסעיף 20(א(5) כתוב "אם מדובר בייצור של דגם רכב המיוצר גם במדינת חוץ".

<אהוד שניידר: אני חושב שההגבלה למדינת חוץ היא מיותרת.

<אהוד שניידר: יכול להיות שיש יצרן ישראלי שמתקשר אם יצרן ישראלי אחר שייצר עבורו את הרכב.

<אהוד שניידר: אז "מדינת חוץ" עצמה זה מיותר.

<אהוד שניידר: זה יכול להיות גם יצרן ישראלי, וזה לא חייב להיות יצרן שהוא במדינת חוץ.

<שרית זוכוביצקי-אור: מה זאת אומרת "יצרן שמייצר"?

<שרית זוכוביצקי-אור: מי שמייצר הוא בעל רישיון הייצור.

<אהוד שניידר: זה נכון.

<אהוד שניידר: כמו שכתוב פה שאתם יוצאים מתוך נקודת הנחה - - -

<שרית זוכוביצקי-אור: מעסיק קבלני משנה?

<שרית זוכוביצקי-אור: יצרני משנה?

<אבנר פלור: לא.

<אבנר פלור: בכל מקרה הם צריכים להיות עם רישיון ייצור.

<אהוד שניידר: אבל, כמו שיש יצרן ממדינת חוץ שיכול לתת רישיון ליצרן ישראלי לייצר דגם רכב, יכול להיות גם יצרן ישראלי שייתן רישיון ליצרן ישראלי אחר לייצר על-פי אותו דגם.

<אבנר פלור: יש לך דוגמה?

<שרית זוכוביצקי-אור: אתה מדבר על זכויות יוצרים?

אבישי ברוורמן: אבנר, תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נופלים פה.

אבישי ברוורמן: תן דוגמה אחת.

<אהוד שניידר: דוגמה: אם יש יצרן ישראלי שמייצר נגררים ויש לו רישיון לייצר נגררים, והוא מתקשר עם יצרן ישראלי אחר שייצר גם הוא את אותם נגררים, אין שום סיבה למנוע את זה ממנו.

<אבנר פלור: אני לא מבין את זה.

אבישי ברוורמן: אם אתה לא מבין, אנחנו עדיין לא מבינים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הרישיון לא ניתן להעברה.

אבישי ברוורמן: תצאו החוצה ותבררו את זה.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין.

יצחק וקנין: העניין פשוט.

יצחק וקנין: אני חושב שהוא סתם מסבך את העניין.

יצחק וקנין: מי שיש לו רישיון ייצור והוא בעל רישיון, נגמר העניין.

יצחק וקנין: זה לא משנה כבר איפה הוא יעשה את זה.

<אבנר פלור: נכון.

יצחק וקנין: אם יש לו רישיון, אז יש לו רישיון.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, ובראשון יש לו אישור לייצר דגמים.

<אהוד שניידר: אבל זה לא חייב להיות מיצרן חוץ.

<אהוד שניידר: זה יכול להיות גם מיצרן ישראלי.

<אהוד שניידר: אתם יוצאים מתוך הנחה - - -

יצחק וקנין: סליחה.

יצחק וקנין: אם יש לו רישיון, נגמר הסיפור וזה לא משנה איפה הוא: חוץ, פנים.

יצחק וקנין: יש לו רישיון – נגמר העניין.

יצחק וקנין: למה לסבך את החיים?

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, ואנחנו מסכמים.

<אהוד שניידר: ברשות אדוני, הערה אחרונה: בסעיף (ג) כתוב שהאישור יהיה לשנה אחת בלבד.

<אהוד שניידר: אין סיבה להגביל את זה לשנה, מפני שבתהליך של מחקר ופיתוח עד שמגיעים לדגם הזה לוקח הרבה זמן.

<אהוד שניידר: אם אתם מגבילים אותו אחר כך לשנה, צריך לפחות לשלוש שנים.

<אבנר פלור: אני אסביר.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, בדיון הקודם בעצם בעקבות הבקשה שלך גם כן אנחנו הארכנו את תוקף הרישיון משנתיים לשלוש שנים, אבל מה שקורה הוא שכל רכב כזה שיוצא מהמפעל יוצא עם הוראת רישום, בעצם תעודת הלידה של הרכב, ואחד הנושאים שאנחנו בודקים מדי שנה זה את עמידתו בדרישות העדכניות, ולכן זו שנה קלנדרית: מה-1 לינואר עד ה-31 לדצמבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: כמו רכב מיובא.

<אבנר פלור: זה כמו רכב מיובא.

<אבנר פלור: לכן, המקרה הזה פה מתייחס לנקודה הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון.

אבישי ברוורמן: קודם כל רציתי לדעת מהי התייחסות משרד התחבורה להערה שנשמעה כאן לגבי פסקה (3) לסעיף קטן (א) – הוכחה כי "אבטיפוס של דגם הרכב שאותו הוא מבקש לייצר.

אבישי ברוורמן: ..

אבישי ברוורמן: עומדים בדרישות של מפרט, בדרישות של איכות ובטיחות, ובכל דרישה אחרת שקבע השר".

אבישי ברוורמן: האם יש צורך אולי לכתוב "בדרישות של איכות ובטיחות כפי שקבע השר"?

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר.

<יערה למברגר: להוריד את המלים "ובכל דרישה אחרת", כלומר ייאמר: "דרישות של איכות ובטיחות שקבע השר".

<איתי עצמון: "ובכל דרישה אחרת".

אבישי ברוורמן: אוקיי, להוריד אותם.

<איתי עצמון: יש לי הערה לגבי הסיפא של פסקה (3).

<איתי עצמון: הסיפא מסמיכה את המנהל לדרוש מהמבקש להציג אישור ממעבדה מוסמכת.

<איתי עצמון: השאלה היא: באלו מקרים יידרש אותו אישור?

<איתי עצמון: באלו נסיבות?

<איתי עצמון: מה גדר שיקול הדעת במקרה הזה?

<איתי עצמון: האם תמיד יידרש אישור כזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: הסיטואציה היא שככלל צריך אישור מעבדה מוסמכת.

<שרית זוכוביצקי-אור: דווקא הסיטואציה הרווחת היא לא לבקש אישור ממעבדה מוסמכת.

<שרית זוכוביצקי-אור: ההערה הזאת נשמעה, ואחרי ששקלנו את ההערה הזאת אנחנו חושבים לקבוע שתמיד צריך אישור מעבדה מוסמכת ויהיו מקרים שלא יהיה צריך.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבנר, תיתן דוגמא.

<אבנר פלור: כלומר, הכלל יהיה שתהיה חובה.

<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק, להפוך את הסדר.

<איתי עצמון: למה בעצם תמיד?

<איתי עצמון: מה הסיבה לכך שתמיד יידרש אישור?

<אבנר פלור: המעבדה המוסמכת בעצם מפקחת על המפעל, והיא בעצם בודקת ורואה שתהליך הייצור הסדרתי והשוטף הוא בהתאם לדגם האבטיפוס.

<אבנר פלור: היא, בעצם, גם בודקת את הציוד, המכשור וכוח-האדם של אותו מפעל מבחינת הרמה הכללית.

<אבנר פלור: לכן, מעבדה מוסמכת בכל מקרה אמורה להיות, והיא בעצם מפקחת על המפעל.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, מה שאנחנו מבקשים פה גם הוא שבנוסף לזה המעבדה גם תאשר את האבטיפוס עצמו, בעצם היא מאשרת את האבטיפוס שעל פיו מאושרים כל הדגמים הבאים מבחינה זו.

<שרית זוכוביצקי-אור: הייצור הסדרתי.

<אבנר פלור: הייצור הסדרתי.

<אבנר פלור: אבל, כמו ששוחחנו בנושא זה, יכול להיות גם מצב שאנחנו, מבחינתנו, לא כל ייצור של אבטיפוס יצטרך את אישור המעבדה.

<אבנר פלור: למה אני מתכוון?

<אבנר פלור: אתן דוגמה כללית, ותמיד אני נותן דוגמאות, של וו גרירה.

<אבנר פלור: אם אני מתקין את זה בתוצר רכב מסוים ויש לי כבר את כל המפרט ואופן ההתקנה והכל, אז אני לא צריך תעודת מעבדה לכל רכב ורכב; עשיתי לרכב אחד – ואז הוא מייצר את זה לגבי כל הדגמים.

<אבנר פלור: לכן, חשוב שלשר תהיה האפשרות לתת את ההחרגה הזאת.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא לשר – למנהל.

<אבנר פלור: סליחה.

<אבנר פלור: זה: למנהל.

<איתי עצמון: מה ההצעה שלכם?

אבישי ברוורמן: מה הצעת הנוסח?

אבישי ברוורמן: מה אתם מציעים?

<שרית זוכוביצקי-אור: אקריא נוסח טיפה שונה של סעיף (3), ואולי אקריא זאת באופן מלא.

<איתי עצמון: אני מציע שפשוט תאמרי מה העיקרון.

<שרית זוכוביצקי-אור: העיקרון יהיה שהמבקש לקבל אישור דגם יידרש להציג אישור מעבדה מוסמכת לרכב לצורך הוכחת עמידתו של הרכב בדרישות כאמור, והמלים "המנהל רשאי לדרוש מהמבקש" יימחקו, ואז זה יהיה חלק מרשימת התנאים.

<שרית זוכוביצקי-אור: ואז, אני מציעה להוסיף סעיף פטור: "המנהל רשאי לפטור מבקש מהצגת אישור מעבדה מוסמכת כאמור אם שוכנע כי בידיו מידע מספיק בדבר עמידת הרכב בדרישות כאמור".

<לאה ורון: אולי אפשר לקבל את הנוסח לטובת חברי-הכנסת, ואנחנו נצלם אותו?

<איתי עצמון: יש לכם נוסח כתוב?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה בכתב יד.

<לאה ורון: גם כתב יד זה בסדר, אבל שפשוט יראו.

יצחק וקנין: העיקרון ברור.

אבישי ברוורמן: העיקרון ברור.

אבישי ברוורמן: שרית, אנא קראי עוד פעם כדי שאיתי יוכל לרשום.

<שרית זוכוביצקי-אור: "המנהל רשאי לפטור מבקש מהצגת אישור ממעבדה מוסמכת כאמור אם שוכנע כי בידיו מידע מספיק בדבר עמידת הרכב בדרישות כאמור".

אבישי ברוורמן: אוקיי, מקובל.

<שמואל השמשוני: אני שמואל השמשוני.

<שמואל השמשוני: יש לי שאלה: במקרה והרכב, שאותו רוצים לייצר, קיבל אישורים מהאיחוד האירופי, זאת אומרת יש לו אישור ייצור מגוף אירופאי שהתקינה שלנו עומדת לפיהם, האם זה יחסוך ממנו את המעבדה המוסמכת או שהוא יצטרך עוד פעם לעשות את כל ההליך?

<אבנר פלור: אתה נכנס לפרטים עצמם.

<אבנר פלור: אם זה תהליך של ייצור שגם מבוצע בארץ בנוסף למה שבאירופה, אנחנו כן מסתמכים על בדיקות שנערכו באירופה, אבל זה מקרה פרטי ופרטני.

<שמואל השמשוני: את התקינה אנחנו לקחנו מאירופה, והשאלה היא האם גם לגבי הוראות הייצור.

<אבנר פלור: אנחנו מדברים פה על הייצור המקומי, ומה שאתה מדבר זה על נושא ייבוא.

<שמואל השמשוני: לא.

<שמואל השמשוני: אני מדבר על נושא של ייצור.

<אבנר פלור: אמרתי, ואני שוב חוזר ואומר: ישנם מקרים, שבהם בדיקות שמבוצעות במעבדות אירופאיות, אנחנו כן מקבלים אותם בתהליך עצמו, אבל אי-אפשר לכתוב כל דבר כזה בחוק.

<אבנר פלור: זה בתהליך עצמו של אם זה תקנות ואם זה הוראת נוהל, אבל אי-אפשר להיכנס לפרטים בחוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: שוב, יש לו סמכות פטור, במקרה שיש לנו את המידע הדרוש.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה, בדיוק, הנושאים האלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אל תשכח שאבטיפוס זה דגם שיוצר פה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין פרידמן, אחרי זה עורך-הדין עצמון ואני רואה גם את עורך-הדין שניידר.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב-ראש, למרות שאין כאן היבט צרכני ישיר, ברשותכם, --

אבישי ברוורמן: כולם רוצים את התשומה שלך לכל דבר מהבנתך כי רבה.

<זאב שמואל פרידמן: תודה.

<זאב שמואל פרידמן: --נדמה לי שיש כאן איזה מין gap כאן שכדאי לכסות אותו.

<זאב שמואל פרידמן: אנחנו מבקשים מהיצרן להוכיח שהאבטיפוס של דגם הרכב, שאותו הוא מבקש לייצר, או שינוי עומדים בדרישות של מפרט וכיוצ"ב.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שאחד הדברים שהוא צריך להוכיח הוא שיש לו יכולת לייצר את הדגמים או את הרכב עצמו בהתאם לאותו אבטיפוס כפי שהוא אושר, ולמעשה זה מובלע באיזה סעיף שאומר "המנהל רשאי לדרוש מהמבקש להציג אישור מעבדה לצורך הוכחת עמידתו של הרכב בדרישות".

<איתי עצמון: הוא לא יהיה רשאי.

<איתי עצמון: עכשיו הוא מחויב להציג.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר שגם עם השינוי זה אומר שכאילו בנקודת זמן מסוימת השר רשאי לבצע בקרה לעניין.

<זאב שמואל פרידמן: זה ברור, וזה goes without saying.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שצריך לומר, באופן מפורש, שבין הדברים שהוא צריך להוכיח זה שיש לו את היכולת לייצר בהתאם לאבטיפוס.

<זאב שמואל פרידמן: זה מאד נהוג ומקובל באותם מקומות שבהם יש דרישות בטיחות כמו למשל בתקינה, שבה יש דברים שבהם באים ודורשים מבן-אדם "תוכיח שיש לך, למשל, את מערכת ה-ISO שמאפשרת לך ליצור מערכת שהיא מייצרת בדיוק בהתאם לאותו מדגם שמסרת לבדיקה וכיוצ"ב".

<איתי עצמון: פסקה (2) לא נותנת מענה?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא פסקה (2).

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, סעיף 18 מבטיח את יכולת הייצור.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, מבחינתנו, אנחנו נותנים אישור דגמים למי שיש לו יכולת ייצור, ויכולת הייצור זה המבנה, המקום והמהנדס שעומד לרשותו והסדרי הפיקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, כל אלה נועדו להבטיח שפס הייצור יהיה לפי האבטיפוס.

<זאב שמואל פרידמן: שרית, למרות מה שאת אומרת, נדמה לי שהיה ראוי והיה רצוי להוסיף גם את הפסקה הזאת כדי לוודא שזה אחד התנאים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבל, זה כתוב ב-18(4).

<שרית זוכוביצקי-אור: תקרא.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה בדיוק זה.

<זאב שמואל פרידמן: שוב, זה לא הסדרי הפיקוח.

<זאב שמואל פרידמן: צריך להוכיח.

<שרית זוכוביצקי-אור: אין דרך.

<שרית זוכוביצקי-אור: הפועלים עושים פה פעולת ייצור, ומישהו מפקח שזה לפי האבטיפוס.

<זאב שמואל פרידמן: אני לא יודע במה אני צריך ואיזה מערכות יהיו שם.

<זאב שמואל פרידמן: לא מספיק לי שיש לו מערכות פיקוח.

<זאב שמואל פרידמן: אני צריך להוכיח יכולת מוכחת.

<שרית זוכוביצקי-אור: מה זה "יכולת מוכחת"?

<זאב שמואל פרידמן: את התוצאה אני צריך.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: היכולת המוכחת זה מקום, מבנה, ציוד, הסדרי פיקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: אין יותר מזה.

<זאב שמואל פרידמן: אם זה מספק אתכם, זה בסדר.

<יערה למברגר: יש גם את הסעיפים הבאים.

<יערה למברגר: זה העניין של אישור הדגם לאבטיפוס.

<יערה למברגר: הסדרת ייצור רכב, כמו שגם ראינו אגב בחוק הטיס, מורכבת מכמה חלקים.

<יערה למברגר: זה החלק של הדגם ושל האבטיפוס.

<יערה למברגר: אתה מדבר על ההמשך, על הייצור במפעל עצמו.

<יערה למברגר: תסתכל גם על סעיף 21, על הסעיפים של ההמששך, זאת אומרת יש כן את המשך החיים.

<יערה למברגר: זה השלב הראשוני באמת עם הדגם והאבטיפוס, ואחר כך יש את הייצור עצמו.

<זאב שמואל פרידמן: בסדר.

<זאב שמואל פרידמן: אמרתי שמבחינתי זה פחות קריטי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אומרת שרישיון הייצור נועד להבטיח תנאי יכולת ייצור.

<איתי עצמון: בעיניי, זה בסדר.

אבישי ברוורמן: בסדר?

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: איתי, הערות.

<איתי עצמון: יש לי עוד שתי הערות קטנות.

<איתי עצמון: לגבי פסקה (4), האומרת "הוא הוכיח למנהל כי ביכולתו לתת שירותי תחזוקה לרכב", אני חושב שצריך להגיד "לדגם הרכב".

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: הערה או שאלה נוספת לגבי סעיף קטן (ג) הוספתם על תוקף האישור לייצור דגם – אני מבין שהאישור הזה ניתן לשנה שמתחילה ב-1 בינואר עד ה-31 בדצמבר.

<איתי עצמון: מה אם ניתן רישיון לייצור רכב ושיווקו באמצע השנה?

<עוזי יצחקי: אז זה יהיה עד סוף השנה.

<יערה למברגר: זה עד סוף השנה.

<יערה למברגר: זה לא יהיה שנה שלמה.

<יערה למברגר: זה יהיה עד סוף שנה, ואז זה יטפס ויהיה כל פעם מינואר.

<שרית זוכוביצקי-אור: רק אסביר: אין התאמה מלאה בין תוקף רישיון הייצור לבין האישור.

<שרית זוכוביצקי-אור: האישור הוא אישור קלנדרי בגלל שינויים בתקינה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כמובן שגם אם יש דגם אבטיפוס בתוקף ורישיון הייצור לא בתוקף, אי-אפשר לייצר לייצר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, ללא רישיון ייצור בתוקף אי-אפשר לייצר.

<איתי עצמון: הסיבה לכך שתוקף האישור מוגבל לשנה היא דרישות בין-לאומיות?

<איתי עצמון: תקינה בין-לאומית?

<שרית זוכוביצקי-אור: התאמת הדגם אכן לתקינה המעודכנת.

<אהוד שניידר: לא.

<אהוד שניידר: אבנר, אני גם לא הבנתי את ההערה שלך ביחס לסעיף (ג), מפני שגם כשיש תקן חדש באירופה, אז יש תקופת מעבר עד התקן נכנס לתוקף.

<אהוד שניידר: זאת אומרת, דגמי רכב שתוכננו לפני כניסת התקן החדש – יש זמן שממשיכים לייצר אותם, שלוש שנים לפחות, --

<שרית זוכוביצקי-אור: זה אישור מחודש.

<אבנר פלור: נכון.

<אבנר פלור: זה כמו הגבלה של הוראת רישום.

<אהוד שניידר: -- ומותר למכור אותם.

<אהוד שניידר: אבל, לפי מה שאתם כותבים פה, היצרן הישראלי מופלה לרעה יחסית ליצרן האירופאי.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: למה?

<אבנר פלור: לא, ממש לא.

<אהוד שניידר: מפני שהרישיון שלו יוגבל לשנה אחת.

<אבנר פלור: אסיר עוד פעם.

<אבנר פלור: אני עושה את ההקבלה להוראת רישום שהיבואנים מקבלים.

<אבנר פלור: הוראת הרישום מתקבלת לשנה.

<אבנר פלור: התנאי להנפקת הוראת הרישום זה עמידה בדרישות התקינה העדכנית.

<אבנר פלור: אני עושה אנלוגיה לגבי ייצור רכב מקומי.

<אבנר פלור: אני לא בא להחמיר אתו, אני לא בא לדרוש ממנו דרישות שעדיין באירופה לא קיימות – ממש לא – בתהליך עצמו.

<אהוד שניידר: אבנר, סליחה, אבל, לדעתי, זה לא אותו דבר.

<אהוד שניידר: נניח שיצרן רכב ישראלי השקיע שנתיים ופיתח דגם מסוים והוא עומד בתקינה הישראלית והוא התחיל לייצר ביוני של שנה מסוימת.

<אהוד שניידר: באוגוסט אותה שנה השתנתה התקינה הישראלית באיזו שהיא סיבה או החמרתם את דרישות התקינה.

<אהוד שניידר: האם עכשיו, ב-1 בינואר, הרישון שלו יפסיק והוא יצטרך להתאים את אותו דגם להחמרה בתקינה החדשה?

<אהוד שניידר: בעיניי, זה לא סביר, וגם באירופה זה לא מהש נדרש מיצרני רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר.

<שרית זוכוביצקי-אור: הדרישות הקונקרטיות שמתחדשות כל שנה לא כתובות פה, זאת אומרת גם אצל יבואני הרכב הדרישות מתחדשות מדי שנה ונכון שיש את הפרוצדורה של דגם ממשיך.

<שרית זוכוביצקי-אור: המשמעות היא שניתן יהיה לחדש באופן קל יותר את הוראת הרישום לשנה הבאה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אותו הדין יחול פה.

<אהוד שניידר: אז אתם חייבים לעגן את זה בחוק, אחרת אתם - - -

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שליטה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שבסוף השנה אנחנו נוכל לבדוק לשנה הבאה בהינתן אישור מחדש לשנה שאחרי.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה בדיוק כמו ברישיון רכב.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, אתה יכול לעזור לי במחלוקת הזאת?

<איתי עצמון: אני מנסה לשמוע את תגובת משרד התחבורה לראות האם יש טעם באמת בהערות.

<איתי עצמון: אני מבין שאתם אומרים שהתוקף של האישור הזה הוא בכל מקרה לשנה קלנדרית אחת החל מה-1 בינואר.

<שרית זוכוביצקי-אור: ואז אנחנו בודקים את עצמנו בסוף השנה.

<איתי עצמון: בכל סוף שנה אתם רוצים לבדוק אם לחדש את האישור, אבל בעצם אין בכך כדי לגרוע מתוקף הרישיון לייצור רכב ושיווקו.

<איתי עצמון: מדובר רק לגבי --

<שרית זוכוביצקי-אור: הדגמים.

<איתי עצמון: --אישור דגם מסויים.

<לאה ורון: קבלת האישור כרוכה באגרה כלשהי?

<אבנר פלור: של אבטיפוס?

<אבנר פלור: – כן.

<לאה ורון: מה גובהה בערך?

<אבנר פלור: העלות שלה?

<אבנר פלור: – זה תלוי בסוג הרכב, ואם זה פרטי או מסחרי.

<לאה ורון: בין לבין מה הם הסכומים?

<עוזי יצחקי: כמה מאות.

<אבנר פלור: לא.

<אבנר פלור: נדמה לי שזה בין 150 שקלים ל-200 ומשהו שקלים.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש פה סעיף שמסמיך את השר, בהסכמת שר - - -

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אם אפשר, יש לי רק הערה.

<אבנר פלור: בסעיף 20(א)(3) רוצים לבטל את "ובכל דרישה אחרת שקבע השר", ובמחשבה שנייה הפסקה הזאת לא סתם נכתבה כאן במסגרת הסעיף הזה.

<אבנר פלור: לדעתי, כן צריכים אותה, כי יכולים להיות גם מקרים שבהם אנחנו קובעים דרישות מסוימות שהן לא קשורות לאיכות ובטיחות, אבל בכדי לבדוק ולוודא את תהליך הייצור של המפעל.

<אבנר פלור: יש פה מקרים שאנחנו כן מבקשים, וחשוב שזה יהיה.

<שרית זוכוביצקי-אור: עדיין יקבע אותן השר.

<אבנר פלור: כן, עדיין יקבע אותן השר, אבל זה חשוב.

<קריאה: איזה דרישות?

<אבי גונן: אני אבי גונן, מהנדס ראשי לרכב.

<אבי גונן: לא כל אחד יכול להצהיר על עצמו שהוא יצרן.

<אבי גונן: הוא צריך שיהיו לו יכולות: יכולות עם ניסיון, ניסיון מוכח וגם יכולת הנדסית לייצר את זה.

<אבי גונן: once שהוא מוכיח לנו שיש לו את היכולות לייצר וגם מראה לנו, אנחנו נותנים לו את האישור.

<אבי גונן: הדרישות הנוספות, שאבנר אומר ומציג אותן, הן בעצם אותן דרישות שלפעמים אנחנו דורשים שגם חברות הביטוח בודקות את האיכות.

<אבי גונן: בעצם, אלה דרישות שקיימות בנוהל.

<יערה למברגר: אבל מה לא קשור לאיכות ובטיחות?

<יערה למברגר: אם אתה אומר "בודקות את האיכות", זה עדיין אותו עולם תוכן.

<אבי גונן: כן, אבל יכול להיות אדם שי שלו איכות אבל אין לו כושר הנדסי לייצר רכב.

<אבי גונן: אין לזה קשר לנושא הזה.

<אבי גונן: מה שעורך-הדין פרידמן העיר נכון.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, תציע את הניסוח.

<איתי עצמון: אני חושב שאם אנחנו נכתוב "בדרישות שקבע השר ובכלל זה בדרישות של איכות ובטיחות", יהיה ברוש שסמכות השר לקבוע בתקנות דרישות לא רק בנושא איכות ובטיחות תהיה מעוגנת בחוק אבל הוא יוכל להתייחס במסגרת אותן תקנות גם לדרישות של איכות ובטיחות.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם כך, נוסח סופי הוסכם?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר, נכנסת בדיוק לזכות ההצבעה.

<איתי עצמון: האם יש צורך לשנות את סעיף קטן (ג) – בעצם: אישור לייצרו דגם רכב ניתן לשנה?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר במקום "יהיה" לכתוב "ינתן".

<איתי עצמון: לא.

<איתי עצמון: בעצם, התוקף שלו יהיה לפחות משנה, אם רישיון לייצור רכב ושיווקו ניתן באמצע השנה.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מה שאמרתי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה שני דברים נפרדים.

<שרית זוכוביצקי-אור: רישיון לעסוק בייצור תמיד צריך להיות בתוקף, זאת אומרת ברגע שרישיון הייצור לא בתוקף – גם אם יש דגמים בתוקף - - -

<קריאה: בסדר.

<קריאה: זה הייצור.

<קריאה: אנחנו מדברים עכשיו על האישור.

<איתי עצמון: ברור.

<איתי עצמון: אנחנו מדברים על האישור.

<שרית זוכוביצקי-אור: על האישור.

<שרית זוכוביצקי-אור: האישור – תוקף של שנה.

<יערה למברגר: לדעתי, לא צריך לשנות את הנוסח, כי הוא אומר שזה עד ה-1 בינואר ולכן לא משנה מתי זה ניתן.

<איתי עצמון: אבל, פשוט אם נצטרך לעשות איזה שהוא שינוי, שהעיקרון יהיה ברור: שזה העיקרון שאתם מבקשים כאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: אוקיי, איתי?

<איתי עצמון: אפשר להצביע פה על השינויים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר, אנחנו מצביעים בעד?

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: בעד – פה אחד

יעקב אשר: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: רבותי, אושר.

אבישי ברוורמן: מה זה?

<איתי עצמון: לא יודע.

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה בדיוק החובות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי שניתן רישיון הייצור ואחרי שאישרנו דגמים לייצור אנחנו רוצים להבטיח שייצור הסדרתי במפעל יהיה: (א) בטיחותי; (ב) בהתאם לאבטיפוס.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, אנחנו רוצים להבטיח פה ייצור סדרתי אחיד ובטיחותי.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, הערות?

<איתי עצמון: רציתי להעיר לגבי התיבה "תנאי ייצור הולמים".

<איתי עצמון: אני לא בטוח שהנוסח הזה מבטא את מה שאתם מבקשים להציע כאן, כי "תנאי ייצור הולמים" יכול לתת לנו איזו שהיא אינדיקציה אולי לתנאי עבודה, ואני לא חושב שלכך אתם מכוונים.

<איתי עצמון: הייתי אולי כותב: "יחזיק מתקנים וציוד מתאימים שנדרשים או לצורך הייצור" או משהו בסגנון הזה, כדי שיבהיר על מה מדובר.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן, על זה אנחנו מדברים.

<שרית זוכוביצקי-אור: המטרה היא להבטיח מתקנים.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין פרידמן, אתה מנענע בראש.

<זאב שמואל פרידמן: הוא מתקרב למה שהתכוונתי למעשה.

<זאב שמואל פרידמן: זה מה הפריע לי.

אבישי ברוורמן: אז אולי תקחו ניסוח כי זו הכוונה אולי בניסוח הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: מה שהוא אמר נכון.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין עצמון, בבקשה תנסח.

<איתי עצמון: אני מציע למחוק את התיבה "תנאי ייצור הולמים" ולכתוב: בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו יקיים במפעל הייצור או יחזיק במפעל הייצור מתקנים וציוד מתאימים הנדרשים לתהליך הייצור או לצורך הייצור.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: תגיד: מתקנים --

<זאב שמואל פרידמן: תהליך הייצור בהתאם לרישיון.

<איתי עצמון: --וציוד מתאימים הנדרשים "לשם הייצור" או "לשם תהליך הייצור".

<שרית זוכוביצקי-אור: תהליך הייצור.

אבישי ברוורמן: "לשם תהליך הייצור".

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<אבנר פלור: לתהליך ייצור.

<איתי עצמון: אני מבין שהכל אמור להיקבע בתקנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אנחנו מאשרים.

אבישי ברוורמן: הלאה לסעיף הבא, סעיף 22.

אבישי ברוורמן: יש הערות.

<עוזי יצחקי: זה כבר קיים היום.

<אריה אשד: אני אריה אשד מאיגוד המוסכים.

<אריה אשד: למה רק למוסכי השירות שלו?

<אריה אשד: למה לא לכל מוסכי השירות המורשים על-ידי משרד התחבורה?

<אבנר פלור: כי פה מדובר בקריאה חוזרת על חשבון היצרן ועל-פי הוראה שלו.

<אבנר פלור: זו קריאה בטיחותית,ואיפה שזה מבוצע – זה איפה שהיצרן בעצם קובע.

<לאה ורון: סדרתית.

<עוזי יצחקי: סדרתית בטיחותית.

<אבנר פלור: סדרתית בטיחותית.

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי צריך להבהיר שזה ללא תשלום, ואז זה יהיה ברור.

<אבנר פלור: זה ללא תשלום.

<עוזי יצחקי: אלא אם כן אתם רוצים לשלם.

<עוזי יצחקי: אם הוא מוכן לספוק זאת, אין בעיה.

<איתי עצמון: אני מציע להוסיף: ללא תשלום.

<חיים פילצר: זה יכול להיות למוסכי השירות המורשים על ידו ולא רק שלו, כי יכול להיות שיש לו שני מוסכים וברחבי הארץ יש עשרה מוסכים.

<חיים פילצר: פה נרשם: "למוסכי השירות שלו".

<חיים פילצר: האם לא כדאי להוסיף "למוסכי השירות המורשים על ידו"?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש הגדרה ל"מוסך שירות".

<אבנר פלור: יש הגדרה.

<עוזי יצחקי: זה לפי הגדרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: תכף אגיד.

<יערה למברגר: מוסך שירות של יבואן.

<יערה למברגר: אולי לומר: מוסך שירות של היבואן, כי יש הגדרה אחרת גם.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא היצרן.

אבישי ברוורמן: מה שאני רק מבקש פה: זה שינוי בתקנות, כן?

<איתי עצמון: "בדרך ובמועד שקבע השר" – מדובר על תקנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: התקנות באישור ועדת הכלכלה, אם אלה תקנות כלליות ולא דבר טכני.

<איתי עצמון: עם השלכה צרכנית חשובה.

אבישי ברוורמן: עם השלכה צרכנית.

אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים פה עכשיו את כל נושא הצרכן.

אבישי ברוורמן: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: שרית נענעה בראש, אז זה בסדר.

<איתי עצמון: מה ההחלטה לגבי מוסכי השירות?

<יערה למברגר: הוא צודק לגבי "מורשים על ידו", כי "שלו" זה כאילו שאלת בעלות, ואני לא בטאוחה שאת רוצה להגיד בעלות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר להעביר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה בסדר גמור.

<איתי עצמון: אם כך" "המורשים".

<איתי עצמון: זו הערה נכונה.

<שרית זוכוביצקי-אור: "המורשים על ידו".

אבישי ברוורמן: אז ההערה מתקבלת?

<איתי עצמון: יתווסף כמובן שמדובר על טיפול ללא תשלום.

אבישי ברוורמן: איתי, אתה בשליטה?

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו, חבר הכנסת אשר וחבר הכנסת ברוורמן, מאשרים.

<אבנר פלור: ברגע שהרכב עצמו יוצא מהמפעל בתהליך עצמו, הוא צריך להיות מסומן, אם זה בתוצר היצרן, בשם היצרן וכל מיני נתונים טכניים שלו בטבלת הזיהוי ובכל סימון אחר.

<אבנר פלור: בעצם, זה נמצא וקיים היום.

אבישי ברוורמן: אין בעיה.

אבישי ברוורמן: יש הערה?

אבישי ברוורמן: מר שמשוני, בבקשה.

<שמואל השמשוני: אין סימון בין-לאומי ביחס למוצר?

<אבנר פלור: אנחנו נתבסס על סימונים בין-לאומיים ועל מה שקיים.

<אבנר פלור: אנחנו לא נמציא המצאות ישראליות ייחודיות – זה כן.

<שמואל השמשוני: זאת אומרת, לפי החוק פה הוא יכול לסמן מה שהוא רוצה.

<אבנר פלור: אבל, זה ייצור בארץ, אז צריכים להוציא איזו שהיא הוראת נוהל או תיקון תקנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: השר יקבע.

<אבנר פלור: השר יקבע.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אושר.

<שרית זוכוביצקי-אור: פה ברחו המלים.

אבישי ברוורמן: העברית לא כל כך צחה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר למחוק את המלים "ואם הוא שיווק".

אבישי ברוורמן: קודם כל, חסרים פה פסיקים.

<שרית זוכוביצקי-אור: פסיקים, וצריך לעשות הבהרות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר.

אבישי ברוורמן: צריך איזה עורך לשוני.

<יערה למברגר: זה נכתב עם התוספת ללא שזה עבר ניסוח.

אבישי ברוורמן: אבל, קודם כל תוכן – סעיפים (א), (ב) ו-(ג).

<שרית זוכוביצקי-אור: אסביר את הסעיף.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, זו ההוראה המשלימה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כשאנחנו נותנים רישיון וקובעים תנאים לקבלת הרישיון ותנאים לקבלת אישור הדגם, אנחנו רוצים להבטיח שבעל הרשיון יתנהל לפי הכללים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו התחלנו לקרוא את פרק החובות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אומרת שכאשר יופרו החובות האלה, חלקם יאפשרו כמובן התליית רישיון או נקיטת צעדים מנהליים רגילים וחלקם יאפשרו – ואנחנו נגיע לזה בפרק העיצום הכספי – הטלת עיצום כספי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לאכוף, בצור היעילה, את החובות האלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן, הן כתובות בצורה מאד ברורה מהי החובה הקונקרטית, כדי שאנחנו נוכל אחר כך: אנחנו רוצים שזו כמובן תהיה החובה, ולדעתנו זו חובה מהותית, שהייצור יהיה לפי האבטיפוס, וכדי שנוכל לאכוף.

<שרית זוכוביצקי-אור: שוב, זו הוראה מהותית שמחייבת את בעל הרישיון לייצר במפעל שלו כלי רכב מדגמים שאנחנו אישרנו אותם.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לאפשר למנהל להפסיק את הייצור, אם יוצרו במפעל כלי רכב לא לפי האבטיפוס, וכמובן לנקוט בפעולות לגבי רכב שיוצר לא לפי האבטיפוס ולא לפי התכנית שאושרה אם הרכב כבר נמכר, זאת אומרת שווק.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, זה הפסקת הייצור במפעל ונקיטת פעולות לגבי רכב שנמכר ולא יוצר לפי האבטיפוס.

<זאב שמואל פרידמן: מה קורה אם יש רכב שנמכר ולא ניתן להתאמה?

<קריאה: איך אפשר למכור רכב שלא אושר?

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מגלים את זה בדיעבד.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא עשה מה שרצה ולא - - -

<אבנר פלור: אולי רק אוסיף לגבי סעיף (ג), שזה היה בעקבות הערה שלכם, איגוד המוסכים, בנוגע לשאלה מה קורה במקרים שזה לא נקרא:

<אבנר פלור: recall בטיחותי ומה אתם מתייחסים.

<אבנר פלור: בעקבות ההערה שלכם הכנסנו את הסעיף הזה, כשיש לנו מקרים בהם הרכב הוא לא לפי תכנית הייצור או לא לפי המפרט שהיצרן בעצם תכנן אותו, ואז בעצם אנחנו נותנים לנו את ההסמכה פה, למנהל.

<איתי עצמון: הסיטואציה כאן מאד דומה לסיטואציה שכרגע דנו בה בסעיף 22, והשאלה היא האם לא צריך להתאים את ההסדר שקבענו בסעיף 22 לסעיף 24(ג).

<איתי עצמון: מדובר גם על הזמנת בעל הרכב לצורך תיקון הרכב והתאמתו לתכנית הייצור.

<איתי עצמון: אם אני מבין, מדובר על פעולה ללא תשלום.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<איתי עצמון: אז צריך להוסיף גם את זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: נוסיף.

<זאב שמואל פרידמן: מה קורה כשזה לא ניתן לתיקון, כשהשינויים הם כאלה שהוכנסו שם מכלולים שאינם ניתנים לתיקון?

<אבנר פלור: במסגרת ההגדרה של האחריות, גם אפשר להחליף רכב.

<זאב שמואל פרידמן: אז, לפי זה צריכים להסמיך את המנהל לנקוט גם בצעדים הדרסטיים יותר, זאת אומרת: "ורשאי הוא להורות".

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: מר פרידמן, נקודה טובה מאד.

<איתי עצמון: איך אתם מבקשים לעגן את התיקון הזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון או החלפת הרכב.

<זאב שמואל פרידמן: לרבות.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש הגדרת אחריות, ושם אנחנו נותנים זאת.

<איתי עצמון: נכון.

<שרית זוכוביצקי-אור: אז אפשר לעשות פתרון דומה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם אי-אפשר לתקן, אז שיחליף.

<יערה למברגר: זהו.

<יערה למברגר: גם באחריות התייחסנו לתיקון או החלפה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כשאני חושבת על זה, לפעמים אנחנו מגלים, נניח, שמישהו מייצר רכב שלא לפי התכנית אושרה, והוא למעשה מפסיק לייצר את הרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: אז אולי זו אפשרות של פיצוי במקום החלפה.

<איתי עצמון: אולי אתם רוצים לומר: "לשם התאמת הרכב לתכנית הייצור בהתאם לאחריות", ואז בעצם אנחנו כוללים את כל המקרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: המלה "אחריות" פה לא מתאימה, כי זו לא אחריות לתקינות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, בעצם, אתה מכרת לו.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא ייצר רכב בניגוד לתנאי הרישיון ובניגוד לדגם, ולא תמיד אפשר לעשות שינויים ולא תמיד אפשר להחליף רכב ברכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: לפעמים, הוא מפסיק לייצר.

<איתי עצמון: אבל צריך למנוע מצב שבו יטרטרו את הצרכן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני חושבת שצריך לתת את שתי האופציות.

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון הסדרנו, אבל אם לא ניתן לתקן - - -

<יערה למברגר: תיקון, טיפול או החלפה של הרכב כדי להבטיח את תקינותו.

אבישי ברוורמן: יפה, ואם לא הייתה אופציה אחת – אופציה שנייה.

<איתי עצמון: אם לא ניתן לתקן, יוחלף הרכב ללא תשלום?

<שרית זוכוביצקי-אור: החלפה או פיצוי, כי לפעמים הם מפסיקים את הייצור.

אבישי ברוורמן: נכון, או ייצור.

<אהוד שניידר: אני חושב שזה מיותר.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, תכף תקבל את זכות הדיבור.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם הוא לא יכול להחליף והוא מפסיק לייצר, אז מה?

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא מכר לו משהו שלא לפי תכנית הייצור.

<אבנר פלור: אולי יש משהו דומה.

<אהוד שניידר: אני יכול לנסות לעזור.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, בוא ותיתן לנו פתרון חייטי.

אבישי ברוורמן: תתפור את החליפה.

<אהוד שניידר: אם הרכב יוצר בניגוד לדין, שזו בעצם המסקנה שעולה מהסעיף הזה, --

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<אהוד שניידר: --מן הסתם צריך להוריד אותו מהכביש.

<אהוד שניידר: הרי משרד התחבורה לא יאשר לרכב כזה להמשיך לנסוע.

<אהוד שניידר: התוצאות של הורדת הרכב מהכביש הן תוצאות שלא קשורות לחוק הזה, ואני לא חושב שצריך להסדיר אותו.

<אהוד שניידר: זה ביחסים שבין הלקוח לבין היצרן.

<אהוד שניידר: בשביל זה יש את חוק החוזים.

<יערה למברגר: נכון.

<יערה למברגר: אני לגמרי מסכימה עם עורך-הדין שניידר.

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין למברגר, את מסכימה?

<יערה למברגר: אני מסכימה עם עורך-הדין שניידר.

<יערה למברגר: אני חושב שנושא הפיצוי הוא נושא שהוא בעולם האזרחי.

<לאה ורון: למה לא להשיב לצרכן את כספו?

<זאב שמואל פרידמן: זה פתרון קל מדי.

<זאב שמואל פרידמן: אם המנהל הוא זה שלוקח על עצמו את האחריות לפקח, לאשר ולוודא הכול, אם משהו עבר מתחת לעיניים שלו והוא לא עשה כלום, יתכבד לכל הפחות ויורה, ועל אחת כמה וכמה כאשר הוא נוטל ערבויות מראש וכיוצ"ב, ושידאג שהצרן יפוצה.

אבישי ברוורמן: מה הניסוח של פרידמן?

אבישי ברוורמן: מר פרידמן, תן לי את הניסוח.

<איתי עצמון: השאלה היא האם צריך לעגן את זה כאן.

<זאב שמואל פרידמן: בוודאי שכן.

אבישי ברוורמן: מר פרידמן, תן לי את הניסוח.

<יערה למברגר: אבל, המנהל, באופן מסורתי, לא עושה תפקיד כזה.

<יערה למברגר: למנהל אין מומחיות להתעסק בפיצוי.

אבישי ברוורמן: המנהל הלך להיות סמנכ"ל – ייקח עוד את הדבר הזה.

<יערה למברגר: לסמנכ"ל יש מומחיות בתחום שלו.

<יערה למברגר: הוא לא יודע להתעסק בפיצוי.

אבישי ברוורמן: אנחנו קצת דואגים לצרכנים.

<זאב שמואל פרידמן: אני מציע לקבל את ההצעה של - - -

<שרית זוכוביצקי-אור: פיצוי – זה לא טוב.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה רחב מדי.

<זאב שמואל פרידמן: לא.

<זאב שמואל פרידמן: להשאיר - - -

<שרית זוכוביצקי-אור: החזר התמורה?

<זאב שמואל פרידמן: כן, החזר התמורה.

<זאב שמואל פרידמן: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין פרידמן, אנא.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שזו ההצעה שהציע עורך-הדין עצמון לפצל את הסעיף למצב שניתן לתקן ולמצב שלא ניתן לתקן, ורשאי הוא להורות גם על השבת התמורה או החלפת הרכב.

<איתי עצמון: ואם לא ניתן לתקן, יחליפוׂ או ישיב את התמורה?

<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: זו סיטואציה שלא ניתן לתקן.

<זאב שמואל פרידמן: או ישיב או להורות על - - -

<אהוד שניידר: אבל, בשביל מה חוקקתם את חוק החוזים (תרופות)?

<אהוד שניידר: אני לא מבין.

<קריאה: בדיוק.

<אהוד שניידר: זה מייתר את החוק הזה?

<אהוד שניידר: אתם רוצים לעשות חקיקה ספציפית לחוק הזה?

אבישי ברוורמן: מנהלת הוועדה, לאה ורון, שהיה לה שיג ושיח עם משפחתה עם כל הקריו, אומרת לי –

<לאה ורון: פניית ציבור של הוועדה.

אבישי ברוורמן: --שמעבר למשפחתה, פונים לפה אנשים בלי סוף.

אבישי ברוורמן: ף לכן, מעבר לנקודה שיש בסעיף וכו', גם פה שתהיה עוד הנחיה של הממונה.

אבישי ברוורמן: זה רק לחזק.

<לאה ורון: ברור.

<לאה ורון: שיהיו לו את הכלים על מנת לפצות צרכן שקיבל רכב חדש לא תקין.

<קריאה: זה לא מקנה לו כלים לפצות.

<זאב שמואל פרידמן: להורות להשיב.

<לאה ורון: להורות להשיב.

<לאה ורון: כשהוא יפנה למי מהיבואנים, יש להניח שהטיפול, כשיש לו את הסמכויות בחוק, יהיה קצת אחר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא ייבוא.

<שרית זוכוביצקי-אור: שים לב שזה ייצור מקומי.

<לאה ורון: לדאבוננו, אנחנו מקבלים תלונות של ציבור.

<קריאה: איך זה ייאכף?

<לאה ורון: לא ייבוא.

<לאה ורון: זה ייצור.

<אהוד שניידר: סליחה שאני מתערב עוד פעם.

<אהוד שניידר: חובת ההשבה זו חובה שמוסדרת גם היא בדין הכללי.

<אהוד שניידר: כשמדברים על חובת השבה, יש למשל נושא שווי שימוש – האם הוא יהיה רלוונטי או לא יהיה רלוונטי במקרה הזה?

<אהוד שניידר: מדוע להיכנס לדברים האלה, כשהדין הכללי מסדיר את זה?

<אהוד שניידר: אני לא מבין.

<יערה למברגר: זה רק י פגע בזכות האדם לפנות למשפט.

<יערה למברגר: זה יחליש - - -

אבישי ברוורמן: אנחנו רק רוצים לחזק את הנקודה שהצרכן לא ייפגע מכל הדברים.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לחזק את הצרכן.

אבישי ברוורמן: איתי, תן לי ניסוח.

<לאה ורון: היא אומרת שזה יחליש.

<יערה למברגר: אנחנו עושים פה הסדר ספציפי.

אבישי ברוורמן: לאט, כדי שנבין.

אבישי ברוורמן: המטרה שלנו היא לחזק את הצרכן.

אבישי ברוורמן: האם את בעמדתו של עורך-הדין שניידר שאנחנו, בניסוח התקיף הזה יותר, לא עוזרים אלא אפילו פוגעים בצרכן?

<יערה למברגר: אני מפחדת שהניסוח הזה, שמהווה הסדר ספציפי, ייראו אותו כגובר על ההסדר הכללי של חוק החוזים; אדם שירצה להגיש תביעה, יגידו לו: "לא, לא, לא.

<יערה למברגר: יש פה הסדר ספציפי.

<יערה למברגר: מה שקיבלת פה זה ממצה".

<זאב שמואל פרידמן: אוקיי.

<זאב שמואל פרידמן: אז תאמרי: מבלי לגרוע מכל - - -

אבישי ברוורמן: "מבלי לגרוע".

אבישי ברוורמן: יופי.

אבישי ברוורמן: פרידמן, אם לא היית קיים, היו צריכים להמציא אותך.

אבישי ברוורמן: אוקיי, תנסה את הניסוח הזה: "מבלי לגרוע".

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<איתי עצמון: "מבלי לגרוע מהוראות כל דין"?

אבישי ברוורמן: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה לקרוא את זה?

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מדבירם על השבת תמורה ולא על פיצוי.

<איתי עצמון: השבת תמורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבל, בוא ונדבר על העקרונות ולא על הנוסח.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אומרת שנחלק את סעיף (ב) לשני סעיפי משנה: מצב אחד שאי ההתאמה מאפשרת תיקון, ומצב שבו אי-אפשר לתקן, ואגב אני מכירה מקרה כזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: במקרה שלא ניתן לתקן, אנחנו מדברים על החלפה או השבת התמורה.

<איתי עצמון: כשאין בכך כדי לגרוע מהוראות כל דין.

<שרית זוכוביצקי-אור: מבלי לגרוע מהוראות כל דין – רק במצב שלא ניתן לתקן.

אבישי ברוורמן: כן, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר ואנוכי מאשרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: רק עוד דבר אחד – שמעתי הערה, ואני חושבת שהיא נכונה, לגבי נוסח.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, האופן שבו אנחנו מפרסמים את ההודעות גם על תקלות וגם על ייצור שלא לפי פס הייצור וכו' דומה לאורך כל החוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעל רישיון הייבוא או בעל רישיון הייצור מחויב להזמין.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לעשות איזה נוסח קבוע, --

אבישי ברוורמן: סטנדרטי?

<שרית זוכוביצקי-אור: --שמדבר על בעל רכב בישראל ועל מוסכי השירות.

אבישי ברוורמן: אז תתני לנו את השבלונה הזאת.

<שרית זוכוביצקי-אור: השבלונה היא פחות או יותר כמו בסעיף 24א.

<איתי עצמון: תוכלי לחזור ולומר איפה השבלונה?

<שרית זוכוביצקי-אור: היא ב-24א.

אבישי ברוורמן: ואז נחזור על זה ולא נצטרך לקרוא את זה.

אבישי ברוורמן: איתי, אישורך?

<איתי עצמון: אפשר.

<איתי עצמון: אני חושב שאנחנו באמת בשלב הנוסח נצטרך לעשות איזו שהיא האחדה.

<שרית זוכוביצקי-אור: האחדה.

<איתי עצמון: מדובר על אותה מטריה.

אבישי ברוורמן: בסדר, מצוין.

<שרית זוכוביצקי-אור: הפנייה היא פנייה לציבור, והיא תמיד אותו דבר.

אבישי ברוורמן: מקובל.

<איתי עצמון: אם כבר אנחנו בהערות נוסח, בסעיף 24(א), אם אני מבין נכון, מדובר על: לא ייצר דגם רכב ולא ישווק אותו.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: להוסיף: דגם.

אבישי ברוורמן: יפה שאתה בודק כל דבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם בסעיף 24(ב).

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם כך, חבר הכנסת אשר ואנוכי אישרנו את זה.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 24א.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה ההסדר ולמה הוא חדש.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעל רישיון הייצור משתמש במוצרי תעבורה שלא הוא ייצר אותם ושנקנו מחוץ-לארץ וכו', ולפעמים יש תקלות בטיחות סדרתיות במוצרים האלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים במקרה הזה להטיל את האחריות לקריאה חוזרת למוצר התעבורה לא על מי שייבא את מוצר התעבורה או על שוכרי מוצרי התעבורה אלא על מי שהשתמש בו ועל בעל רישיון הייצור.

<איתי עצמון: מודבר על ברל רישיון לייצור רכב ושיווקו שהתקין ברכב שהוא ייצר?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מוצר תעבורה ברכב שהוא ייצר.

<איתי עצמון: צריך להוסיף את זה בסעיף.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן, ברכב שהוא ייצר.

<שרית זוכוביצקי-אור: ואז אנחנו רוצים להטיל את החובה הזאת על בעל רישיון הייצור וכמובן לא על מי שייבא את מוצר התעבורה.

<איתי עצמון: אגב, מבחינת סטנדרטיזציה של הנוסחים, בפסקה (2) כתבתם "יזמין את בעל הרכב לשם החלפתו או תיקונו ללא תשלום".

<איתי עצמון: השאלה היא האם אין צורך גם כאן לערוך התאמות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אז, בעל הרכב הרשום בישראל, מוסכי השירות שלו, לשם החלפה.

<איתי עצמון: "למוסכי השירות המורשים על ידו"?

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, "המורשים על ידו".

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נעשה האחדה שזה תמיד יכלול את אותו נוסח.

<איתי עצמון: גם כאן מדובר על תקנות.

<איתי עצמון: כתוב "כפי שקבע השר", ואני מציע שגם כאן זה יהיה באישור ועדה כפי שקבענו בסעיף 22.

<איתי עצמון: אני מניח שמדובר פחות או יותר על אותן תקנות.

<איתי עצמון: זו אותה מטריה.

<שרית זוכוביצקי-אור: על איזה סעיף אתה מדבר?

<איתי עצמון: בסעיף 22 הסמכתם את השר לקבוע דרך ומועד להזמנת הבעלים של כל כלי הרכב הרשומים להגיע למוסכי השירות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה אותו דבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זו אותה פרוצדורה.

<איתי עצמון: בצעם, הנוסח צריך להיות אותו נוסח.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<שרית זוכוביצקי-אור: איפה ההערה שאמרת לגבי הדגם שיוצר?

<איתי עצמון: ברישא כתוב: "בעל רשיון לייצור רכב ושיווקו שגילה תקלת בטיחות סדרתית במוצר תעבורה אשר התקין ברכב שהוא ייצר".

<שרית זוכוביצקי-אור: "שהוא ייצר".

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

יעקב אשר: ברבב או בדגם?

<איתי עצמון: ברבב.

יעקב אשר: זהו?

יעקב אשר: יש עוד הערות?

<אבנר קז: אני אבנר קז מאיגוד יבואני הרכב.

<אבנר קז: בנושא מרכב ושלדה של אוטובוס אנחנו מדברים גם כן על אותו דבר?

<אבנר קז: למעשה, מפעל האוטובוס מייבא שלדה ובונה עליה מרכב.

<אבנר קז: הוא אחראי על המרכב.

<אבנר קז: השלדה והקומפוננטים שלה הולכים ומטופלים ברשת המוסכים, והוא לא אחראי על הצד המכני אלא רק על הצד המרכבי.

<אבנר פלור: מבחינת האחריות הכוללת של השלדה, המנוע והחלקים האוטומטיביים של יצרן השלדה, אתה צודק.

<אבנר פלור: אבל, בעצם, מבחינתנו, מבחינת הלקוח, הוא בעצם פונה ליצרן האוטובוס, שזה כולל את יצרן המרכב, והוא כבר עושה את ההדרים שלו עם היבואן עצמו, עם יבואן השלדה.

<אבנר פלור: אבל אי-אפשר פה לשלוח אותו לשני מקומות.

<אבנר פלור: הוא הולך למקום אחד, ממנו הוא מקבל את האחריות.

יעקב אשר: השאלה היא האם זה לא קורה - - -

<אבנר קז: זה לא מה שקורה היום.

<אבנר פלור: מה זאת אומרת?

<אבנר קז: כשיש ללקוח בעיה מכנית – הולך לרשת המוסכים, וכשיש לו בעיה במרכב – הוא הולך למרכבים.

<אבנר פלור: נכו, אבל מבחינת הפנייה, למי הלקוח פונה?

<שרית זוכוביצקי-אור: למי האחריות?

<אבנר פלור: למי האחריות?

<אבנר פלור: למי הוא פונה?

<אבנר קז: הוא יודע על איזו שלדה בנוי האוטובוס שלו, והוא הולך לאותה רשת מוסכים של אותו יבואן.

<איתי עצמון: אם אני מבין נכון, בסעיף הזה מדובר על חובה שמוטלת על בעל הרישיון לייצור ולא על הלקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<איתי עצמון: בעל רישיון לייצור שגילה תקלה צריך להודיע על כך ולפרסם הודעה לציבור.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכו.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שבעל רישיון ייצור ייקח אחריות כוללת על מה שהוא ייצר.

<אבנר קז: כן, אבל צריך להבחין שתקלה סדרתית למשל בשלדה של אוטובוס מגיעה ליבואן השלדות ולא מגיעה ליצרן המקומי כאן בארץ.

<אבנר קז: האחריות על recalls או דברים כאלה מגיעה ליבואן השלדות, והוא זה שמזמן את אותם לקוחות של אוטובוסים, לפי מספרי השלדות, לטיפול ב-recall.

<אבנר קז: אם אתם דוגמא ספציפית, זה לא "מרכבים" שקורא.

<אבנר קז: האינפורמציה לא מגיעה ל"מרכבים", אלא ליבואן השלדה.

<אבנר פלור: אבנר, יכול להיות שההסדר הקיים היום קצת בעייתי, אבל מבחינתנו האחריות היא בעצם של יצרן המרכב.

<אבנר פלור: הוא מקבל מאתנו את רישיון הייצור, ויש שם את התנאים לגבי תהליך ייצור של הרכב ולגבי אישור של המפעל.

יעקב אשר: מה שבעצם אתה אומר הוא שצריך להיות אחד שיקבל את האחריות והוא ידאג לעמוד מול החלקים האחרים.

<אבנר פלור: כן.

יעקב אשר: השאלה היא האם זה נותן את הפתרון בסופו של דבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: גם אין לי דרך לקבוע חובות כלפי יצרן השלדות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא מכירה אותו.

יעקב אשר: האם בסופו של דבר אתה לא נופל בין הכיסאות?

<אבנר פלור: תודה לךָ.

<אבנר פלור: אני רק אציג לאדוני היושב-ראש את הסיטואציה שאבנר מעלה.

<אבנר פלור: בעצם, היום, אם ניקח לדוגמא את מפעל "מרכבים" של אוטובוסים, אז הוא בעצם מייבא את השלדות.

<אבנר קז: הוא לא מייבא.

<אבנר קז: יבואן השלדות מייבא.

<אבנר קז: הוא קונה שלדות.

<אבנר פלור: הוא קונה שלדות באמצעות יבואן השלדות.

<אבנר פלור: בעצם, מה שקורה הוא שהאחריות הכוללת על החלקים האוטומטיביים ועל השלדה היא על יצרן השלדה, שזה "מרס", "סקאניה" למשל.

<אבנר פלור: מה ש"מרכבים" עושה זה שהוא בעצם מייצר את המרכב ומתקין את זה על גבי השלדה.

<אבנר פלור: מבחינת האחריות עצמה, מבחינתנו, אנחנו עובדים מול היצרן עצמון, מול יצרן אחד.

<אבנר פלור: אני מקבל רישיון ייצור אחד על אותו מפעל אוטובוסים.

<אבנר פלור: ישנה בעיה מסוימת: כשיש תקלה בטיחותית סדרתית בשלדה או בחלקים אוטומטיביים שלא קשורים ליצרן המרכב, מה בדיוק עושים?

<אבנר פלור: לדעתי, כדי לא לבלבל את הלקוח בהיבט הזה, שיעשו ביניהם איזה שהוא הסכם או משהו, אבל הלקוח צריך לדעת שיש לו יצרן אחד שהוא בעצם פונה אליו ולא שני יצרנים.

<איתי עצמון: אבל, בסעיף הזה לא דובר על פנייה של לקוח.

<איתי עצמון: אני לא כל כך מבין את זה.

<עוזי יצחקי: מדובר על תקלה סדרתית.

<אבנר קז: סליחה, אבל זה עובד בצורה הזאת היום, כי גם הלקוח יודע בדיוק על איזה שלדה נבנה האוטובוס שלו והוא יודע מי יבואן השלדות.

<אבנר קז: זה עובד ככה היום.

<אבנר קז: אין שום סיבה לשנות את זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: איזו אחריות יש על יבואן השלדות?

<אבנר קז: גם חברות אוטובוסים.

<אבנר קז: זה לא לקוחות פרטיים.

<אבנר קז: אין צורך להתערב הזה.

<אבנר קז: חברות אוטובוסים זה לא לקוחות פרטיים.

<אבנר קז: אין כל כך צורך להתערב בזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה נכון לכל.

<שרית זוכוביצקי-אור: אוטובוסים זה דבר אחד, אבל זה נכון לכל.

<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שיצרן השלדות לא יעשה את זה, איזה סנקציה אני יכולה להטיל?

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא לא מקבל ממני רישיון, ולא מוטלת עליו כל חובה.

<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שהוא לא יעשה – יש תקנת בטיחות בשלדות?

<אבנר קז: מה.

<אבנר קז: מה זאת אומרת?

<אבנר קז: יש יבואן, והוא כמו כל יבואן אחר.

<אהוד שניידר: היבואן.

<אהוד שניידר: תבטלי את הרישיון של היבואן.

<אבנר קז: זה רישיון ייבוא כל כלי רכב אחר.

<אבנר פלור: לא, סליחה.

<אבנר פלור: בוא ונעשה גם סדר.

<אבנר פלור: יש גם תחומים אפורים.

<אבנר פלור: זה לא של השלדה ולא של המרכב – אז למי אני אפנה אותו?

<אבנר קז: מה למשל?

<אבנר פלור: אני לא יודע.

<אבנר פלור: יש תחום אפור.

<אבנר פלור: היו לנו מקרים כאלה של תחומים אפורים שהוא אמר "יצרן השלדה" וההוא אמר "יצרן המרכב" וזו תקלה מסוימת.

<אבנר פלור: אז למי אפנה אותו?

<אבנר פלור: בוא ותענה לי למי אני אפנה אותו במקרה הזה.

<אבנר קז: אני רק אשמח לדעת מה נקרא "תחום אפור" כדי שאני אוכל לענות.

<אבי גונן: הייתי רוצה להתייחס שנייה לנישה שאתה מדבר עליה.

<אבי גונן: כשאתה מקבל לבנות את המרכב, אתה צריך לפעול לפי הנחיות יצרן הרכב ואתה מבצע כל מיני התאמות.

<אבי גונן: נגיד שבפועל לא ביצעת התאמות לפי יצרן הרכב ופגעת גם בהיבטים שקשורים לשלדה; ישנה אפשרות כזאת.

<אבי גונן: בוא וניקח עוד נישה אחת.

<אבי גונן: ניקח את העניין של אחזקת כלי רכב.

<אבי גונן: בפועל, אנחנו מכירים מפעלים שבונים רכב, למשל מפעל בצפון, והוא לא לקח על עצמו אתה אחזקה אלא עשה הסכם back to back עם אותו יבואן שמביא את השלדה של "פורד" ועשה לה אחזקה.

<אבי גונן: זאת אומרת, ההסכם שלנו הוא ישירות מול היצרן, אבל הוא עושה הסכמים נוספים כדי לספק את האחזקה.

<אבי גונן: אותו דבר פה.

<אבי גונן: נכון שהשלדה מגיעה לארץ ואנחנו מבטיחים אותה מעבר לכל ספק בעמידה בדרישות.

<אבי גונן: אבל, כשבא היצרן, ה-body builder, ובונה, ויש מקרים שהיצרן לא מעורב – יש מקרים שהיצרן אומר "no objection" – אז כל המשך הבנייה נעשה בהנחיית יצרן המרכב על-פי הבנתו, לפעמים יש פגיעה בשלדה, בביצועים וביציבות ובמה שאתה רוצה.

<אבי גונן: מי שבונה את זה צריך להיות אחראי.

<אבנר פלור: אנחנו לא חושבים שצריך לעשות את ההפרדה הזאת.

<אבנר פלור: אנחנו רוצים שללקוח תהיה כתובת אחת ושיפנה אליה, ושהם כבר יעשו את ההסכמים ביניהם.

<עוזי יצחקי: נכון.

<עוזי יצחקי: יש בזה משהו.

אבישי ברוורמן: איתי, אני נכנסתי.

אבישי ברוורמן: יש לך המלצה?

<איתי עצמון: לא.

<איתי עצמון: אני מקבל את ההסבר של כתובת אחת.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 24א עם השינויים הנדרשים.

אבישי ברוורמן: עכשיו, סעיף 24ב.

אבישי ברוורמן: הסבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, אנחנו קבענו בסעיף המהותי, שבעל רישיון ייצור צריך להיות בעל הון עצמי כפי שקבע השר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעצם, אנחנו רוצים להתעדכן: קודם כל – האם ההון העצמי פחת; דבר שני – האם יכול להיות אירוע שיכול להביא, בסופו של דבר, לפגיעה באיתנות הכלכלית שלא תאפשר ייצור.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רואים בייצור חשוב כמו ייבוא רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: מדובר בטובין יקר, ולכן אנחנו רוצים להיות עם האצבע על הדופק, כדי לבדוק את ההון העצמי ואת האיתנות הכלכלית של יצרן הרכב.

<איתי עצמון: אני מבקש להעיר שאני מוכרח לומר שלא כל כך הבנתי את הסעיף הזה, מכיון שהוועדה אישרה סעיף כללי שחל על כל בעלי הרישיונות לפי החוק המוצע – ואני מדבר על סעיף 10 – שקובע שבעל רישיון יודיע למנהל על כל שינוי שחל לגביו הנוגע לתנאים לקבלת הרישיון בתוך חמישה-עשר ימים מהיום שבו חל השינוי.

<איתי עצמון: מכיון שכפי שאתם הוספתם בדיון הקודם הון עצמי הוא אחד מהתנאים לקבלת רישיון לייצור רכב ושיווקו, אני חושב שסעיף 24ב(א) מיותר.

<איתי עצמון: מן הסתם, אם יש ירידה או שינוי בהון העצמי, שהוא אחד מהתנאים לרישיון, הוא מחויב להודיע על כך בתוך חמישה-עשר ימים לפי הסעיף הכללי.

<איתי עצמון: זה דבר אחד.

<שרית זוכוביצקי-אור: אתה צודק.

<איתי עצמון: דבר שני – לגבי סעיף 24ב(ב), אני מבין שמדובר בעצם על אירוע אחר, אירוע שיכול לגרום לפגיעה באיתנות כלכלית, כלומר לא מדובר על איזה שהם תנאים לרישיון.

<איתי עצמון: תוכלי לתת איזו שהיא דוגמא לאירוע כזה?

<יערה למברגר: יש גילוי דעת.

<יערה למברגר: בדרך-כלל, מפנים בעניינים כאלה ויש גילוי דעת מקובל.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מופיע היום בצו הפיקוח.

<יערה למברגר: יש איזה סטנדרט שבדרך-כלל מפנים אליו בדברי חקיקה שנחשב כסטנדרט – אני לא מומחית בזה – חשבונאי לפגיעה באיתנות פיננסית.

<יערה למברגר: יש מין סטנדרט שנמצא בחקיקה.

<שרית זוכוביצקי-אור: יזה מופיע בצו הפיקוח (ייבוא רכב).

<איתי עצמון: תוכלי לתת לוועדה דוגמא על אירוע כזה?

<אבנר פלור: המקרה של "בטר פלייס".

<לנה גרשקוביץ: אזהרת אזעקה.

<אבנר פלור: גם אזהרת אזעקה, אבל מה שהיה ב"בטר פלייס" זה היה מקרה שבעצם בתהליך עצמו היו כל הסימנים שזה הולך לכיוון פשיטת רגל.

<אבנר פלור: אף אחד לא הודיע לרשויות בכלל, ותראה מה קרה.

<איתי עצמון: מהי, בעצם, הסמכות שאתם מבקשים להקנות לשר כאן, בסעיף 24ב(ג)?

<איתי עצמון: כתבתם "תכנית פעולה לשמירה על האיתנות כאמור כפי שקבע השר".

<איתי עצמון: מה השר אמור לקבוע?

<איתי עצמון: את אופן הדיווח?

<איתי עצמון: להגדיר מה זה תכנית פעולה לשמירה על איתנות?

<שרית זוכוביצקי-אור: האמת היא שאפשר להשאיר.

<שרית זוכוביצקי-אור: "תכנית פעולה" זה אולי עניין ברור.

<אבנר פלור: אפשר למחור את זה.

<אבנר פלור: אפשר למחוק את "כפי שקבע השר".

<איתי עצמון: למחוק?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: תוך כמה זמן הוא אמור למסור דיווח כזה?

<איתי עצמון: אני שואל מכיון שבסעיף 10 קבעתם מועד למתן דיווח.

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי קצר יותר.

<אבנר פלור: לדעתנו, זה צריך להיות קצר יותר – עד שבעה ימים.

<איתי עצמון: "עד שבעה ימים" – זה מקובל?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מהיום שזה נודע לו.

<איתי עצמון: אולי להגיד "בהקדם האפשרי, ולא יאוחר משבעה ימים"?

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.

<אבנר פלור: כן.

<איתי עצמון: אני מציע גם להבהיר שההוראה הזאת לא גורעת מהסעיף הכללי, מסעיף 10.

<איתי עצמון: כפי שציינתי, ישנה הוראה כללית בסעיף 10.

<יערה למברגר: לדעתי, כדאי להוריד את (א).

<איתי עצמון: הוסכם למחוק את סעיף (א) כי הוא מיותר, --

<שרית זוכוביצקי-אור: זה ברור.

<איתי עצמון: --אבל לגבי סעיף 24ב(ב) אני מציע שיובהר שאין בכך כדי לגרוע מהוראות סעיף 10, ואנחנו מוחקים את התיבה "כפי שקבע השר".

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: עכשיו, סעיף 25.

אבישי ברוורמן: הסבר.

אבישי ברוורמן: יש פה משהו נסתר?

<אהוד שניידר: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אתה רוצה להסביר?

<אהוד שניידר: כן.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, בבקשה בוא ותעזור לנו.

<אהוד שניידר: אני לא מוצא פה פתרון ליצרן רכב שחלק מהמכלולים שהוא מייצר מיוצרים במקום אחר והוא קונה אותם ומרכיב אותם ברכב שהוא מייצר.

<אהוד שניידר: זה יכול להיות מנוע, זו יכולה להיות תיבת הילוכים וזה יכול להיות דברים אחרים.

<אהוד שניידר: בדרך-כלל, מפעלים, גם בעלם, לא מייצרים את הכל באותו מפעל עצמו, אלא קונים מכלולים ומרכיבים אותם במפעל.

<אהוד שניידר: הסעיף הזה לכאורה לא מתיר את האפשרות הזאת, ואני בטוח שזו לא הייתה הכוונה.

אבישי ברוורמן: מה אתם אומרים?

<שרית זוכוביצקי-אור: רגע.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה הסעיף המהותי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה המטרה, ואולי תשכלל את הדיון בעניין הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הרעיון הוא שמפעל הייצור, במקום שבו מיוצר הרכב, הוא מקום שאנחנו בודקים אותו, והוא צריך לעמוד בסטנדרט.

<שרית זוכוביצקי-אור: צריך להיות שם מקום, צריך להיות שם ציוד וצריך להיות שם פיקוח.

<איתי עצמון: אמות המידה זה אמות המידה שייקבעו בתקנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<איתי עצמון: כלומר, לפי אמות המידה האלה, אתם בעצם בודקים כל מפעל ומפעל.

<שרית זוכוביצקי-אור: כל מפעל.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לראות היבטי פיקוח, אבל אנחנו מאשרים ממש את רצפת הייצור, זאת אומרת:

<שרית זוכוביצקי-אור: מקום שצריך להיות מתאים במאה אחוז לייצור, ושם, באותו מקום, צריך להגיע פיקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: אודי אומר שיכול להיות שיצרן יגיד: "תשמעו.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רוצה לייצר רכב, אותו דגם רכב, נניח", ואני מנחשת, "בירושלים, והמקום עומד בסטנדרט, ויש שם פיקוח ויש שם את הכלים והציוד ויש שם מפקח ויש שם אישור של בקרת איכות, ואותו דגם מיוצר במפעל אחר, זאת אומרת הוא גם עומד בסטנדרט של בקרת איכות".

<שרית זוכוביצקי-אור: ואז, השאלה היא האם אנחנו יכולים ברישיון הייצור להגיד "את דגם הרכב, לאחר שבדקנו, ניתן לייצר במפעל בירושלים שעומד בסטנדרט ובמפעל בחיפה שעומד בסטנדרט.

<קריאה: שרית, לא לזה הכוונה.

<שרית זוכוביצקי-אור: האם זו הכוונה?

<אהוד שניידר: סליחה, לא.

<אהוד שניידר: אני יכול להסביר?

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר, תן לי פתרון – ועורך הדין פרידמן, תסגור אותו – כדי שנוכל להמשיך.

אבישי ברוורמן: עובדת צוות זה מה שצריך לעשות.

<קריאה: יש אי-הבנה.

<אהוד שניידר: הכוונה היא: ניקח לדוגמא מפעל שלתעשיות רכב.

<אהוד שניידר: מפעל תעשיות רכב בנצרת מייצר, למשל, "סופות" לצבא הגנה לישראל.

<אהוד שניידר: ה"סופה" מורכבת מתיבת הילוכים שנקנית במקום אחד וממנוע שנקנה במקום אחר, ומובאים לישראל ומורכבים בישראל ויוצא רכב שנקרא "סופה", ופעם הוא גם נמכר בשוק הפרטי.

<אהוד שניידר: יש שלדה של אוטובוס או של משאית שנקנית בחו"ל ומגיעה לישראל כשלדה מוגמרת.

<אהוד שניידר: היא מגיעה למפעל הייצור בישראל, ושם מרכיבים עליה את המרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה ייצור בישראל באותו מפעל שבו מרכיבים.

<אהוד שניידר: כן, אבל לפי מה שכתוב בסעיף הזה לכאורה הכל צריך להיות תחת קורת גג אחת, ולא זו הכוונה שלהם.

<שרית זוכוביצקי-אור: רואים בשיקול דעת חלק.

<איתי עצמון: השאלה היא לגבי ייצור.

<איתי עצמון: האם אני מבין שייצור כולל גם הרכבה?

<איתי עצמון: אז, בעצם, השאלה היא מהי ההגדרה של "ייצור".

<יערה למברגר: זה לא רק זה.

<יערה למברגר: הוא מדבר על חומרי הגלם.

<אהוד שניידר: לא, לא, לא.

<אהוד שניידר: מנוע זה לא חומר גלם.

<יערה למברגר: זה מורכב מחלקים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הייצור נקבע איפה שמרכיבים את כל החלקים.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם על רצפת הייצור.

<איתי עצמון: אם אני מבין, הוא רוצה שתבהירו שייצור כולל גם הרכבה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן, הרכבה מחלקים.

<אבנר פלור: זה כמו אצל יצרן הרכב.

אבישי ברוורמן: אז בואו ונכתוב את זה בצורה שכל - - -

<שרית זוכוביצקי-אור: אני חושבת שזה נותן מענה.

<שרית זוכוביצקי-אור: נניח שהוא מביא שלדה, וזו שלדה שמיוצרת בחוץ-לארץ אבל מרכיבים את הרכב פה, לוקחים את השלדה, ואני לא יודעת ולא מתמצאת, פנסים, ברקסים, ומרכיבים רכב שלם – כל ההרכבה הזאת צריכה להיות במקום שאנחנו אישרנו אותו.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות בעוד מקום, אבל במקום שגם אותו אישרנו.

<אבנר פלור: אתה יכול להגיד, בבקשה, מה אתה מציע ואיזה תיקון בסעיף הזה, כדי שנהיה יותר פרקטיים?

<אהוד שניידר: אני חושב שצריך להוסיף לפחות את המלה "או הרכבה".

<שרית זוכוביצקי-אור: איפה?

<יערה למברגר: אבל, זה נמצא בהגדרת "ייצור".

<אבנר פלור: אבל, זה בהגדרת "ייצור".

<יערה למברגר: אם נוסיף את המלה "הרכבה", אנחנו נעשה loop.

<יערה למברגר: זה נמצא בהגדרת "ייצור".

<אבנר פלור: הבנו.

<אבנר פלור: זה בהגדרת "ייצור".

<אבנר פלור: זה בסדר.

<יערה למברגר: הגדרת "ייצור" היא הגדרה מורכבת, אבל יש בה את כל הרכיבים האלה.

<עוזי יצחקי: נמצא הפתרון.

<עוזי יצחקי: זה בהגדרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הרכבת רכב מחלקים זה ייצור.

<אבנר פלור: זה בהגדרת "ייצור".

<אבנר פלור: נמצא הפתרון.

<אבנר פלור: זה בהגדרת "ייצור".

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: עורך-הדין שניידר?

אבישי ברוורמן: עורך-הדין פרידמן?

אבישי ברוורמן: פעם ראשונה, פעם שנייה – נמכר.

אבישי ברוורמן: אני מצביע, חבר הכנסת וקנין.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אישרנו.

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין זוכוביצקי, אולי תצליחי היום לסיים את פרק ג'.

אבישי ברוורמן: יש לך בדיוק 12 דקות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה כנראה יקרה.

<איתי עצמון: תוכלי להסביר מה גדר ההסמכה שאתם מציעים לתת כאן, מה אמור השר לקבוע, כי בעצם כל תוכן הסעיף ייקבע בתקנות, כפי שאני מבין?

<שרית זוכוביצקי-אור: מטרת הסעיף היא שאחרי שמיוצר הרכב היצרן יהיה אחראי וייתן כלים לתחזק אותו, כמו בייבוא; היבואן מייצא, אבל אנחנו רוצים להבטיח שהיבואן ידאג שאפשר יהיה לתחזק אותו לאחר שהוא יובא.

אבישי ברוורמן: אז זה סעיף תמים, ואין פה שום בעיה מיוחדת ושום דבר?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן, אבל, לאור ההערה של איתי, אולי כדאי לומר: השר אולי יקבע הוראות לגבי אופי שירותי התחזוקה.

<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי מוצרי התעבורה, למעשה, אנחנו רוצים להתאים לסטנדרט של הייבוא.

<איתי עצמון: למה הכוונה כשאתם כותבים "וימכור מוצרי תעבורה כפי שקבע השר"?

<איתי עצמון: מדובר על סוגי מוצרי תעבורה?

<אבנר פלור: אני אגיד.

<אבנר פלור: לפי הצו הקיים היום לפחות לייבוא, בעצם אנחנו מחייבים את היבואן במקום אחד שניתן שם לשווק את מוצר התעבורה שלו, וכן מוסך אחד, כשבעצם אנחנו קובעים את הקריטריונים והפרמטרים שהמוסך הזה אמור לעמוד בהם כדי שיוכל לתת תחזוקה לרכב בכלל היבטיו, בהיבט של הפחחות, צבא, חשמלאות, מכונאות וכו'.

<אבנר פלור: בעצם, מה שאנחנו רוצים פה הוא שאותו הסדר שיש היום ביום בנושא ייבוא שהשר בעצם מסדיר את ההיבט של מקום השיווק בהיבט של איפה זה יהיה ובהיבט של המוסך וכל אמות המידה שלו – גם פה אנחנו רוצים שתהיה לו האפשרות הזאת זה בדומה למצב הקיים.

<איתי עצמון: כלומר, השר אמור לקבוע בעצם את סוגי המוסכים שבהם יתקיימו שירוי התחזוקה?

<אבנר פלור: כן, את הכמות שלהם.

<אבנר פלור: היום, לדוגמא, זה מוסך אחד.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה סטנדרט שהמוסך צריך לעמוד בו.

<אבנר פלור: זה סטנדרט של המוסך.

<קריאה: נגיד: את הפריסה?

<אבנר פלור: היום, אין פריסה.

<שרית זוכוביצקי-אור: את הסוג של המוסך.

<איתי עצמון: מה הכוונה ב"סוג"?

<איתי עצמון: מה זה "סוג מוסך"?

<אבנר פלור: סוג מוסך – כמו שאמרתי, היום יש כל מיני סוגי מוסכים.

<אבנר פלור: יש מוסך שמיועד רק לפחחות וצבע, ויש מוסך שמיועד למכונאות ו/או חשמלאות.

<אבנר פלור: לדוגמא: במוסך כזה, שהוא מוסך יבואן או מוסך יצרן שאמור לתת מענה לכל היבטי הרכב בהיבט של התיקון והטיפול, אנחנו בעצם היום קובעים את זה בהוראת נוהל.

<אבנר פלור: אנחנו רוצים להסדיר את זה דרך במסגרת החקיקה.

<איתי עצמון: כלומר, מה שצריך בעצם זה לתקן את הנוסח כך שיהיה כתוב: "בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו ייתן שירותי תחזוקה לרכב בסוגי מוסכים כפי שקבע השר"?

<איתי עצמון: על זה מדובר?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: סוג.

<אבנר פלור: מסוג כפי שקבע השר.

<שרית זוכוביצקי-אור: "במוסך מסוג".

<איתי עצמון: כלומר: "במוסך מסוג שקבע השר".

<איתי עצמון: לגבי מכירת מוצרי תעבורה, האם צריך את ההסמכה של השר לקבוע תקנות בעניין הזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: מספיק לנו להגיד שזה שבע שנים מיום מכירתו לראשונה ללקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה נראה לנו מספיק.

<איתי עצמון: לגבי שירותי התחזוקה או לגבי מוצרי התעבורה או גם וגם?

<אבנר פלור: לגבי מוצרי תעבורה.

<איתי עצמון: רק לגבי מוצרי התעבורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: מה לגבי שירותי התחזוקה?

<אבנר פלור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<איתי עצמון: אז כמה זמן בעצם הוא יידרש לתת את אותם שירותים?

<שרית זוכוביצקי-אור: גם היום אנחנו לא מתערבים בזה.

<אבנר פלור: לא, אנחנו לא מתערבים.

<אבנר פלור: חוץ מזה, אם זה נושא של אחריות, אם יש לך רכב שהוא בתקופת האחריות או איזה שהוא נזק בטיחותי וכזה, אנחנו מפנים אותו למוסך היצרן או למוסך היבואן.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, אין פה מגבלה של זמן.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא תמיד צריך להיות בעל יכולת לתקן את הרכב, לתקן את המוצר שהוא מכר.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא צריך להיות לפחות בעל יכולת לעשות את זה.

<איתי עצמון: אם כך, למה יש הגבלה לגבי מכירת מוצרי תעבורה?

<אבנר פלור: זה שבע שנים.

<איתי עצמון: אני לא מבין כל כך את האבחנה.

<יערה למברגר: אתם רואים אתזה כאילו בין החלפים לבין התיקון?

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו אומרים שהוא אחראי שבע שנים לייבוא מוצרי תעבורה, ולעומת זאת בתיקון אנחנו לא מגבילים בזמן והוא תמיד יצטרך לדעת לתקן את הרכב שהוא ייצר.

<איתי עצמון: ואם הוא זקוק לחלפים, אז למה את זה אתם כן מגבילים?

<שרית זוכוביצקי-אור: עשינו ופה התאמה לייבוא, כדי לא ליצור פער.

<איתי עצמון: אני מוכרח לומר שלא כל כך הבנתי.

<אריה אשד: את האחריות צריך לתת היצרן ולא המוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא מדברים על האחריות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מדברים על יכולת תיקון של הרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: זהו.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה בלי קשר לתשלום.

<אריה אשד: זה לא קשור לתשלום.

<אריה אשד: אני מדבר על התיקון והתחזוקה.

<אבנר פלור: הוא אומר: למה שבע שנים?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: למה להגביל את מוצרי התעבורה לשבע שנים?

<אבנר פלור: יש לי הצעה: --

<שרית זוכוביצקי-אור: להשאיר את זה בכל זאת.

<אבנר פלור: --אולי משהו כללי, במקום להיכנס למשך של שבע שנים וכל זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: להשאיר את זה ככה.

<אבנר פלור: כלומר, לכתוב "כפי שקבע השר", ואז להביא את זה לוועדה לאישור.

<אבנר פלור: זה הכי טוב, במקום להיכנס לזה.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם זה עקרונות.

<אבנר פלור: כן, זה עקרונות.

אבישי ברוורמן: באישור ועדת הכלכלה.

<אבנר פלור: כן.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: זה: "השר באישור ועדת הכלכלה".

<איתי עצמון: זה: "כפי שקבע השר באישור ועדת הכלכלה".

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: סיימנו את סעיף 26.

אבישי ברוורמן: יש לךְ שבע דקות לסעיף 27.

אבישי ברוורמן: זה אותו דבר.

אבישי ברוורמן: זה באישור ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: נשאר לנו סעיף 27א.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר.

<שרית זוכוביצקי-אור: פעולות ייצור של רכב הן פעולות בעלות כמה מאפיינים לפי ההגדרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות ייצור של רכב ממש כמו ייצור אוטובוסים.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה יכול להיות ייצור של נגררים שזה עדיין ייצור רכב אבל ברמת מורכבות אולי פחותה יותר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם ההרכבות וההתקנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: לדוגמא: אם אנחנו עושים התקנים ברכב כמו מעליון לנכים והוספת חלקים אוטומטיביים, הוספת ברקס כפול, וכל מיני דברים שהם פעולות ייצור, אבל יכולות להיות פחות מורכבות מייצור הרכב – אנחנו חושבים שיש פעולות ייצור שאנחנו נקבע אותן באופן קונקרטי באישור הוועדה, שאנחנו יכולים לבקש תנאים פחות מחמירים מהתנאים שחלים בייצור בהוראת סעיף 18.

<איתי עצמון: אני רק מבקש להעיר שאחת הפסקאות שמניתם מסעיף 18, שלגביהן ניתן יהיה לתת פטור, היאי פסקה (8) שמחייבת להמציא אישור מרואה-חשבון לגבי הון עצמי.

<איתי עצמון: כתוב שגדר שיקול הדעת בנושא הזה יהיה אם אין צורך בקיום אותן פעולות ובלבד ששוכנע כין אין בכך כדי לפגוע בבטיחות.

<איתי עצמון: נושא של הון עצמי לא קשור לבטיחות.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי צריך להיות בהתאמה: באיתנות הכלכלית או ביכולת - - -

<איתי עצמון: באיתנות הפיננסית?

<שרית זוכוביצקי-אור: באיתנות הכלכלית.

אבישי ברוורמן: פרידמן, איתנות כלכלית או איתנות פיננסית?

<איתי עצמון: נהוג להגיד: איתנות פיננסית.

<שרית זוכוביצקי-אור: פיננסית.

<זאב שמואל פרידמן: כלכלית.

אבישי ברוורמן: כלכלית.

אבישי ברוורמן: זה יותר רחב.

<קריאה: הם אמרו: כלכלית.

<קריאה: אז שיהיה הכי רחב.

<זאב שמואל פרידמן: למעשה, הסעיף הזה חשוב גם להגנת הצרכן.

אבישי ברוורמן: אבל, את אמרת: לא.

אבישי ברוורמן: פיננסית או כלכלית?

אבישי ברוורמן: כלכלית.

<זאב שמואל פרידמן: כלכלית, ודאי.

<איתי עצמון: צריך לבדוק בחקיקה אולי מה מקובל.

יצחק וקנין: זה בוועדת הכלכלה, וודאי שזה - - -

אבישי ברוורמן: זה ועדת הכלכלה, וזה כלכלה.

אבישי ברוורמן: זה: כלכלית.

<שרית זוכוביצקי-אור: כיון שהוספנו את חובות הדיווח, השאלה היא, עכשיו כשאני מסתכלת על זה, האם כהשלמה אפשר גם לפטור מסעיף 24(א) או (ב).

<איתי עצמון: למה אתם רוצים לפטור?

<איתי עצמון: אם חל אירוע כזה, יידרש דיווח.

<איתי עצמון: אני לא כל כך מבין מה הפטור שיכול להינתן.

<קריאה: פטור מהדיווח?

<לנה גרשקוביץ: לא, אבל אם יש פטור מהסעיף, יש גם פטור מהדיווח.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מתייחס לסעיף המהותי שמחייב הון עצמי מינימאלי, ואם אנחנו לא דורשים את ההון העצמי המינימאלי – איזה דיווח אני רוצה?

<איתי עצמון: אבל, בכל מקרה, מחקנו הון עצמי.

<איתי עצמון: הסעיף היחיד, שהשארנו כאן, הוא דיווח לגבי התרחשות אירוע שעלול לגרום לפגיעה באיתנות כלכלית.

<איתי עצמון: אני לא מבין.

<אבנר פלור: בסדר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם כך, בנוסח המתוקן: איתנות כלכלית.

אבישי ברוורמן: את קראת את סעיף 27א(ב), כן?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<איתי עצמון: אני רק מציע בסעיף 27א(ב) לומר: "המנהל בהחלטה מנומקת בכתב".

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: בכתב.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אם אין הערות, אישרנו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: סיימנו את פרק ג', ובפעם הבאה יהיה פרק ד'.

אבישי ברוורמן: בהצלחה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.