ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 144, 2013-12-17 10:30

אבישי ברוורמן: בוקר טוב, חברי הכנסת מוזס, שי, שמולי, יושב-ראש חברת חשמל, יושב-ראש הוועד של חברת החשמל, נציגי ציבור.

אבישי ברוורמן: פנו אלי הרבה מאוד פרטיים לגבי השאלה מה קורה, ומכיוון שוועדת הכלכלה מפקחת בין השאר גם על חברת חשמל וגם על גופים אחרים, החלטנו לקיים דיווח ראשוני לגבי היערכות חברת החשמל ופעילותה במהלך הסופה הגדולה.

אבישי ברוורמן: אנחנו גם ביקשנו דיווח ראשוני בנושא גורמי תשתית נוספים שהם תחת הפיקוח של ועדת הכלכלה, לגבי הרכבת הקלה בירושלים והתפקוד שלה.

אבישי ברוורמן: קיבלנו את הדיווח שאנחנו נדווח לכם, ואני בעצם פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אי-אפשר בלי להגיד, נעשו מאמצים מאוד מאוד גדולים, ואני חושב, הציבור מאוד מודה לכל העובדים המסורים בחברת החשמל, להנהלה לגבי כל המאמצים שנעשו במסגרת המשבר, שבאמת היה חמור בצורה בלתי רגילה.

אבישי ברוורמן: יש לי רק הערה אחת.

אבישי ברוורמן: כמובן, תיכף צועקים – צריך להפריט הכול, לא להפריט.

אבישי ברוורמן: אני, לפחות מניסיון חיי, תמיד אומר שאם יש ארגון שההתגייסות שלו בנושאי חירום, נושאים לאומיים, שהוא מקדיש משהו מעבר לשעות הקבלה, הוא עדיף לעתים רבות על גופים שרק מסתכלים על הגרוש בטווח הקצר.

אבישי ברוורמן: והדוגמה שלי זה מה שקרה במשבר בקליפורניה, כאשר ארנולד שוורצנגר באמת הגיע להפרטה מסיבית של כל חברות האנרגיה והחשמל, וכשהגיע המשבר שם, העסק פשוט התרסק, הוא גם הפסיד את כיסאו בעבור זה, אבל זה לא הנושא הרלוונטי.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: זו דוגמה טובה – ברמה של ארנולד שוורצנגר.

אבישי ברוורמן: נכון.

אבישי ברוורמן: ארנולד שוורצנגר, משבר האנרגיה, הטעות של ההפרטה וכל הדברים שנבעו, בעצם הורידו את כל המהימנות שלו והביאו בין השאר להפסד שלו.

אבישי ברוורמן: יש משמעות לדברים.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו באים פה לנושאי דיווח, אני רוצה לשים את הפרטים כי בסופו של דבר אנחנו צריכים ללמוד מהמקרה הזה מה צריך לעשות, מה לא עובד.

אבישי ברוורמן: הציונים לשבח, יקבלו את הציונים לשבח, אבל איפה שיש חסכים וחוסרים ובעיות, צריך להתריע בצורה הברורה ביותר.

אבישי ברוורמן: בשיא, היו יותר מ-50,000 מנותקים מחשמל.

אבישי ברוורמן: והשאלה שלי לרון-טל ולאחרים, אני בעצם מעלה פה מספר נקודות לדיון, וכמו שאמרתי זהו דיווח ראשוני - האם ברגע זה יש עדיין אנשים מנותקים מחשמל?

אבישי ברוורמן: כמה כאלה יש, ובאמת איך זה ייתכן שחמישה ימים לאחר תחילת הסערה עדיין יש אנשים מנותקים מחשמל?

אבישי ברוורמן: שאלה שנייה, כמובן לפני 20 שנה, כמה זמן היה האירוע הגדול?

<קריאה: ב-91'–92'.

אבישי ברוורמן: 20 שנה.

אבישי ברוורמן: כיצד חברת החשמל – גם לאור האירוע הקיצון שקרה אז – נערכה לתרחישי מזג אוויר קיצוניים שכאלה?

אבישי ברוורמן: האם היו דברים שהיו יכולים להיעשות, יפתח, ולא נעשו?

אבישי ברוורמן: האם הייתה יכולה להיות היערכות אחרת לאירוע בסדר גודל כזה, שהוא באמת אירוע די נדיר אבל הוא קורה?

אבישי ברוורמן: למשל, האם בכל שנה מקפידים על גיזום עצים הסמוכים לקווי מתח?

אבישי ברוורמן: שאלה שלישית – יש פרסום הבוקר באחד העיתונים, לפיו חברת חשמל נעזרה בתחנות כוח פרטיות כדי לעמוד בביקוש לחשמל בסוף השבוע.

אבישי ברוורמן: זה דבר חיובי, הרי חלק מההפרטה הייתה כדי שגופים נוספים יעמדו בעומס הביקוש לחשמל.

<יפתח רון-טל: כבר עושים את זה מספר שנים.

אבישי ברוורמן: מה הביא לתקלה בתחנת הכוח בחדרה?

אבישי ברוורמן: והבעיה הרביעית, שבעצם היא אחת הבעיות המרכזיות בכל התפקודים במדינת ישראל – מעבר להצגות בתקשורת, ששמים כמה אנשים ועושים את ה"דאווין"; המפקד לפה והמפקד לשם - אנחנו מאוד טובים במבצעים שאנחנו שולחים אנשים לחלץ בטורקיה ואנחנו עושים את זה נהדר, ובפיליפינים, ואנחנו גם במבצעים נהדרים באנטבה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מדינה שהיא חלשה מאוד בעבודה המערכתית שלה בביצועים בארץ, ולכן אנחנו גם לצערי בהרבה מאוד נושאים – במדדי הביורוקרטיה והשחיתות – בתחתית של העולם המפותח, אבל בעצם כבר בתוך העולם השלישי.

אבישי ברוורמן: ולכן, אחת הבעיות פה שיש כל כך הרבה אנשים שמתאמים ועושים ועוזרים, והשאלה שלי מי באמת אחראי בדרך כלל – זה ברמת העל – ולכן, ברמה הספציפית של חברת חשמל, באילו בעיות, אדוני היושב-ראש, נתקלה חברת חשמל בתיאום מול גורמים ממשלתיים אחרים, כי אחת הבעיות – יש פה בלי סוף שרים ויש פה בלי סוף רגולטורים ויש פה בלי סוף אנשים שבזמן רגיעה נמצאים בתקשורת - ולכן השאלה האמיתית היא, כשיש אירוע יש רק דרך אחת.

אבישי ברוורמן: יש מפקד אחד, יש תיאום של כל הדברים, ובמקרה הזה, כמו במקרים אחרים, כמו בביצועים רגילים, גם לפתור את בעיית הדיור, חבר הכנסת שמולי מאוד פעיל בנושא הזה , אין אחד שהוא בעל הבית.

אבישי ברוורמן: ולכן, אני חוזר על השאלה שלי: באילו בעיות נתקלה חברת החשמל בתיאום מול גורמים ממשלתיים אחרים?

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, מר יפתח רון-טל.

נחמן שי: רק מה נעשה שיש עוד דיון אחד שמתחיל בעוד שבע דקות בוועדה אחרת?

נחמן שי: איך אנחנו ננווט?

נחמן שי: וגם אני חושב שחברת חשמל צריכה לדלג.

<יפתח רון-טל: אתה רואה שהמנכ"ל לא פה.

נחמן שי: אז התחלקתם.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים להתחלק.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שי, חלק מהדברים זה גם העבודה בכנסת.

אבישי ברוורמן: העבודה בכנסת היא גם מאוד בעייתית, ואני לא אכנס לזה, שכל אחד, יש לו את התחום שלו.

אבישי ברוורמן: אני מתעסק אך ורק בתחומים שנוגעים לוועדה הזאת, של התשתיות, ואני עושה את מלאכתי.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח עם חברי כנסת אחרים.

אבישי ברוורמן: אני רק אקרא את התשובה של משרד התחבורה, שגם הוא ת"פ של הוועדה הזאת.

אבישי ברוורמן: קיבלתי תשובה מהמנכ"ל עוזי יצחקי לגבי פעילות גופי התחבורה, והתשובה היא כזאת: "חברת רכבת ישראל פעלה כסדרה, למעט מספר עיכובים בודדים עקב הצפות במסילות.

אבישי ברוורמן: פעילות הרכבת בלטה במיוחד בקו ירושלים-תל-אביב שהיה למעשה ציר התחבורה הראשי בין הבירה לשפלה.

אבישי ברוורמן: חברת נתיבי ישראל, חברה ממשלתית, תפקדה היטב ודאגה לפתוח דרכים וצירים שהיו חסומים מפאת השלגים.

אבישי ברוורמן: במיוחד יש לציין את המאמץ להותיר את כביש מס' 1 פתוח ונקי במשך כל שעות הסופה.

אבישי ברוורמן: הוא היה סגור לתנועה בהוראת משטרת ישראל.

אבישי ברוורמן: החברה הפעילה מוקד בקרת כבישים שסייע לנהגים בדרכים ולכלל הציבור במידע.

אבישי ברוורמן: חברת סיטיפס, מפעילת הרכבת הקלה – הרכבת הקלה פעלה עד ליום חמישי בלילה והושבתה מפאת שלגים כבדים שנערמו על הציר.

אבישי ברוורמן: הרכבת תשוב לפעילות במהלך היום", זאת אומרת אתמול, יום שני.

אבישי ברוורמן: דבר נוסף שאני מעלה פה בפניכם, אתמול היה חסר גז פחמני, גז בישול מעובה.

אבישי ברוורמן: אבקש גם דיווח בכתב, ואני אשקול לקיים דיון על כך שהיה חסר גז לבישול.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מר קבלו, אתה העברת לי בכתב?

<פיני קבלו: כן, העברתי לך.

<פיני קבלו: האם להודיע את זה לפרוטוקול, או שאתה תקריא, אדוני?

אבישי ברוורמן: העביר אלי מר קבלו, נציג מרכז השלטון המקומי, ואני אקרא:

אבישי ברוורמן: ראשי הרשויות שפנינו אליהם מאוד מעריכים את יוזמת הוועדה לקיים את הדיון.

אבישי ברוורמן: הם כרגע כולם, חלק גדול לפחות, עסוקים בהחזרת השגרה למסלול התקין, חידוש מערכת החינוך ותיקון הנזקים.

אבישי ברוורמן: הם ישמחו בעוד שבוע להגיע לוועדה, להציג את עמדת הרשויות המקומיות, הקשיים וההערכה לנזקי הסופה.

אבישי ברוורמן: מר קבלו, זה מקובל לחלוטין.

אבישי ברוורמן: אנשים עושים מה שהם צריכים לעשות.

אבישי ברוורמן: זאת ישיבה ראשונית.

אבישי ברוורמן: שיעשו את שלהם, וניפגש בשבוע הבא.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

<פיני קבלו: תודה רבה, אדוני.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יפתח רון-טל: בוקר טוב, כבוד יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, אנשי החברה שנמצאים כאן ושאר הגופים והמשתתפים.

<יפתח רון-טל: קודם כול, בשם חברת החשמל אני מבקש באמת גם להודות לציבור, מצד אחד על שיתוף הפעולה, וגם להתנצל בפני אלה שבאמת נותק להם החשמל.

<יפתח רון-טל: המשימה שלנו היא בראש וראשונה לספק חשמל ולהחזיר את החשמל לכל משפחה במדינת ישראל.

<יפתח רון-טל: כמה נתונים.

<יפתח רון-טל: בשיא הסערה היו מנותקות כ-60,000 משפחות, ואנחנו נמצאים עכשיו – למעשה אני יכול להכריז עכשיו שלמעט מספר מאות בודדות של משפחות שעדיין לא מחוברות לחשמל, בהשוואה ליום חורף רגיל במדינת ישראל שיש בו גשם – זה סדר גודל של בין 1,000 ל-2,000 אירועים של ניתוקים שאנחנו מתעסקים איתם, רובם ככולם זה נתיכים ושנאים שהם קרובים לבניינים.

<יפתח רון-טל: ההבדל בין המספר הזה למספר הקטן שעוד נשאר מנותק הוא שאלה שמנותקים עכשיו, חלקם מנותק כבר די הרבה זמן ולכן המצב הרבה יותר בעייתי.

מנחם אליעזר מוזס: חמישה ימים.

<יפתח רון-טל: חמישה ימים.

<יפתח רון-טל: אנחנו חיברנו חשמל לכל היישובים.

<יפתח רון-טל: אני מבקש לעשות הבחנה בין חיבור החשמל לבין שיקום הרשת.

<יפתח רון-טל: שיקום הרשת יארך עוד מספר חודשים.

אבישי ברוורמן: מה המשמעות מבחינת האזרח, שיקום הרשת?

<יפתח רון-טל: שיקום הרשת, זה אמור להיות שקוף לאזרח.

<יפתח רון-טל: כרגע, חלק גדול מהרשתות זה אלתור.

<יפתח רון-טל: למשל, יש 50 גנרטורים.

<יפתח רון-טל: היעד המרכזי הוא קודם כול שיהיה חשמל בבתים.

<יפתח רון-טל: עכשיו אנחנו משקמים.

<יפתח רון-טל: יש לנו סדר גודל של 60 קילומטרים סך הכול של כבלים שנקרעו, צריך לשקם אותם.

<יפתח רון-טל: לא שיקמנו אותם, זה לא עושים בשלושה ימים, זה עושים בשלושה חודשים, אולי.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אבל מבחינת האזרח, כרגע.

<יפתח רון-טל: מבחינת האזרח – עוד פעם, אני אומר, ככלל, כי תמיד יהיו בעיות נקודתיות – האזרחים היום צריכים לקבל כולם חשמל, רובם ככולם באמצעות הרשת, ומיעוטם, בעיקר ביישובים ביהודה ושומרון - - -

נחמן שי: מוקד 103 חזר?

<יפתח רון-טל: בטח.

<יפתח רון-טל: אני אפילו בדקתי אותו היום.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מוזס אמר חמישה ימים.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שהערב - - -

<יפתח רון-טל: לא.

<יפתח רון-טל: חבר הכנסת מוזס, חזר לו החשמל אתמול.

<יפתח רון-טל: התנתק לו עוד פעם, ובעזרת השם, היום.

מנחם אליעזר מוזס: כל הכבוד שאתה מודע.

נחמן שי: חבר הכנסת מוזס, בעזרת השם.

אבישי ברוורמן: אבל לא כל אחד חבר כנסת כמו חבר הכנסת מוזס.

אבישי ברוורמן: האם כל אזרחי ישראל - - -

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה להעיר.

מנחם אליעזר מוזס: אני בפירוש אמרתי לו: אל תדאג בשבילי, רק בשביל הקשישים בשכונה.

<יפתח רון-טל: נכון.

<יפתח רון-טל: בדיוק.

<יפתח רון-טל: והוא היה מנותק, עובדתית, ארבעה לילות.

אבישי ברוורמן: אני מכיר אותך, אתה לדוגמה לכולנו.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי לו: אני לא רוצה, אל תטפל בי, תטפל בקשישים.

<יפתח רון-טל: ממש ככה.

<יפתח רון-טל: ממש ככה.

אבישי ברוורמן: אתה ככה פועל, וככה צריך.

אבישי ברוורמן: אז הערב, פחות או יותר - - -

<יפתח רון-טל: בעוד אנחנו נמצאים, מצב החירום בחברת החשמל נמשך, במובן זה שאנחנו לא מחכים להודעה על תקלות.

<יפתח רון-טל: צוותי החיבור של חברת החשמל מסתובבים היום ברחובות ירושלים ובכל היישובים, עוברים ככלל מבית לבית, מוודאים איפה יש בעיות חשמל.

<יפתח רון-טל: בנוסף, מוקד 103 מתקשר באופן יזום לאזרחים באותם אזורים שאנחנו מעריכים אותם כאזורים היותר בעייתיים, מתקשרים ביוזמתנו לאזרחים ושואלים אותם אם יש להם חשמל, למעשה אנחנו מייצרים כאן פעולה פוזיטיבית כדי לקדם את החיבור.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, יפתח, אתה אומר שהיום, מחר, אין אנשים מנותקים מחשמל.

<יפתח רון-טל: אני יכול להגיד שחשמל במדינת ישראל היום הגיע לכל המשפחות, נקודה.

<יפתח רון-טל: יש מספר מאות משפחות שאנחנו מטפלים בהן ברגעים אלה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אנחנו מקווים שזה ייפתר.

<יפתח רון-טל: ומכאן אני קורא למי שעדיין יש לו איזושהי בעיה, פשוט להתקשר ל-103 או לאמצעים האלקטרוניים האחרים שאנחנו מפעילים באופן שוטף – אינטרנט, פייסבוק.

נחמן שי: אם אין חשמל, גם האמצעים האחרים לא תופסים.

<יפתח רון-טל: יש לכל אחד בפלאפון שלו – וזה עבד, רבותי, אמרו לי שהיו לנו כמעט חצי מיליון כניסות – יש אפליקציה של חברת חשמל, אני מבקש מכולם להכניס את זה לסמארטפון.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אין איפה להטעין את זה.

<יפתח רון-טל: היום.

נחמן שי: זה מעגל סגור.

אבישי ברוורמן: מלכוד 22.

<יפתח רון-טל: עד כאן הנתונים.

<יפתח רון-טל: בסך הכול, עוד לא סיימנו הכול אבל אנחנו אחרי המשבר בחלק הראשון שלו.

<יפתח רון-טל: החלק השני שלו זה טיפול והחזרת הרשת לקדמותה.

<יפתח רון-טל: כשאני אומר החזרת הרשת לקדמותה, אני לא מתכוון למצב שבו עכשיו היה קו עילי, ואנחנו מטמינים אותו.

<יפתח רון-טל: אנחנו מעמידים אותו בחזרה איפה שהוא היה.

<יפתח רון-טל: אנחנו מדברים על סדר גודל של 6,000 עצים שנפלו, שחתכנו אותם מעמודי הקו.

אבישי ברוורמן: מה השאלה לגבי שגזמתם, הורדתם את הגיזום?

<יפתח רון-טל: תיכף אני אגיד, אני אענה על הכול.

אבישי ברוורמן: מצוין.

אבישי ברוורמן: יופי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<יפתח רון-טל: אני אענה על הכול, אני חושב שזה תפקידי.

<יפתח רון-טל: ייקח לי עשר דקות או רבע שעה, והכול יהיה בסדר.

<יפתח רון-טל: אני מדבר על הנזקים.

<יפתח רון-טל: אנחנו מדברים על סדר גודל של 60 קילומטרים, סדר גודל של מאות אלפי עצים שנפלו בסך הכול בסערה.

<יפתח רון-טל: עד היום פינינו – נתון ממש מהבוקר – כ-6,000 עצים שנפלו לנו על עמודים, שזה הרבה מאוד, אפשר היה לראות גם את התמונות.

<יפתח רון-טל: לפני שאני נכנס לניתוח הנושאים, אני רוצה פשוט להצדיע להנהלת חברת החשמל, לעובדי חברת החשמל.

אבישי ברוורמן: אני הייתי אומר קודם כול עובדי חברת חשמל, אחרי זה ההנהלה.

<יפתח רון-טל: לעובדי חברת החשמל ולהנהלת חברת החשמל.

<יפתח רון-טל: כולם עובדים בחברת החשמל, אצלנו גם ההנהלה זה עובדים, כך שאתה אומר את אותו דבר, רק במקום אחר.

<יפתח רון-טל: הרי ההפרדה הזאת, אנחנו צריכים לעבוד על זה עוד עם מיקו.

<דוד מיקו צרפתי: אתה רואה למה זה טוב שזה כך?

נחמן שי: אתה מודה למהנדסים שנסעו?

<יפתח רון-טל: בל ניקח קבוצה של פורעי חוק וסדר, ונחיל אותה על הכלל.

<יפתח רון-טל: זה מיעוט שבמיעוט.

אבישי ברוורמן: כמה אנשים נסעו לאילת?

נחמן שי: 200.

<יפתח רון-טל: קצת פחות.

<לאה ורון: אבל למה אתה קורא להם פורעי חוק וסדר?

<יפתח רון-טל: כי הם בעיני פורעי חוק וסדר.

<לאה ורון: אתם קראתם להם לחזור?

<יפתח רון-טל: בטח.

נחמן שי: מה זה קראנו להם?

נחמן שי: תנחה אותם.

<יפתח רון-טל: לא רק שקראנו להם לחזור.

<יפתח רון-טל: למעשה, הנהלת חברת חשמל הודיעה לשני ראשי ועד המהנדסים שהם יפוטרו מהחברה.

<יפתח רון-טל: אנחנו נעשה את זה כמובן על-פי החוק ועל-פי הנהלים שלנו, אבל לפי דעתי מקומם לא בחברה.

נחמן שי: אחרי שתבררו את זה ותעשו את הנוהל.

מנחם אליעזר מוזס: ההסתדרות תיתן לכם?

<יפתח רון-טל: אני מציע, נמצא פה יושב-ראש ארגון העובדים, תשאלו אותו.

אבישי ברוורמן: הוא מהנהן בראש.

אבישי ברוורמן: מיקו, אתה רוצה להוסיף מילה?

<יפתח רון-טל: הנה, לא דיברתי אתו.

<יפתח רון-טל: תשאלו אותו.

<דוד מיקו צרפתי: אם אתם נותנים לי את הרשות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יפתח רון-טל: כן.

<יפתח רון-טל: זה בסדר גמור.

נחמן שי: בסוגיה הזאת, כן.

<דוד מיקו צרפתי: בסוגיה הזאת, קודם כול רע מאוד.

<דוד מיקו צרפתי: רע מאוד, ההתנהגות של אותם גורמים.

<דוד מיקו צרפתי: היא רעה מאוד, קודם כול כלפי אותם 12,900 – ולא משנה המספר המדויק – עובדים שכבר קרוב למספר ימים לא ישנים.

<דוד מיקו צרפתי: לא ישנים, זו מלחמה על חשמל.

<דוד מיקו צרפתי: אני רוצה שתבינו.

<דוד מיקו צרפתי: החברה, שנערכת במתכונת כזאת, היא בדיוק כמו צבא.

<דוד מיקו צרפתי: אגב, אני מצדיע כאן לכל כוחות הביטחון ולצבא, שאנחנו עובדים כתף לכתף, ולעיריות.

<דוד מיקו צרפתי: אנחנו עובדים כתף אל כתף, זה התארגנות של צבא.

<דוד מיקו צרפתי: במצב כזה אין ועד והנהלה בחברת חשמל.

<דוד מיקו צרפתי: יש לנו מפקדים עליונים – החל מיושב-ראש הדירקטוריון, המנכ"ל, המשנה למנכ"ל, הסמנכ"לים, מנהלי המחוזות – הופכים להיות למפקדים, ובזמן מלחמה אין ועד והנהלה.

<דוד מיקו צרפתי: זה כולנו צבא אחד שמתגייס, והעובדים, כולנו זרוע אחת.

<דוד מיקו צרפתי: וגם ההסתדרות כאן נתנה "קרט בלנש" להנהלה – תעשו מה שאתם רוצים, כי אין פה לא שעות עבודה ולא בכיות, אין כאלה דברים.

<דוד מיקו צרפתי: אותם ראשי ארגון המהנדסים – אם אתם שואלים אותי – לא העריכו נכונה בכלל את המצב שהחברה נמצאת בו, ומראש קבעו את מה שקבעו.

<דוד מיקו צרפתי: והם עשו טעות.

<דוד מיקו צרפתי: כשרצינו לתקן את הטעות הזאת, הם התחפרו בטעות שלהם, ואז כבר התחילו להצטדק גם בתקשורת והעמיקו את המצב הרע.

<דוד מיקו צרפתי: לטעמי, הם טעו טעות חמורה.

<דוד מיקו צרפתי: אני אומר כאן – חלקם חזרו.

<דוד מיקו צרפתי: חלק מהמהנדסים האלה שירדו כמובן חזרו, ואין לי ספק שהטיפול צריך להיות משמעתי של ההנהלה, ואני מבין כל דבר שנאמר על-ידי ההנהלה.

נחמן שי: יש קשר בין ההיעדרות שלהם לבין היכולת שלכם להתמודד עם הקשיים כרגע?

<דוד מיקו צרפתי: תראה, נחמן.

נחמן שי: לא, אני שואל.

נחמן שי: בסדר גמור, אבל האם זה משפיע?

<קריאה: בנראות.

<דוד מיקו צרפתי: אני רוצה לומר – אין לזה הצדקה, גם אם אין לכך משמעות.

אבישי ברוורמן: יפה.

<דוד מיקו צרפתי: אין לזה הצדקה.

אבישי ברוורמן: האיתות.

אבישי ברוורמן: האיתות, בהחלט.

<דוד מיקו צרפתי: למען הנראות, אפילו מורלית.

<דוד מיקו צרפתי: כי מה שקרה, אני עכשיו בא ממחוז ירושלים, אז גם כאלה שהם לא בדיוק באופן ישיר מועסקים בנושא של חשמל, הוא לקח רכב ומביא תחתונים וגרביים או סולר ליישובים לתדלק גנרטורים של פרטיים.

<דוד מיקו צרפתי: או אפילו לעזור לתושבים, עובדי חברת חשמל גם מסייעים לתושבים, מעבר לתיקון של החשמל, אם צריך עזרה כזו או אחרת.

<דוד מיקו צרפתי: אז כל אחד, ימצאו לו מה לעשות.

<דוד מיקו צרפתי: ולכן, ההתגייסות צריכה להיות טוטלית.

<דוד מיקו צרפתי: ולכן, אני מבקש – אני מבקש מכולם, גם במדינה – לא ללמוד מכך על הכלל.

<דוד מיקו צרפתי: אמרתי כאן לחברים שלי, רבותי, גם בשנת 48' במלחמת השחרור היו כאלה שלא התגייסו למרחביה.

<דוד מיקו צרפתי: לא התגייסו, לא תרמו את חלקם.

<דוד מיקו צרפתי: איש איש לפי יכולתו ולפי אמונתו.

<דוד מיקו צרפתי: אוקיי.

<דוד מיקו צרפתי: לכן, אני אומר – אל תסיקו מזה מסקנות.

<דוד מיקו צרפתי: צריך לטפל בזה במלוא החומרה.

<דוד מיקו צרפתי: גם ההסתדרות מיודעת על כך, ואני מאמין שבאמת, בדרך המקובלת זה יטופל במלוא החומרה.

<דוד מיקו צרפתי: אף אחד כאן לא מסתיר את העובדות ולא מטאטא אותן מתחת לשטיח.

אבישי ברוורמן: מיקו, קודם כול, אני מודה לך, ואני אומר את זה בצורה הברורה ביותר.

אבישי ברוורמן: מה שאמר גם היושב-ראש, גם מה שאתה אמרת, זה כל כך ברור, ולכן אני חושב שגם כל מי שמתבטא בתקשורת, לא להשתמש בקייס הזה של אותם אלה שהובלו למהלך כל כך טיפשי, כל כך לא נכון, כל כך פוגעני, שלא ייפול הקצף על היתר.

<יפתח רון-טל: אני דרך אגב עושה הבחנה בין המהנדסים עצמם - -

אבישי ברוורמן: ברור.

<יפתח רון-טל: - - לבין ראשי הוועד שלהם.

נחמן שי: אני רק מבקש - בלי לחשוב שכאילו הכול קם ונופל על זה - חשוב שהוועדה תעודכן גם בהמשך הטיפול כי יש נטייה, כשהכול עובר, אני לא חושב שזה יקרה.

אבישי ברוורמן: נחמן, אתה כל כך צודק.

נחמן שי: אני לא חושב שזה יקרה, אבל חשוב שהוועדה תקבל מכם דיווח – מכם, מההנהלה – לגבי מצב העניינים.

נחמן שי: אני שומע ומאמין לדברים שאמר יושב-ראש הוועד.

<דוד מיקו צרפתי: לפחות מצד ארגון העובדים, אין כוונה למסמס את זה.

<דוד מיקו צרפתי: אנחנו רואים את זה בחומרה בדיוק כמו כולכם.

אבישי ברוורמן: מנהיגות שמתנהגת בצורה לא אחראית, חייבת לשלם.

<דוד מיקו צרפתי: אין ספק.

<יפתח רון-טל: יש פה שני מרכיבים.

<יפתח רון-טל: מרכיב אחד זה באמת ההתנהלות במצב שבו החברה פועלת במצב חירום, שכולם מגויסים, ללכת להשתלמות ולבלות באילת.

<יפתח רון-טל: והדבר השני, יש הנחיה מפורשת.

נחמן שי: יש פה עריקה וסירוב פקודה, במונחים צבאיים.

<יפתח רון-טל: חד וחלק.

אבישי ברוורמן: במצב חירום.

<יפתח רון-טל: ועוד הכול במצב חירום.

אבישי ברוורמן: דובר צה"ל לשעבר, תת-אלוף שי.

נחמן שי: לא, נתתי לו את הטרמינולוגיה כי יפתח מזמן כבר לא היה שם.

<יפתח רון-טל: הזכירו לי השבוע.

<יפתח רון-טל: אני רוצה לעבור לפי הסדר.

<יפתח רון-טל: קודם כול, הסערה עצמה.

<יפתח רון-טל: הסערה עצמה, אני מבקש לעדכן שני דברים.

<יפתח רון-טל: אחד, עשרות שנים לא הייתה סערה כזאת, היא יותר חמורה מהסערה שהייתה ב-92', ואני אומר את זה על-פי נתונים – גם בגובה השלג, גם בעוצמת הרוחות וגם במשך הזמן.

<יפתח רון-טל: זוהי סערה שבעיתוי שלה לא הייתה למעלה מ-100 שנה במדינת ישראל, והנזקים שהסערה עשתה הם נזקים רבים מאוד.

<יפתח רון-טל: למעשה, אפשר להגיד שברשת ובתחום החלוקה, זאת אומרת ככל שאתה מתקרב לאזרח, אלה הנזקים החמורים ביותר בחשמל שהיו מאז ומעולם, מאז הקמתה של מדינת ישראל.

<יפתח רון-טל: אני לא יכול שלא, מזמזם לי הכינוי אותו כינה מר נחמיה שטרסלר שישב לידי באולפן ערוץ-2, וקרא לה "סופונת", אז נקרא לה "סופונת שטרסלר".

<יפתח רון-טל: אני חושב שאפשר להגדיר את הסופה הזאת באמת בממדים היסטוריים, והשאלה שתישאל – ואנחנו חייבים, ונקיים תהליך למידה, כבוד היושב-ראש – אנחנו חייבים לשאול את עצמנו, זאת שאלה של אופן שאתה מנהל את הסיכון ברמה הלאומית, האם אתה נערך וכמה אתה משקיע ב-worst case.

אבישי ברוורמן: יופי.

אבישי ברוורמן: פה אני רוצה לעזור לך ולחדד.

אבישי ברוורמן: אני בעמדתו של חבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר, ד"ר בגין.

אבישי ברוורמן: זה ברור לחלוטין שאין שום היגיון לאירועים בהסתברות מאוד נמוכה להשקיע מיליארדים על מיליארדים, כי בצורה הזאת ככה חיים, ככה חיים בכל מקום בעולם.

<יפתח רון-טל: זה גם בא על חשבון משהו אחר.

אבישי ברוורמן: זאת הנקודה.

אבישי ברוורמן: כשאנשים אומרים – הלוא כל הדברים האלה אז ירדו מהחינוך, ירדו מהרווחה – ולכן כל מדינה, כל ממשלה, לוקחת בחשבון שאירועים בהסתברות נמוכה, לחלק מהדברים יהיה מחיר גבוה, אבל השאלות שאנחנו מדברים עליהן כאן זה לא לגבי הנושא הזה, כי אף אחד לא בא ומדבר על השקעה של מיליארדים.

אבישי ברוורמן: השאלה שאנחנו שואלים: עם הקביאט הזה, שלא הולכים להשקיע את המיליארדים, ושדבר קורה בהסתברות נמוכה, אם אתה מסתכל עכשיו לגבי העבר, היו דברים שיכולתם להיערך אחרת, שלא נערכו?

<יפתח רון-טל: אני אתייחס לזה.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה הרלוונטית, כי לגבי הנקודה אני סומך לחלוטין.

<יפתח רון-טל: אני אתייחס לזה.

<יפתח רון-טל: יש למעשה שלושה מרכיבים כשאתה שואל את השאלה האם באמת אתה מוכן - - -

אבישי ברוורמן: הזכרתי את בגין כי זה היה לגבי רעידות אדמה.

אבישי ברוורמן: הלוא בגין הוא גיאולוג, ותמיד העלו את הנקודה – צריך את כל הבתים בארץ למגן.

<יפתח רון-טל: לגבי השאלה איך למעשה התכוננת למשבר מהסוג הזה.

<יפתח רון-טל: נושא ראשון, אני קורא לזה שאלת המקצועיות, ההכנה של יכולת הביצוע, האימונים שעשית, התרגולים שתרגלת והיכולת לעבוד במצבי חירום מהסוג הזה, במצבי מזג אוויר קשים.

<יפתח רון-טל: אני חושב שבסך הכול, חברת החשמל, יש לה ניסיון רב בנושאים האלה, היא מתורגלת, היא הכינה את עצמה – הן בהיבט המקצועי והיא הכינה את עצמה לפי דעתי טוב גם בהיבט של אופן הניהול.

<יפתח רון-טל: זאת חברה שיודעת להיות מנוהלת במצב חירום, ולמעשה היא מפעילה, היא מכריזה על מצב חירום והיא פועלת על-פי תרגולות שבאו לידי ביטוי בשלב האחרון - - -

אבישי ברוורמן: למה אני עוצר אותך?

אבישי ברוורמן: את התשבחות ואת הדברים נתנו, ואנחנו מעריכים.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי אליך הייתה מאוד מאוד ספציפית.

אבישי ברוורמן: איזה דברים היית יכול להיערך אחרת אם אתה מסתכל ברטרוספקט?

אבישי ברוורמן: כל נושא גיזום העצים, מה קרה בנושא הזה?

אבישי ברוורמן: אמרו שהיה חסר כסף.

אבישי ברוורמן: כל מיני דברים, לא בהשקעה של המיליארדים.

אבישי ברוורמן: האם בכל זאת למדת משהו שהיית צריך להיערך אחרת?

<יפתח רון-טל: אנחנו ביום שלישי, אנחנו עוד פועלים בתוך מצב חירום.

<יפתח רון-טל: אנחנו משקיעים את עיקר המאמץ בטיפול והחזרת משק החשמל לתיקונו, כך שכל משפחה, יהיה לה חשמל.

<יפתח רון-טל: יהיה לנו מספיק זמן, נתחיל את זה כבר בימים הקרובים, לכן לשאלה האם הסתיימו תהליכי הלמידה, האם אני כבר יכול להציג את הלקחים שיש לחברת החשמל, התשובה היא לא, ואני לא חושב שמישהו ציפה לזה.

<יפתח רון-טל: אני ממליץ שבנושא הזה יינתן הזמן המתאים.

<יפתח רון-טל: חברת החשמל תקיים תהליך למידה מסודר, כמו שהיא עושה בהקשרים אחרים, תסיק את המסקנות הפנימיות.

<יפתח רון-טל: מה שקשור למסקנות חיצוניות, היא תעביר אותן לגופים המוסמכים.

<יפתח רון-טל: נשב ונעשה את זה.

אבישי ברוורמן: יפתח, יפתח.

<יפתח רון-טל: יש שני נושאים מרכזיים שאתה מכוון אליהם.

<יפתח רון-טל: אחד זה נושא הטמנת הקווים, השני הוא נושא הגיזום.

<יפתח רון-טל: חברת החשמל גוזמת על-פי תוכנית עבודה.

<יפתח רון-טל: תוכנית העבודה שתוכננה מאפריל השנה עד לרגע זה שאני מדבר אתך, תוכנית העבודה הזאת בוצעה.

<יפתח רון-טל: אנחנו נצטרך ללמוד האם נכון להשקיע בזה יותר.

<יפתח רון-טל: אני לא יכול להגיד לך את זה כרגע, אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<יפתח רון-טל: עיקר הגיזום לא היה רלוונטי בנזקים של הסופה הזאת.

<יפתח רון-טל: למה?

<יפתח רון-טל: לא ענפים נפלו אלא נפלו עצים בנסיבות של סופה - -

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: זו נקודה.

<יפתח רון-טל: - - שלא קרתה כבר הרבה מאוד שנים, ולכן אותם עצים לא עמדו בניסיון הזה קודם.

<יפתח רון-טל: אני מדבר אתך על עצים בני 100 שנה.

<יפתח רון-טל: בצפת קרסו עצים בני למעלה מ -100 שנה, זאת אומרת שבאמת ב-100 השנים האחרונות לא הייתה להם סיבה ליפול, בשבוע האחרון כן.

<יפתח רון-טל: אנחנו נשאל את עצמנו, למשל, האם נכון להכין תוכנית לעקירת עצים, מסודרת ומתוכננת במקומות רגישים.

<יפתח רון-טל: למשל, אחד המקומות הרגישים שעשה לנו בעיה בכל אזור ירושלים זה יער ירושלים.

יעקב אשר: אז תפגוש את פקיד היערות.

<יפתח רון-טל: יפה.

<יפתח רון-טל: עכשיו אני אתכנן להוריד 20,000 עצים ביער ירושלים.

<יפתח רון-טל: אגב, אני אעשה תוכנית כזאת, מי שיאשר לי, בבקשה.

<יפתח רון-טל: הכול זה עניין של ניהול סיכונים.

<יפתח רון-טל: זה בנושא העצים.

מנחם אליעזר מוזס: לא יהיה לך יותר זול להטמין את הכבל?

<יפתח רון-טל: לא.

<יפתח רון-טל: יהיה לי אולי יותר קל אבל לא יותר זול.

<יפתח רון-טל: הטמנת הרשתות – קודם כול, מזה למעלה מ-20 שנה, קווי מתח גבוה בשכונות חדשות וקווי מתח נמוך מוטמנים, כאחד הלקחים מסופת 92'.

<יפתח רון-טל: מוטמנים.

<יפתח רון-טל: אנחנו מגובים, אמורים לפחות להיות מגובים על זה תעריפית.

<יפתח רון-טל: השאלה היא לגבי השכונות הוותיקות.

<יפתח רון-טל: לגבי השכונות הוותיקות, יש לנו את היכולת הביצועית לעשות את זה, זאת השקעת הון עתק.

<יפתח רון-טל: אנחנו נעשה תהליך למידה שבו אנחנו נמליץ בהמשך איפה לפי דעתנו - עוד פעם, בהקשר של כמה סיכון אתה רוצה לקחת וכמה סיכון אתה לא רוצה לקחת – לסופה מהסוג הזה, מה נכון להשקיע.

<יפתח רון-טל: מדובר על מיליארדים רבים של שקלים.

<יפתח רון-טל: מיליארדים רבים של שקלים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יהודה ניב: יהודה ניב, מנהל מינהל החשמל, משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.

<יהודה ניב: רשת החלוקה כוללת כ-25,000 קילומטרים של קווי מתח גבוה, וכ-20,000 קילומטרים של קווי מתח נמוך.

<יהודה ניב: מתוכם, 15,000 קילומטרים קווי מתח גבוה, ו-9,500 קילומטרים קווי מתח נמוך הם עיליים, זאת אומרת למעלה מחצי.

<יהודה ניב: היתרה מוטמנת, ויש 30,000 שנאים שבהם חצי הם לא מוטמנים אבל במבנים, וחצי על עמודים בחוץ.

<יהודה ניב: כדי להטמין את כל המערכת הזאת זה סדר גודל של בין 25 ל-30 מיליארד שקלים.

<יהודה ניב: אלה מספרי עתק, משום שהתעריף השנתי, ההכנסות השנתיות בשנה שאין בה בעיות של דלק וששורפים דלקים יקרים, זה סדר גודל של 20 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<יהודה ניב: זאת אומרת שמדובר בסכומים ענקיים.

יעקב אשר: אבל אם אתה לוקח אזורי עדיפות, אם אתה לוקח "אזורים אדומים" עכשיו מהסערה הזאת, כלקח, ובא ועושה סדרי עדיפויות, אף אחד לא יוציא 25 מיליארד שקלים.

יעקב אשר: צריך להיכנס לתוכנית חומש, תוכנית עשור, שבאה ואומרת – בואו נתחיל ב"אזורים האדומים", מהלקחים שלכם היום – לא היום, תסיימו קודם את מצב החירום – אבל תעשו תעדוף למקומות מסוימים, ושם הממשלה לאט-לאט תצטרך להשקיע בצורה כזו או אחרת כדי להטמין את הקווים באותם "מקומות אדומים".

אבישי ברוורמן: ד"ר ניב, שמעת את ההערה של חבר הכנסת אשר?

אבישי ברוורמן: תמשיך.

<יהודה ניב: כן, שמעתי.

<יהודה ניב: כל קווי הרשת החדשים של חלוקה והולכה הם מוטמנים באזורים עירוניים.

<יהודה ניב: לעומת זאת, בשטח פתוח, קווי המתח הגבוה נשארים בחוץ כי זה יקר ואלה דרכים ארוכות.

<יהודה ניב: גם לא תמיד, אזורים שנוח לסמן בהם את ההטמנה, זה מסוכן.

<יהודה ניב: חשמל גם יודע להרוג, לא רק להביא תועלת.

אבישי ברוורמן: ד"ר ניב, השאלה שלי, נתת את המספרים, מה השורה התחתונה?

אבישי ברוורמן: מה המלצתך לאור הדברים האלה?

<יהודה ניב: עוד אין לנו המלצה כי אנחנו צריכים לבדוק בדיוק ולעשות את כל התחקור.

אבישי ברוורמן: מה שאתה אומר זה דבר כזה.

אבישי ברוורמן: מספרים גדולים.

<יהודה ניב: מה שאני רוצה להגיד זה שלאמירה גורפת אין מקום.

<יהודה ניב: לאמירה גורפת אין מקום.

אבישי ברוורמן: אנחנו מסכימים.

<יהודה ניב: צריך לבדוק נקודתית, צריך להיכנס.

אבישי ברוורמן: מה שאמר חבר הכנסת אשר.

<יהודה ניב: יכול להיות שנצטרך להשתלט על האזור העירוני, בשטחים הפתוחים, מה שמחבר בין יישובים.

<יהודה ניב: יכול להיות שאנחנו נישאר בחוץ גם בעתיד - - -

אבישי ברוורמן: ד"ר ניב, על הנקודה הזאת אמר היושב-ראש ואמר חבר הכנסת אשר – זה ברור שישראל לא תוציא עכשיו עשרות מיליארדים, ולכן השאלה היא רק הנקודה של אזורים מסוימים שהם מועדים יותר לפורענות, איך מטפלים בהם על פני זמן.

<יהודה ניב: אנחנו נכין תוכנית עם המשרד.

אבישי ברוורמן: אנחנו נבקש לקבל דיווח לוועדה.

יעקב אשר: תכינו אתם, תציפו את זה אתם כי אם אתם לא תציפו, אף אחד לא ידע לעשות את זה.

<יפתח רון-טל: בהחלט מה שאנחנו מתכוונים לעשות במסגרת תהליך הלמידה.

<יפתח רון-טל: אלה שני הנושאים הגדולים בנושא התשתיות.

<יפתח רון-טל: הנושא השלישי הוא נושא הציוד.

<יפתח רון-טל: בנושא הזה – אני יכול להגיד גם דברים טובים או שבוועדה הזאת לא?

אבישי ברוורמן: יפתח, אתה יודע שפה עדיין הדמוקרטיה הליברלית קיימת.

אבישי ברוורמן: כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה.

אבישי ברוורמן: יש ועדות שבהן אולי לא - - -

יעקב אשר: בדקות האחרונות שלה, אגב.

יעקב אשר: ..

אבישי ברוורמן: עד שיחליפו את היושב-ראש.

<יפתח רון-טל: בנושא של ציוד, אני, כיושב-ראש הדירקטוריון, יחד עם הדירקטוריון, קיבלנו החלטה מאוד לא פופולרית, ולפני כשלוש שנים בתהליך מדורג – ברגע שנכנסתי, פחות או יותר – עד לרגע זה שאני מדבר אתכם השקענו כ-200 מיליון שקלים בציוד ממונע חדיש, שלמעשה החליף את כל מערך במות ההרמה הישנות של חברת החשמל, כל הציוד רב המינוע, ה-Off-Road, וכל הרכבים שהם 4X4, וכן הלאה.

אבישי ברוורמן: והוא הוכיח את עצמו.

<יפתח רון-טל: מה זה הוכיח את עצמו.

<יפתח רון-טל: אני מפנה את כולכם לאחד הלקחים העיקריים של ציוד לקוי שהיה באסון הכרמל.

<יפתח רון-טל: שמעת מילה על ציוד כאן במשך השבוע האחרון?

<יפתח רון-טל: שמעת על אוטו שנתקע?

אורי מקלב: לא שמעתי, אבל לא יכולתם להיכנס למקומות - - -

יעקב אשר: בעיקר מפלסות.

<קריאות: - - -

אורי מקלב: לא נכנסתם למקומות בטענה שהעירייה או המועצה לא פילסה לכם, וזאת השאלה.

<לאה ורון: מי אמור לפלס את הדרכים?

אבישי ברוורמן: אתה מבין מה שקורה פה?

אורי מקלב: יש כשל אחד, וזה קרה בהרבה מקומות, שהעיריות או המועצות לא הצליחו לפלס, אתם עמדתם, ושכונות שלמות היו מנותקות לגמרי, אמרו לחברת חשמל, אתם לא יכולים להיכנס.

אבישי ברוורמן: יפתח, אני רוצה לחדד את מה שאמר עמיתי, חבר הכנסת מקלב, וזה לשאלה האחרונה ששאלתי אותך, באילו בעיות נתקלה חברת חשמל בתיאום עם גורמים ממשלתיים אחרים.

<יפתח רון-טל: זה הכול רשום לי פה.

אבישי ברוורמן: לא, אבל זה מגיע לנקודה הזאת, כי אתה אומר: יש לי את הציוד הכי טוב, אני מנקה, אבל לא מפלסים לו את הדרך, אתה עומד עם הציוד מספר אחת בעולם, וכלום לא קורה.

יעקב אשר: אתה מחכה בצומת עם הציוד, ולא הגעת אליו.

אורי מקלב: היו מקומות יישוב שכל הבעיה לא הייתה בעיה גדולה, בסך הכול חברת חשמל לא הצליחה להגיע לשם, והמועצה נכשלה.

<לאה ורון: כל המועצה האזורית שואבה.

אורי מקלב: בשואבה, וזה קרה גם בירושלים, זה קרה בהר שמואל, זה קרה בגוש עציון.

<לאה ורון: בנס הרים.

<יפתח רון-טל: קודם כול, בנושא שהוא ציוד של טיפול ברשת החשמל, אני רוצה לומר לכם – באמת, עזבו, אני לא רוצה כותרת חיובית – אבל אני אומר לכם, אני פשוט הייתי בשטח.

אבישי ברוורמן: הציוד היה מצוין.

<יפתח רון-טל: והדבר הזה לא מובן מאליו, בתנאים האלה עבדו.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: החלטה נכונה לפני שלוש שנים הוכיחה את עצמה.

<יפתח רון-טל: אגב, כולל גם ציוד כיבוי אש הכי חדיש.

<יפתח רון-טל: לגבי האופן שבו התקלה קורית, ואז אני אגיע גם לשילוב בין הגופים השונים.

<יפתח רון-טל: כשאתה בא לתקן חשמל, יש תקלה, והצוות יוצא, קודם כול הוא צריך לזהות מה התקלה ואיפה היא.

<יפתח רון-טל: ברגע שהוא זיהה את התקלה ואיפה היא, בנסיבות של הסופה היה מאוד קשה לעשות את זה.

<יפתח רון-טל: חלקן של התקלות היו ב"ג'הנם".

<יפתח רון-טל: תחשבו שכל היישובים ביהודה ושומרון נמצאים בוואדיות עמוקים, בגליל העליון, בתנאים מאוד קשים.

<יפתח רון-טל: מצאת.

<יפתח רון-טל: עכשיו אתה צריך להגיע.

<יפתח רון-טל: ההגעה למקום עם הציוד המתאים הייתה אחת מהנקודות הכי בעייתיות, שלקחו הכי הרבה זמן.

<יפתח רון-טל: הגופים עבדו בשיתוף פעולה, אני רוצה להגיד לכם, ראוי להערכה.

<יפתח רון-טל: לא באחריותה של חברת החשמל לפלס לעצמה את הדרכים - -

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי - - -

<יפתח רון-טל: - - ואחד הדברים שיצטרכו לבדוק, האם באמת יש ברשויות – שלהן הסמכות והאחריות בתחום הזה – את הציוד המתאים.

<יפתח רון-טל: אנחנו קיבלנו פתרונות, עבדו אתנו, זה לוקח זמן, מה אני יכול לעשות.

<יפתח רון-טל: אין לנו מפלסות, גם לא יהיו.

<דוד מיקו צרפתי: גם לא נגמ"שים.

<יפתח רון-טל: וגם לא נגמ"שים.

אבישי ברוורמן: גם לא צריך.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי עוד פעם, רק נקודתית כדי לחדד לגבי הרשויות, אדוני ראש העיר לשעבר.

אבישי ברוורמן: אתם ראיתם שיש בעיה, ויש לכם את הציוד הכי טוב, ואי-אפשר להיכנס.

אבישי ברוורמן: השאלה מדוע החברה לא ביקשה מהממשלה סיוע בכניסה ליישובים בפילוס הדרכים.

<יפתח רון-טל: בטח שביקשה.

אבישי ברוורמן: בעזרת צה"ל אולי, מהימים הראשונים.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה שלי.

אורי מקלב: היושב-ראש, יש ציוד של פילוס לחברת חשמל עצמה.

אורי מקלב: לא יקרה כלום אם במחוז ירושלים יהיה טרקטור אחד או שניים שיעבדו בשירות, או שישכרו.

אורי מקלב: חברת חשמל לא שוכרת מפלסות.

אורי מקלב: מה שהיא עשתה, היא באה עם הציוד שלה.

אורי מקלב: אני חושב שלעת הזו, אחת המסקנות שצריכות להיות ברורות, שחברת חשמל, או שתגיע להסכמים שבשעת חירום כזאת היא שוכרת – ברזני, יש לו עשרות - - -

<יפתח רון-טל: חס וחלילה.

<יפתח רון-טל: כבוד חבר הכנסת, אני אסביר לך למה – עכשיו מההיבט המקצועי.

<יפתח רון-טל: תאר לך שמספר גופים עוסקים בפילוס דרכים.

<יפתח רון-טל: אחד בא מהכיוון הזה של הרחוב, והשני מגיע מהכיוון השני של הרחוב, הרחוב הזה לא נפתח עד לרגע זה שאני מדבר כאן.

<יפתח רון-טל: חייבת להיות אחריות אחת.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אורי מקלב: זה מפתיע אותנו, יפתח.

אורי מקלב: זה לבוא ולהתחמק ולהגיד - -

<יפתח רון-טל: לא, חס וחלילה.

<יפתח רון-טל: עשינו את זה בשיתוף פעולה.

אורי מקלב: - - שאולי תבוא מפלסת אחת, והשנייה.

אורי מקלב: נו, באמת.

אבישי ברוורמן: רבותי, מה שאומר חבר הכנסת מקלב ומה שאומר יפתח רון-טל, זאת הדוגמה.

אבישי ברוורמן: הציוד הכי טוב, עומדים בפתח, ואין מישהו אחד שהוא אחראי לכניסה.

יעקב אשר: השאלה היא יותר גדולה.

יעקב אשר: בהנחה שהיושב-ראש יפתח צודק, נגיד שהוא צודק ויש בעיה ששני גופים יעשו את אותו דבר, למרות שזה נדיר מאוד שתהיה התנגשות כזאת בין שתי מפלסות, השאלה מול אותה רשות מקומית, כשאתה בא ואומר, אני צריך להגיע למקום מסוים, האם אתה בעדיפות אצלו יותר מאשר לפתוח ציר תנועה, או לפתוח למשל לג'ון קרי את הדרך כדי שיגיע למלון קינג דיוויד לפגישה בזמן.

יעקב אשר: השאלה האם יש מצב כזה שאתם בעצם יודעים על תקלות, שמדובר מאחוריהן באלפי אנשים, שרק אם תגיעו למקום, בתוך שעה תצליחו להרים שכונה שלמה עם אלפי אנשים, האם יש לכם תעדוף, האם יש לך אפשרות חוקית לאלץ את ראש הרשות לשלוח מפלסת למקומות שאתה צריך ולא למקומות דווקא שיש אולי עדיפות אחרת.

יעקב אשר: זאת השאלה.

<יפתח רון-טל: אני רוצה לומר שבסערה האחרונה, שיתוף הפעולה בינינו לבין הרשויות המקומיות והאזוריות, בינינו לבין המשטרה, בינינו לבין פיקוד העורף, בהנהגה של ראש הממשלה אישית – אני השתתפתי אישית לדעתי לפחות בשש הזדמנויות שונות בהערכות מצב טלפוניות, בראשותו של ראש הממשלה – שיתוף הפעולה הזה היה מצוין.

<יפתח רון-טל: סדר העדיפות הוא הקובע, ואני מקבל אותו.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא כזאת.

אבישי ברוורמן: אתה אלוף.

אבישי ברוורמן: אומר לך פה חבר הכנסת מקלב, שבמשפחה שלו יצא רמטכ"ל בישראל, הרמטכ"ל מקלף.

אורי מקלב: מהמשפחה שלי יצא רמטכ"ל, אבל אני יודע שבמשפחה שלי – ולא אמרתי את זה באף מקום ולא בפנייה שלי לחברת חשמל – בתי, עם ארבעת נכדיי הקטנטנים, ישבו בחושך, עלטה, ובלי חימום, מיום שישי בשעה 12:00 בצהרים עד יום ראשון בבוקר.

אורי מקלב: את הסלטים שמו בתוך השלג, ככה הם ניהלו שבת, ללא חימום, ללא שום דבר.

אורי מקלב: לא פניתי, אמרתי, יש כתובות.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך – מעבר לכול, הייתה גם קריסה של מערכת 103, דהיינו חברת החשמל לא יכלה לקלוט בכלל את התלונות.

אורי מקלב: שעות רבות אנשים עמדו על הטלפון, יש אנשים שלא היה להם טלפון כי "הוט" גם קרס, אבל לא יכלו בכלל להעביר את התלונה שנמצאים בהפסקת חשמל.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להמשיך את הנקודה הזאת כדי לחדד כאן.

<דוד מיקו צרפתי: לעזור לכם לדיון.

אבישי ברוורמן: אני תיכף אתן לך, מיקו.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא כזאת.

אבישי ברוורמן: אתה יושב, אתה רואה קבוצה נצורה, יש להם בעיות, חסרים מפלסים.

אבישי ברוורמן: אז בסדר, ראש הממשלה מצלצל וזה מצלצל וזה מצלצל.

אבישי ברוורמן: למה לעזאזל אין מישהו שאומר, צריך לפלס, צריך להביא מישהו ולבוא אתנו?

<יפתח רון-טל: אומרים.

<יפתח רון-טל: עושים את זה.

אבישי ברוורמן: אז למה זה לא קרה?

<דוד מיקו צרפתי: יושב פה איש מחוז ירושלים.

אבישי ברוורמן: בבקשה, שיסביר.

<דוד מיקו צרפתי: אני על הרגע הראשון התקשרתי אליו ואמרתי לו: למה אתם לא יוצאים?

<דוד מיקו צרפתי: בואו אני אסביר לכם משהו.

אבישי ברוורמן: הדובר הוא מיקו צרפתי, יושב-ראש הוועד של חברת חשמל.

<דוד מיקו צרפתי: נמצא כאן איש מחוז ירושלים שמטפל בכם.

<דוד מיקו צרפתי: ביומיים הראשונים, אני מזכיר לכולם שמה שתקע את העיר זה לא רק הפילוס של השלג, זה המכוניות שנתקעו.

<דוד מיקו צרפתי: התעדוף הראשוני היה להציל אנשים שנלכדו במכוניות, זה היה התעדוף הראשוני.

אורי מקלב: לא שלכם.

<דוד מיקו צרפתי: לא.

<דוד מיקו צרפתי: של המדינה.

<יפתח רון-טל: תעדוף כולל.

<דוד מיקו צרפתי: אי-אפשר היה לפלס בהתחלה כי אי-אפשר היה להזיז מכוניות.

<דוד מיקו צרפתי: חברי משה לוי, אני מתקשר ואומר לו: צאו כבר מהמחוז.

<דוד מיקו צרפתי: הוא אומר: יש לי מכוניות.

<דוד מיקו צרפתי: אמרתי לו: תיקח טרקטור, תעיף שתיים-שלוש מכוניות.

<דוד מיקו צרפתי: הוא אומר לי: אני צריך להעיף פה עיר שלמה.

<דוד מיקו צרפתי: אז תבינו, זה לא רק לפלס.

<דוד מיקו צרפתי: זה בגלל שאף אחד לא חזה את העוצמה, ואנשים עלו לירושלים, נתקעו במכוניות.

אבישי ברוורמן: אתה אומר, הטעות הקריטית הייתה שלא עצרו את - - -

<קריאות: - - -

יעקב אשר: זה לא קשור לדיון עכשיו.

<דוד מיקו צרפתי: אני יכול לומר לכם שהגענו למקומות – אני הייתי במבשרת - - -

אורי מקלב: זה שרשרת.

אורי מקלב: אם הם תשע שעות לא יכלו בכלל לגשת להרבה מקומות בירושלים, הם לא הצליחו להגיע.

<דוד מיקו צרפתי: לא יכלו.

<דוד מיקו צרפתי: אוטו פרטי - - -

אורי מקלב: אבל זה לא סותר למה בהר שמואל, מקום יישוב שלם, שהמועצה גבעת זאב לא פינתה, לא פילסה, הם היו בלי חשמל, גם בלי מים משום שלא היה חשמל והייתה בעיה של משאבת המים, חברת חשמל לא נכנסה לבד לתקן תיקון שלקח לה שעה לתקן.

אבישי ברוורמן: ששם לא הייתה בעיית מכוניות.

אורי מקלב: שם לא הייתה בעיה של מכוניות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים כבר לא על יום רביעי.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על יום ראשון.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על מוצאי שבת.

מנחם אליעזר מוזס: שם הייתה בעיה אחרת.

אבישי ברוורמן: אז מה הייתה הבעיה שם?

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לברר האם זה נכון, האם אתם מודעים לזה?

מנחם אליעזר מוזס: שטח השיפוט של ירושלים זה רק עד נבי סמואל והם פינו עד שם, וגבעת זאב, היה צריך לבוא לפנות מנבי סמואל להר שמואל, ואז התחילה מלחמה מי בעל הבית כאן.

אורי מקלב: המועצה לא פילסה, ראש העיר היה באילת – לא משנה עכשיו כל הדברים האלה – אנשים, ילדים, 40 ילדים היו בהר שמואל, בקבר נבי סמואל, כל הלילה.

אורי מקלב: לא הצליחו לחלץ אותם, למה?

אורי מקלב: בגלל שעיריית ירושלים אומרת: אני לא מעלה לנבי סמואל, זה לא אזור שלי; מע"צ לא הצליחו לעשות את זה.

אורי מקלב: 40 ילדים.

אבישי ברוורמן: מה שאתה אומר כאן – ראש רשות אחת רב עם ראש רשות אחרת.

מנחם אליעזר מוזס: מלחמת רשויות.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא רואים את זה פה בין השרים ובין חברי הכנסת - - -

מנחם אליעזר מוזס: אומר המנכ"ל, זה שטח השיפוט שלי, עד כאן הוא עושה, הטרקטור לא זז הלאה.

מנחם אליעזר מוזס: הדרך הייתה פנויה, יכלו להרים את השלג, חברת חשמל הייתה אמורה להגיע, אבל מתחילה מלחמת סמכויות מי כאן בעל הבית על הכביש הבין-עירוני.

מנחם אליעזר מוזס: באו אחרים ואמרו: בכלל זה לא שייך לנו - - -

יעקב אשר: לכן, כל הסיפורים על הערכות מצב, יש חלופה אחת.

יעקב אשר: ברגע שיהיה גוף אחד, שהוא גוף עליון – הוא מעל ראשי הרשויות, הוא מעל יושב-ראש חברת החשמל, הוא מעל כולם – הוא רואה פריסה של כל הבעיות בארץ, הוא מתחיל לתת את סדרי העדיפויות.

יעקב אשר: זו המסקנה הגדולה.

אבישי ברוורמן: אתה צודק.

אבישי ברוורמן: זה, עוד פעם, לא באחריות של יפתח.

יעקב אשר: זה לא באחריות שלו, למרות שיש לו כתפיים רחבות, אבל לא עד כדי כך.

אבישי ברוורמן: מדינת ישראל צריכה שר חירום, שברגע שקורה משהו, דברים כאלה, הוא מרכז את הנושא ואחראי.

אבישי ברוורמן: ואין לה עד היום, יש לה שמונה שרים שכל אחד מטפל בחלק אחר של הפנים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: קודם אני רוצה לומר מלים טובות באמת ליושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אני פניתי אליו בערב שבת, אבל לא בשבילי.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי צריך לפנות בשביל עצמי, זה היה בדיוק 50 שנה לאבי, ובאו כל המשפחה.

מנחם אליעזר מוזס: המעניין הוא שהבן שלי מארצות-הברית הצליח להגיע, אבל הבנים מתל-אביב לא הצליחו להגיע כי רכבת תל-אביב הכריזה בשעה 14:00 תקלה, בגלל חברת חשמל הרכבת לא יכולה לעלות לירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: וזה ערב שבת, נשארו כבר בתל-אביב.

מנחם אליעזר מוזס: אני רק רוצה שתבין את עומק הדברים.

מנחם אליעזר מוזס: הבן מארצות-הברית הגיע.

אבישי ברוורמן: תמיד זה ככה, כן.

מנחם אליעזר מוזס: היינו בלילה.

מנחם אליעזר מוזס: באמת עשיתם כל מאמץ, ונדלק האור בשעה 2:00, וליהודים היה חשמל.

אורי מקלב: באיזה יום?

אורי מקלב: באיזה לילה?

מנחם אליעזר מוזס: אצלי בבית, ביום שישי בלילה.

מנחם אליעזר מוזס: מיום שישי בבוקר לא היה חשמל.

מנחם אליעזר מוזס: יום שישי התחיל החשמל בשעה 14:00 אחר הצהרים.

מנחם אליעזר מוזס: אז בסדר, יש פלטות, יש חמין, יש הכול.

מנחם אליעזר מוזס: אני גומר את הקידוש, נגמר הכול.

מנחם אליעזר מוזס: הכול התפוצץ.

מנחם אליעזר מוזס: לא חשמל, הכול הלך.

מנחם אליעזר מוזס: באמצע הלילה הייתה לנו הרגשה, היינו בבית, מישהו מהילדים אמר: אנחנו כאן 45 גופות.

מנחם אליעזר מוזס: למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי בבית קירור מכניסים גופות.

מנחם אליעזר מוזס: אני בקומה שלישית, אין הסקה, אין מזגן, אין שום דבר, הקור נוראי ואין אור, ומקווים כל רגע אולי יקרה נס.

מנחם אליעזר מוזס: הנס הזה אגב לא הגיע עד עכשיו, ואני לא אומר את זה בגללי – אני אמרתי לו, אמרתי כל הזמן: יורם והלמן, אל תעשו בשבילי, תעשו בשביל הקשישה בת ה-90 שבקומת קרקע ובשביל הזוג בן 85 בקומת קרקע.

אבישי ברוורמן: ומה קורה כרגע?

מנחם אליעזר מוזס: אין עדיין חשמל.

מנחם אליעזר מוזס: לא משנה.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי לך – לא לי.

<יפתח רון-טל: זאת הסיבה שלמעשה ניתנה הנחיה הבוקר לעובדי חברת חשמל לעבור בכל הרחובות של ירושלים, לפי סדרי עדיפויות, וליזום באופן יזום בדיקה איפה עדיין אין חשמל.

אבישי ברוורמן: אתם תדווחו לנו.

אורי מקלב: אתם יודעים, חברת חשמל, ברחוב אלקנה – במשך ארבע יממות אין שם חשמל.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני יכול לתת לעוד מישהו מיהדות התורה לדבר?

מנחם אליעזר מוזס: רק רגע, עוד לא התחלתי אפילו.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה קודם לציין את העובדים שעבדו בחירוף נפש.

מנחם אליעזר מוזס: נחמץ לבי שלשום בלילה לראות שיש צוותים עומדים על עמודים, על שנאים למעלה, במזג אוויר מקפיא.

אבישי ברוורמן: שאפו.

מנחם אליעזר מוזס: מינוס שתיים היה, וכאלה רוחות.

מנחם אליעזר מוזס: באמת, ממש נחמץ לבי, ואני הצעתי להם אפילו תה, שיבואו יתחממו עם תה חם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הייתה עוד בעיה.

מנחם אליעזר מוזס: למשל ברחוב פנינה יש מורד, ובא טרקטור – חכם גדול – הלך ודחף כל מה שבסמטה הזאת, והם לא יכלו להגיע לשם בכלל.

אבישי ברוורמן: כן, מה שטיפש אחד יכול לגרום.

מנחם אליעזר מוזס: לפני חמש דקות מטלפן לי מישהו שעומד שם טרקטור שצריך לפלס את הדרך, והוא יושב וקורא עיתון.

מנחם אליעזר מוזס: שואל אותו: למה אתה לא עושה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר: מחכה לממונה.

מנחם אליעזר מוזס: מה עליו לעשות?

מנחם אליעזר מוזס: זה חלם.

מנחם אליעזר מוזס: חלם במיטבו.

מנחם אליעזר מוזס: ולמה אני שואל שאלה, משום שמישהו העלה את זה קודם.

מנחם אליעזר מוזס: חברת חשמל, יש אגודת השומרים של חסידות בעלז – אתה לא תראה שם שלג.

מנחם אליעזר מוזס: ב-2,000 שקלים לקחו טרקטור, בצורה פרטיזנית.

אבישי ברוורמן: התושבים עצמם.

מנחם אליעזר מוזס: התושבים עצמם עובדים כל הזמן.

מנחם אליעזר מוזס: האם חברת חשמל לא יכולה לרכוש כמה טרקטורים כאלה, למקומות כאלה?

אבישי ברוורמן: אולי ניתן לכם איזה הלוואה.

מנחם אליעזר מוזס: לרכוש.

מנחם אליעזר מוזס: לא, זה צריך ללמד אתכם.

<לאה ורון: טרקטורים לא יכולים לפנות מכוניות.

מנחם אליעזר מוזס: יש לכם את הציוד הכי טוב, אבל אם אין לך את הטרקטור להגיע לשם, מה תעשה עם הציוד?

<יפתח רון-טל: יגידו: השתלטנו גם על זה.

<לאה ורון: אנשים עזבו את המכוניות על הכבישים.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר.

מנחם אליעזר מוזס: רגע.

מנחם אליעזר מוזס: שאלת השאלות – הייתי חבר בוועדת שרים לענייני רעידות אדמה ולחירום לאומי.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לך, מה שקורה כאן, וכל פעם השאלה הראשונה שלי, מי אחראי?

מנחם אליעזר מוזס: המשרד להגנת העורף?

מנחם אליעזר מוזס: משרד האנרגיה?

מנחם אליעזר מוזס: הפנים?

מנחם אליעזר מוזס: ביטחון?

אבישי ברוורמן: הקדוש-ברוך-הוא.

מנחם אליעזר מוזס: הקדוש-ברוך-הוא.

מנחם אליעזר מוזס: ביטחון פנים?

מנחם אליעזר מוזס: מי אחראי לזה?

אבישי ברוורמן: אף אחד.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם אנחנו מדברים על הטמנת כבלים, דבר ראשון זה צריך להיות באזורי קשישים, באזורי ילדים, במקומות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: זה צריך להיות סדר העדיפויות.

מנחם אליעזר מוזס: לא אלה שקופאים מקור.

יעקב אשר: את זה אתה לא יכול לדעת.

יעקב אשר: קשה לדעת.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר.

יעקב אשר: אני אקצר כדי לתת לחבריי גם כן.

יעקב אשר: אני קודם כול באמת מצטרף למאמצים הגדולים ולעבודה בתנאים לא תנאים.

יעקב אשר: בסך הכול מדובר באנשים ואנחנו בהחלט מעריכים את העבודה.

<יפתח רון-טל: היו בעיות בבני ברק?

אורי מקלב: הבעיות של ירושלים הגיעו עד בני ברק.

יעקב אשר: הבעיות של ירושלים הגיעו לבני ברק כי הרבה מתושבי בני ברק היו בצרות כאן באזור ירושלים, אבל בבני ברק הפעם היו פחות בעיות, ככל שאני יודע, אבל היום זו לא האחריות שלי הישירה ואני לא עושה תוכנית כבקשתך עכשיו על בני ברק, אני רוצה לדבר על הדברים הכלליים.

יעקב אשר: אני חושב שאחת הנקודות – אני לא יודע אם נאמר על-ידך או לא – אם יש בעיה של חוסר בכוח-אדם בכזאת סערה, כי הרי הכמויות הן אדירות.

יעקב אשר: ואני אומר, ויכול להיות שאני חולק עליך – יש בעיה בכוח-אדם כי אני יודע גם את המוגבלות של חברת חשמל בעניין הזה, כי חברת חשמל, אדוני היושב-ראש – זה כראש עיר בבני ברק אני יודע להגיד לך – לא נותנת עבודות מסוג כזה בחשמל לחברות פרטיות וכולי, מטעמים ביטחוניים.

יעקב אשר: אני צודק, אדוני היושב-ראש?

יעקב אשר: זאת אומרת שחברת חשמל מוגבלת באפשרות שלה להשתמש בקבלנים פרטיים.

יעקב אשר: ואני חושב שהגיע הזמן לעשות איזשהם חוזים – לשעת חירום אפילו, לא בשוטף, לא ליום-יום, רק לפיקים גדולים כאלה או אחרים – שיהיו כמה חברות שיהיו מורשות מבחינה ביטחונית, וכמובן מקצועית, לעשות עבודות עד רמה מסוימת כחלופה לעובדים של חברת חשמל, כדי לתת בעצם כוח משלים, עם פריסה הרבה יותר גדולה בארץ, כי אם גם בבני ברק הייתה לך קריסה וגם בתל-אביב, אז ודאי לא היית מצליח לפרוס את עצמך לגמרי.

אבישי ברוורמן: תודה.

יעקב אשר: זו נקודה אחת.

יעקב אשר: שוב, אדוני היושב-ראש, בנחת.

יעקב אשר: יש לכם שבוע, שבועיים, חודש.

יעקב אשר: תחשבו על הדברים האלה.

יעקב אשר: לדעתי, זה דבר נכון.

יעקב אשר: דבר נוסף, אני כראש עיר אמרתי, ואתם יודעים, חברת חשמל לא כל כך אוהבת את הנושא.

יעקב אשר: יש בשכונות חרדיות במיוחד, במיוחד - ואני חושב שהגיע הזמן, ואני כראש עיר מאוד קידמתי את העניין הזה – מושג של גנרטורים בזמן חירום.

יעקב אשר: בבני ברק ובירושלים משתמשים בזה גם בשבת לאותם אלה שלא משתמשים בחשמל בשבת, וזה חלק גדול מהאוכלוסייה.

יעקב אשר: אם הרשויות המקומיות, בשכונות מסוימות יתחילו בתהליך מסוים, שיהיו גנרטורים לשעת חירום, אז במקומות החרדיים ישתמשו בזה גם לשבת אולי, אבל במקומות שאינם חרדיים זה יהיה בזמן מלחמה, בזמן נפילה גדולה של רשת, בזמן פיקים בבעיות כאלה.

יעקב אשר: ההשקעה היא לא השקעה גדולה מאוד, הרבה פחות מהטמנה, אגב, והיא תיתן תשובה להרבה מאוד ערים.

אורי מקלב: אדוני חבר הכנסת אשר, זה לא דווקא לשלג, צריך לחשוב על זה לכל עתות החירום.

אבישי ברוורמן: הוא אמר, לעתות חירום.

יעקב אשר: אני אמרתי – מלחמה, בזמן נפילת טילים, כשנופל תחמ"ש שלם.

יעקב אשר: אם תחמ"ש אחד יקבל נפילה של טיל, עיר שלמה שבועיים תהיה מנותקת.

אבישי ברוורמן: יפה.

יעקב אשר: גנרטורים לרשויות המקומיות, שיהיו גנרטורים חלופיים, יתנו אפילו חשמל ברמה יותר נמוכה אבל בהחלט שיהיה את המשהו המינימלי.

יעקב אשר: והדבר האחרון, שוב, הנושא של ההטמנה, דיברנו על זה קודם.

יעקב אשר: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שבהחלטת הוועדה יהיה שאנחנו רוצים לשמוע גם איזושהי תוכנית שבאה והולכת בהדרגתיות ממקומות מסומנים "אדומים" למקומות פחות בעייתיים, שתוך עשר שנים מדינת ישראל כולה תהיה מוטמנת בחשמל, עם עדיפות למקומות רוויי אוכלוסייה, כי דיבר קודם אחד מנציגי חברת חשמל - -

אבישי ברוורמן: ד"ר ניב.

יעקב אשר: - - ואמר שיש קווים ארוכים מאוד חיצוניים בוואדיות ובמקומות אלה.

יעקב אשר: אז יכול להיות שעדיף לשמר ולהטמין קווים שמספקים לכמות גדולה מאוד של אוכלוסייה מאשר לכמות יותר קטנה.

יעקב אשר: תודה רבה, אדוני.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני רוצה להצטרף להצעה הראשונה של חבר הכנסת אשר, אבל גם להדגיש ששם בדיוק עובר הגבול.

איציק שמולי: אני מדבר על ההצעה שלו להיעזר בגורמים פרטיים בעתות חירום.

איציק שמולי: יכול להיות שזו הצעה נכונה, ואני בטוח שבמסגרת תהליך הסקת המסקנות יחשבו גם על הדבר הזה, אבל אסור לתת רוח גבית לדברים שעולים מכיוון גורמים מסוימים, כאילו הנה הגיעה העת וההוכחה לכך שיש להפריט במהרה את חברת החשמל.

יעקב אשר: לא, לא.

איציק שמולי: לא אמרתי שאתה אמרת.

יעקב אשר: אני מבקש להדגיש – לפרוטוקול, ידידי שמולי ייתן לי את החצי דקה – לא התכוונתי להפרטת חברת חשמל.

יעקב אשר: דיברתי על כוח מסייע, שלא שווה לך להחזיק אותו כל השנה כשאתה צריך אותו רק ברגעי חירום.

איציק שמולי: בזמן שככה עובדים עוד היו בקור מקפיא וטיפלו בכל התקלות, כבר שמעתי חלק מהפרשנים מדברים על זה שאם זו רק הייתה חברה פרטית, אז כבר כל הקווים היו מתחת לאדמה, ועובדי החברה הפרטית היו נוחתים עם מסוקים על הגגות ומחלקים גם תה לאנשים, לא רק מטפלים בקווי המתח שנפלו.

איציק שמולי: אז הניסיון שלנו בהפרטה של גופים ציבוריים במדינה - - -

<יפתח רון-טל: אם חברות פרטיות היו עכשיו באירוע הזה, פה היינו יושבים עם נרות.

אבישי ברוורמן: אני אמרתי, ואני חוזר עוד פעם – שוורצנגר, שוורצנגר, ככה נפל שוורצנגר, שהלך והפריט את כל המערכת, וקליפורניה קרסה.

איציק שמולי: אז הנקודה ברורה, כי הניסיון שלנו במדינה מראה שהפרטה של גופים ציבוריים – כמו בריאות, רווחה, ואני חושב שגם במקרה הזה – לא הראה הצלחה יתרה, בוא נגיד, וגם בטח לא שיפר את השירות בגופי הרווחה והבריאות.

אבישי ברוורמן: תודה.

ג'מאל זחאלקה: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להקריא מכתב שהגיע אלי עכשיו, לנושא הזה בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: אני אתרגם אותו מערבית.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: שלום ד"ר ג'מאל, אני רוצה לעדכן אותך במצב החשמל באזור שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אבו גוש, רק במחצית מהכפר יש חזרה חלקית של החשמל.

<קריאה: לא כפר.

<קריאה: זה יישוב.

אבישי ברוורמן: זה נכון לעכשיו.

ג'מאל זחאלקה: כן, עכשיו הגיע.

אורי מקלב: נכון לעכשיו.

אורי מקלב: קרית יערים, טלז סטון.

ג'מאל זחאלקה: עין נקובא – יש חשמל, חזר החשמל.

ג'מאל זחאלקה: עין ראפה – אין חשמל בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אנשים סובלים קשה, סגרו את הכניסה לכפר כי מרכיבים גנרטור או משהו, כנראה שהוא מקולקל.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן.

ג'מאל זחאלקה: אבו גוש כבר חמישה ימים, מחצית הכפר, כבר מיום חמישי אין חשמל.

ג'מאל זחאלקה: עין ראפה, הייתי אתמול באזור, יש בחור עוודאללה עוודאללה, אתמול הייתי בהלוויה שלו, הוא מת בגלל שלא היה חשמל, לא יכלו לחבר את מכשיר החמצן – הוא היה חולה והוא מת, הכחיל ומת.

ג'מאל זחאלקה: אני דורש מחברת החשמל לטפל בנושא הזה בדחיפות.

<יפתח רון-טל: אני רוצה להתייחס לזה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה להתייחס.

אורי מקלב: אני מעלה נושא, אני חושב שחשובה ההתייחסות שלך בעניין.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: קודם כול, גם אני מצטרף לכל המאמץ ולברך את אותם טכנאים, מהנדסים שהיו על עמודי חשמל בקור במשך שעות רבות, אבל לא רק למהנדסים.

אורי מקלב: אני רוצה שתעבירו גם את ברכותי.

אבישי ברוורמן: מי שעלה למעלה זה לא רק מהנדס.

אורי מקלב: לא רק מהנדס ולא רק טכנאי, אני מדבר גם על אלה שעבדו במוקדים.

אורי מקלב: גם אותם צוותים – עם אותה יעל ועם אותה בת שבע דיברתי 12 שעות רצוף כשהיא הייתה במשמרת, אני מבין שהם עבדו קשה וראיתי מה הם עברו, תעבירו גם את ברכותי.

אורי מקלב: אבל אני אתחיל דווקא בנושא של מרכז העצבים, שזה המוקד לקבלת תלונות.

אורי מקלב: עצם זה שלא הייתה נפילה, קריסה של כל מערכת קבלת התלונות, זה לא דבר שעכשיו תלוי במזג אוויר דווקא.

אורי מקלב: זה כן היערכות שיכולה להיות.

אורי מקלב: זה לא עץ שנפל על חוט חשמל, שאתה לא יודע איפה הוא ייפול.

אורי מקלב: זאת מערכת מרכזייה שצריכה לקבל את התלונות והיא צריכה להיות ערוכה כן לקבל את כל התלונות.

אורי מקלב: עכשיו תשאל אותי, אז מה אם יחכו.

אורי מקלב: קודם כול, לחכות כמה שעות כדי להתלונן זה לא דבר פשוט, זה לא דבר קל.

אורי מקלב: שנית, איזה תשובה קיבלו מחברת חשמל?

אורי מקלב: אין צפי.

אורי מקלב: גם אם כבר השיגו פעם שנייה, אין צפי.

אורי מקלב: זה שלא היה צפי, דהיינו שלא ידעו להגיד לאנשים כמה זמן ייקח לתקן את התקלה, זה חלק קשה מאוד מתוך הבעיה.

אורי מקלב: מכיוון שאותה משפחה עם ילדים, אותם קשישים, אם היו יודעים שזה רק תקלה של ארבע שעות, חמש שעות, הם עדיין לא הולכים להתנייד ולנדוד למקומות אחרים, אבל אם הם היו יודעים שזה 24 שעות, שזה 48 שעות, שזה 96 שעות, ודאי הם היו יוצאים, היו מחפשים אלטרנטיבות, היו צועדים, ואת זה לא נתנו להם מכיוון שהייתה ציפייה שכל רגע הולך להידלק החשמל.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: תקווה.

אורי מקלב: דבר נוסף, אני מדבר עכשיו מתוך ניסיון.

אורי מקלב: צמוד הייתי למוקדים של חברת חשמל, וראיתי את ההתייחסות ואת ההשתדלות שלהם, אבל המציאות היא שאנחנו גם נמצאים היום במצב שכמה יממות לא היה חיבור לחשמל, עשרות אלפים היו מנותקים.

אורי מקלב: זה נתון, לא משנה מי אשם, אבל זה נתון קיים, שלמאות אלפים לא הייתה אספקת חשמל, ואני לא צריך להרחיב מה ההיבטים לאותה קשישה, לאותו זוג, לאותו בודד, ילדים קטנים בני כמה ימים.

אורי מקלב: אבל, ראינו הבדל, לא בכל המקומות התקלות היו בגלל עצים שנפלו על חוטי חשמל.

אורי מקלב: לא רק זה.

אבישי ברוורמן: אלא?

אורי מקלב: זה לא רק מקומות יישוב שלמים שהיו מנותקים בגלל חוסר גישה, שכונות שלמות.

אורי מקלב: בתים רבים, בניינים, חלק מהדיירים כן, חלק מהדיירים לא – זו בעיה של נתיכים – ואני הייתי עד, לא למקרה אחד, לעשרות מקרים שהתיקון לקח חמש דקות, זה רק להחליף.

אבישי ברוורמן: ולא היה מספיק כוח-אדם שהגיע?

אורי מקלב: אבל עד שהגיעו זה לקח 48 שעות.

אורי מקלב: אם היה לנו מוקד שהיה יודע לנווט – סליחה, אני מצטערת, מר מקלב, אני לא שומעת אותך.

אורי מקלב: הרעש, המוקד – היה קשה אפילו לקבל תלונות.

אבישי ברוורמן: אתה אומר בצורה ברורה - - -

אורי מקלב: המוקד זה מרכז העצבים שאני היום רואה כמה הוא חשוב, כמה חשוב לגבות אותו, כמה חשוב שיהיה צוות מקצועי, וידעו להפריד בין צרכנים פרטיים.

אורי מקלב: אתם יודעים כמה צרכנים פרטיים היו מנותקים?

אורי מקלב: זאת לא הייתה בעיה של עץ, בתוך בניין, בתוך כניסה – כניסה אחת כן, כניסה שנייה – אלה בעיות אחרות של תשתיות, אנחנו יודעים.

אורי מקלב: דרך אגב, אלה תקלות שגם חזרו על עצמן באותם מקומות, ובין תקלה לתקלה היו 24 שעות, אם לא 36 שעות, שלא יודעים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, הגדרת את הדברים.

אורי מקלב: ועכשיו, גם הלכה למעשה.

אורי מקלב: אני הייתי מבקש שוועדת הכלכלה תבקש – לא אני – בסופו של יום, עוד שבוע, עוד שבועיים אבל לא הרבה יותר מזה, דוח מפורט.

אורי מקלב: אני אפילו מוכן להקים צוות מתוך הוועדה, לשבת ולנתח את כל המסקנות – כמה לקח במקומות יישוב, כמה מקומות זה היה בגלל עצים, כמה בגלל תשתיות, כמה בגלל צרכנים פרטיים, זמן ההגעה.

אורי מקלב: נכון, היממה, 12 השעות הראשונות, היו לכולם בעיות להגיע, גם לרכבי חירום, אבל אנחנו מדברים כבר על מוצאי שבת.

אורי מקלב: ממוצאי שבת כבר לא הייתה סערה, לא הייתה סערה בכל הארץ.

אורי מקלב: צוותים היו יכולים להגיע לירושלים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו היום, חבר הכנסת מקלב, יש יישובים שהיום - - -

אורי מקלב: אני מדבר על היום.

אורי מקלב: צמוד לאבו גוש יש יישוב שנקרא טלז סטון, שכנים הכי טובים של אבו גוש זה טלז סטון.

ג'מאל זחאלקה: יש להם חשמל.

אורי מקלב: אין חשמל.

ג'מאל זחאלקה: היום.

אורי מקלב: אין גם היום.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על חמש יממות שאין חשמל.

אורי מקלב: הם צמודים אחד לשני.

אורי מקלב: מה שקורה באבו גוש אני יודע.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, תודה.

מנחם אליעזר מוזס: במצב שהוא יכול לפנות למוקד זה בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: אצלי הטלפונים גם מחוברים לחשמל, לא יכולתי לפנות גם למוקד, במוצאי שבת הטלפון הסלולרי כבר גם לא היה שמיש, של השכן גם כן – קריסה טוטלית.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יש לנו פה שתי נקודות שעלו עכשיו בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: אחת, המצב הנוכחי ביישובים כמו אבו גוש, עין ראפה וטלז סטון, שעדיין זה לא נפתר.

אבישי ברוורמן: השאלה השנייה – כל המערכת של המוקד, התחזוק שלה והתגובה, המערכת הזאת לא עבדה בצורה היעילה ביותר.

אבישי ברוורמן: למרות המאמצים הגדולים של העובדים, יש פה כשל שצריך לתקן אותו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שי, אתה רוצה להוסיף?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אמרתי קודם שאנחנו מדלגים.

אורי מקלב: גם אם תחזור על מה שאמרת אתמול במליאה, זה מרתק מאוד.

אורי מקלב: אפילו אם תחזור מילה במילה, לא כולם שמעו אותך.

נחמן שי: אני לא יכול לשחזר את זה ואני בונה עכשיו את הנאום של מחר אחר הצהרים.

אורי מקלב: אתמול באמת היטבת להגדיר את הכול.

נחמן שי: אני אנסה להיות פחות נרגש - -

אורי מקלב: אתה בשעת חירום יודע לתפקד.

נחמן שי: - - ויותר ענייני.

אבישי ברוורמן: "נחש צפע".

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני קודם כול באמת רוצה להפריד – לעניין חברת חשמל, ובכלל המצב הכללי שהיינו בו – וגם אני מבקש שאם יש למישהו מחשבות על הפרטה ועל ארגון מחדש וכן הלאה, בואו ננתק את זה.

נחמן שי: כרגע החברה עמדה למבחן בנקודה מסוימת, במקום מסוים, ומזה לא צריך להקיש הקשות על דברים שהם לעניין הזה ממש לא רלוונטיים.

נחמן שי: יכול להיות שצריך לעשות ארגון מחדש של החברה, יכול להיות, אבל זה לא שייך לשבוע האחרון שחלף.

אבישי ברוורמן: נכון.

נחמן שי: זה סתם לתפוס טרמפ על עניין שהוא ממילא לא רלוונטי.

אבישי ברוורמן: אני אחזק אותך, ד"ר שי.

אבישי ברוורמן: יש כאלה שכותבים - - -

נחמן שי: אני לא מסכים עם הדעה שאם היא הייתה מופרטת, אז היא הייתה מתפקדת פחות טוב.

נחמן שי: אלה מצבים היפותטיים.

אבישי ברוורמן: לא, להיפך.

אבישי ברוורמן: יש כאלה שאומרים שאם הייתה חברה מופרטת, הייתה מתפקדת יותר טוב.

נחמן שי: אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: אני חושב שכל ה-evidence כרגע בעולם, שזה הפוך.

נחמן שי: היה לנו מבחן.

נחמן שי: הייתה לנו חברה אחת.

נחמן שי: הלוא אני גם עברתי כמו חבריי את הסאגה הזאת.

נחמן שי: הייתה חברה אחת מופרטת, שזה מי הגיחון, שעבדה – גם הם עבדו וגם הם עבדו – וכל אחד עשה את המרב שהוא יכול לעשות, לא שייך למצב הארגוני שלה באותו רגע.

נחמן שי: באמת, זה נראה לי פשוט לתפוס טרמפ שלא ממין העניין.

נחמן שי: ואני באמת גם רוצה להודות לחברה, שאין לי ספק – גם העובדים, אפילו המהנדסים שלא היו, בוודאי השתדלו.

ג'מאל זחאלקה: גם אלה שנסעו לאילת?

אבישי ברוורמן: כבר דיברנו על זה.

נחמן שי: דיברנו על זה כבר, זה לא שייך.

נחמן שי: אין לי ספק שהרוב המכריע, אין מצב, לא יכול להיות שהרוב המכריע של העובדים לא הבינו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, דיברנו על זה בהתחלה.

אבישי ברוורמן: אמר היושב-ראש ויושב-ראש הוועד, שהמנהיגות של אלה ייענשו והוא קורא לפיטורים שלהם.

נחמן שי: די, עזבו, לא הייתי רוצה שבסוף מכל המשבר הזה יצא ששני מהנדסים פוטרו, ובזה פטרנו את עצמנו.

נחמן שי: זה לא העניין.

אבישי ברוורמן: נחמן, בוא תתקדם.

נחמן שי: וגם אני רוצה לומר לאורן תודה, אני חושב שהוא עשה עבודה טובה, הסתובב, אולפנים, וכולי – שזה היבט אחר, מאוד מאוד חיוני כי זה עלה גם פה, אינפורמציה בחירום.

נחמן שי: אינפורמציה מטבעה מרגיעה ומסייעת, ברגע שאתה יודע, ולכן מה שאמר פה ידידי אורי, שאילו היו יודעים – עוד חמש שעות, עוד עשר שעות – הבעיה שזה לא עבד.

נחמן שי: אצלנו זה בא והלך, בא והלך, לכן זה לא יכול היה לעזור.

נחמן שי: אבל גם, הציבור רוצה לדעת, והידיעה מאוד מאוד מסייעת.

נחמן שי: מה שמטריד אותי – ואני חושב שזאת הבעיה בסוף – זה לא השלג.

נחמן שי: מה שמטריד אותנו זה היערכות למלחמה ולעימות צבאי, כלומר באיזה מידה המשק, כולל חברת החשמל, ערוכים לעימות בסדר גודל שונה לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: גם לרעידת אדמה.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: אני לוקח את זה למקום היותר מרכזי בחיי, היותר מרכזי בחיינו, זה עימות.

נחמן שי: וכאן אני חושב שאנחנו צריכים לקבל מהחברה איך היא ערוכה למצב שבו גם אלה שרוצים להיתלות על העמודים לא יוכלו להיתלות כי הם יהיו בסכנת נפשות, ואולי יהיו באוויר איזה חומרים שהם לא יכולים לעשות את העבודה, זה לא רק שלג.

נחמן שי: זה בעיני, מכאן כל המסקנות שאנחנו מקישים נוגעות למצב הרבה יותר מהותי וקריטי בחייה של המדינה.

נחמן שי: נקודה נוספת זה העניין של האחריות הכוללת, אדוני היושב-ראש, זאת אומרת חברת החשמל היא בסך הכול כלי אחד בתוך שורה של כלים שצריכים לתפקד.

נחמן שי: ולכן, גם אם היא עושה את המקסימום, אם הכלים האחרים לא מתפקדים, היא כמובן לא יכולה לעשות את שלה.

נחמן שי: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני נותן עכשיו את זכות התגובה ליפתח רון-טל, למר צרפתי.

ג'מאל זחאלקה: אם אפשר להוסיף שאלה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני אתמול הייתי בעין נקובא.

ג'מאל זחאלקה: לאחר ההלוויה, כמעט בזמן ההלוויה הגיע גנרטור של חברת החשמל.

ג'מאל זחאלקה: ואני שאלתי, גם תושבים שהיו איתי שם שאלו את השאלה – אם זה הגיע היום, למה זה לא הגיע אתמול או שלשום?

ג'מאל זחאלקה: אם זה ישנו, למה אנחנו לא קיבלנו אותו?

ג'מאל זחאלקה: יכלו להציל את חייו של עוודאללה.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, לא מפרסמים בעיתונות אפילו שהוא מת.

ג'מאל זחאלקה: זה סיפור, אומרים שלא היו קורבנות בנפש.

ג'מאל זחאלקה: מתו שניים בנגב מהסערה.

<יפתח רון-טל: אני אתייחס לזה.

ג'מאל זחאלקה: מת עוודאללה בעין נקובא, ויש ילדים שנמצאים בבתי-חולים עם דלקת ריאות בגלל הקור.

ג'מאל זחאלקה: אנשים לא היו ערוכים להפסקת חשמל, זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני שואל את השאלה: למה לא אתמול?

אבישי ברוורמן: את הגנרטורים קודם.

ג'מאל זחאלקה: ושלשום, ולמה לפני שלושה ימים, ולמה עדיין באבו גוש ובעין ראפה אין?

אבישי ברוורמן: ובטלז סטון.

ג'מאל זחאלקה: ובטלז סטון, בסדר, איפה שאין.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר אפילו על יישובים קטנים.

ג'מאל זחאלקה: יש ערים גדולות שקשה מאוד לפעול בהן בצורה כזאת, אני מבין, אבל ביישובים קטנים זה פעל, זה הצליח, זה סיפק את הסחורה, אז למה לא עשו את זה?

ג'מאל זחאלקה: מדובר ביישובים מאוד קטנים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

חנין זועבי: אפשר עוד שאלה?

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: קודם כול, אני לא יכולה לא להעיר לדבריו של חבר הכנסת נחמן שי.

חנין זועבי: אני חושבת בכלל הפוך ממך, חבר הכנסת.

חנין זועבי: אני חושבת שכל ההדגש הזה על היערכות מול מלחמה ועל היערכות צבאית, היא זו שמחלישה את כל עניין ההיערכות האזרחית.

חנין זועבי: כל המושג של הגנה אזרחית ושל חסינות אזרחית הוא חלש מלכתחילה בגלל הדגשת היתר הזאת על היערכות צבאית, וזה מוזר שאתה לא חושב שמדינה כל כך חזקה צבאית, היא כל כך חלשה אזרחית.

נחמן שי: אמרתי את זה.

חנין זועבי: זה עניין של גישה.

חנין זועבי: ואתה רוצה עוד יותר, גם בעניין אזרחי וגם בעניין אסונות טבע, להדגיש את החשיבות המלחמתית והצבאית.

חנין זועבי: זו הבעיה, שיש פה במדינה הזאת הדגשת יתר על צבא ואיומים כאילו מבחוץ, ועוזבים ונוטשים את החברה האזרחית ואת האזרחים.

חנין זועבי: עכשיו לדברים שלי.

חנין זועבי: אני נוטה לחשוב, אדוני היושב-ראש, שבענייני אסונות, סף האפליה נוטה לרדת, כלומר זה אסון, זה אסון טבע, ומתייחסים לכולם בשוויון, אבל יש לי שני מקרים או שני מוקדים שהם ביישובים עוטפי ירושלים וביישובים עוטפי צפת.

חנין זועבי: בשני המקרים – אולי אני טועה – אני רוצה רק לתת לך אינפורמציה.

חנין זועבי: 3,250 בתי אב נותרו ללא חשמל עד אתמול.

חנין זועבי: מהם, לפי הסטטיסטיקה, 2,700 בתי אב ערבים – בעין נקובא.

מנחם אליעזר מוזס: גם אני בתוכם?

מנחם אליעזר מוזס: גם לי אין חשמל.

חנין זועבי: אתה מה-800.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מוזס, אני מבקש ממך.

חנין זועבי: אני עכשיו גם רצינית והמטרה שלי באמת היא רק לתת עובדה, ואם אני טועה, אז תגידו לי שטעיתי.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

חנין זועבי: מתוך 3,250 בתי אב יש 2,700 ערבים, מהם הגבר בן 52 שמת, והתושבים אמרו – ההרגשה שלהם, ככה בהפגנה, אולי גם הם טועים, שכל היישובים מסביב לעין נקובא, עין ראפה ואבו גוש היו עם חשמל.

חנין זועבי: אפילו המפלסות היו ביישובים מסביב לאבו גוש ועין ראפה ולא נכנסו ליישובים הערביים.

אבישי ברוורמן: תודה.

חנין זועבי: המקרה השני שגם חברת החשמל תיתן לנו מענה – גוש חלב והיישובים סביב צפת.

חנין זועבי: גם שם התושבים אמרו שהיישובים היהודיים חוברו לחשמל לפני היישובים הערביים, אז ההתייחסות ברשותך.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

<קריאה: היא תקבל פה התייחסות מקצועית לעניין.

אבישי ברוורמן: אתם מקבלים התייחסות לכול.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרנו, גם במקרה ליד אבו גוש, טלז סטון מנותקת עד עכשיו, ושם כולם יהודים.

אבישי ברוורמן: הנקודות ברורות.

אבישי ברוורמן: אני אתן ליפתח רון-טל, או לפני כן מישהו אחר?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<משה לוי: משה לוי, יושב-ראש הוועד, ירושלים.

<משה לוי: ממש בקצרה, לא לקחת את זה לכיוון הפוליטי.

<משה לוי: כל היישובים סביב אבו גוש, עין ראפה ובית נקופה היהודיים חוברו רק אתמול בלילה, חלק מהם, ויש עדיין הרבה יישובים יהודיים סביב השכונות האלה שעדיין מתמודדים בהם בהחזרת חשמל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מר רון-טל, בבקשה.

אבישי ברוורמן: תודה על ההבהרה, משה.

<יפתח רון-טל: ראשית, אני מבקש לקבוע ולהגיד באופן חד-משמעי שאין שום אפליה, חס וחלילה.

<יפתח רון-טל: אגב, הבן שלי גר בכפר תפוח, ומיום חמישי עד אתמול הוא היה בלי חשמל ובלי מים ובלי כל מה שאתם לא רוצים, וגם לא היה לידו חשמל – עם שני תינוקות קטנים, כשהקטנה ביניהם חלתה גם בדלקת ריאות ועכשיו היא בבית-חולים.

אורי מקלב: התפוח לא נפל רחוק מהעץ.

<יפתח רון-טל: ומרבית היישובים ביהודה ושומרון, היהודיים, היו מנותקים.

<יפתח רון-טל: עד כמה שאני יודע, חבר הכנסת מוזס, עד כמה שאני יודע הוא יהודי.

<יפתח רון-טל: ולכן, אני חושב, אל תלכי לכיוון הזה, אני מאד מבקש, זה ממש לא כך.

<יפתח רון-טל: לגבי האדם בן ה-53 שנפטר אתמול, אני מזכיר לכם, הסופה והניתוק היו ביום חמישי.

<יפתח רון-טל: אין הרבה אנשים שיכולים להיות בלי חמצן ארבעה ימים.

<יפתח רון-טל: הוא נפטר אתמול.

<יפתח רון-טל: אני בדקתי את הנושא הזה עם מד"א ועם משטרת ישראל, במשטרת ישראל בדקתי את זה עם מפקד המחוז.

<יפתח רון-טל: אין, אין קשר בין זה שלא היה חשמל בדירה לכך שהאדם הזה נפטר.

<יפתח רון-טל: האדם הזה – אני לא יודע אם אני יכול להגיד סודות רפואיים – אבל האדם הזה היה חולה, לצערנו, הוא נפטר, משפחתו לידו.

<יפתח רון-טל: מה שהיה ליד מיטתו, היה בלון חמצן שלא זקוק לחשמל, וניתן היה לפנות אותו מתי שרק רצו.

אבישי ברוורמן: בוא נשאיר את זה.

<יפתח רון-טל: אבל אני לא רוצה להיכנס.

<יפתח רון-טל: אנא, אל תכניסו את הקורבן הזה לתוך הדיון, זה נורא חשוב.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<יפתח רון-טל: אני במקרה כל כך רגיש לזה, שאני שוחחתי עם האנשים, אלה שטיפלו, אז עזבו את זה.

אבישי ברוורמן: מר צרפתי, משפט.

<דוד מיקו צרפתי: המוטו של חברת החשמל מאז ומעולם היה – חשמל הוא מחוץ לסכסוך.

<דוד מיקו צרפתי: תמיד היה.

<דוד מיקו צרפתי: גם כשירו טילים מכיוון עזה, אנחנו סיפקנו את החשמל ולא ניתקנו.

אבישי ברוורמן: תודה, מיקו.

אורי מקלב: היה חשוב שהמנכ"ל יתייחס להצעה שלך.

<קריאות: - - -

חנין זועבי: תיכף נדבר על החשמל בעזה.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, מאוד חשוב שתתייחס לפילוס.

<יפתח רון-טל: חברת הכנסת חנין זועבי, לא רק עובדי חברת החשמל מקבלים חשמל חינם, גם התושבים הערבים של יהודה ושומרון ועזה מקבלים חשמל חינם.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תתייחס לחברי הוועדה שכולם דיברו על פילוס עצמי, על הנושא של המוקד, הנושא של הצפי, מתי הצפי, על הדוח.

אורי מקלב: תתייחס, אנחנו רוצים לשמוע, לא רק על הדברים האחרים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יפתח רון-טל: ממש במשפטים קצרים.

ג'מאל זחאלקה: מתי אני יכול לבשר לתושבי אבו גוש שיהיה להם חשמל?

<יפתח רון-טל: היום, היום.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, אמר יפתח – היום.

אבישי ברוורמן: אם לא?

<יפתח רון-טל: דבר איתי אישית.

<יפתח רון-טל: אתה לוקח את הטלפון שלי, מדבר איתי.

מנחם אליעזר מוזס: מתי השכנים הקשישים שלי יקבלו חשמל?

מנחם אליעזר מוזס: לא אני.

<יפתח רון-טל: גם היום.

חנין זועבי: הם אמרו, היום כולם יהיו מחוברים.

<יפתח רון-טל: זה מה שעושים עכשיו.

<יפתח רון-טל: תראו, תמיד יהיו תקלות.

אבישי ברוורמן: גמרנו.

אבישי ברוורמן: מספיק, רבותי, להתקדם.

אבישי ברוורמן: היום.

<יפתח רון-טל: היום, זה תפקידה של החברה.

אבישי ברוורמן: יש לכם את הטלפונים.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע, אני מאוד מעריך את זה.

מנחם אליעזר מוזס: שלא תהיה טעות, אני מאוד מעריך, אני יודע שאתם עובדים קשה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש כי אנחנו חייבים להגיע לסיומה של הישיבה הזאת.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יפתח רון-טל: אני קודם כול רוצה במשפט אחד להגיד לכם.

<יפתח רון-טל: אני מבקש פרופורציות לגבי, נקרא לזה, משך הימשכות התקלות במקומות דומים באסונות שלא קורים אחת ל-100 שנה, אלא שקורים כל שנה.

<יפתח רון-טל: יש פרקי זמן ארוכים פי-שניים, פי-שלושה ופי-ארבעה במקומות הכי יקרים בעולם.

<יפתח רון-טל: בארצות-הברית, בשנה האחרונה נגמרו הגנרטורים, האזרחים בסופה, כשאמרו להם: רבותי, זה ייקח שבועיים-שלושה.

<יפתח רון-טל: בניו יורק כל שנה זה קורה למספר ימים, וברגולציה האמריקנית אין ביטוח לחברות התשתית, לחברות החשמל לטפל בזמן שיש סופה.

<יפתח רון-טל: ולכן, העובדים מגיעים אחרי שהסופה מסתיימת.

<יפתח רון-טל: רבותי, כאן עובדי חברת החשמל - - -

אורי מקלב: חז"ל אומרים: הרוצה לשקר ירחיק עדותו.

אורי מקלב: מי שרוצה להגיד דברים, מתחיל להגיע עד אמריקה.

אורי מקלב: אנחנו לא באמריקה, תענה בארץ.

<יפתח רון-טל: טוב.

<יפתח רון-טל: ביקשתי פרופורציות.

<יפתח רון-טל: דבר נוסף שגילינו, אני חושב, שהתשתית הזו שהיא תשתית החשמל, היא כל כך חשובה שאי-אפשר לתאר.

<יפתח רון-טל: תראו מה קרה.

<יפתח רון-טל: כשאין חשמל, למעשה החיים נעצרים.

אבישי ברוורמן: יפתח, יפתח, בחייך.

אבישי ברוורמן: אל תבזבז זמן על המלים האלה.

אבישי ברוורמן: בחייך, תאמין לי שכל אחד ידע את זה.

<יפתח רון-טל: תגיד לי על מה אתה רוצה שאני אענה, אני אענה.

אבישי ברוורמן: לשאלות.

אורי מקלב: תענה על הפילוס העצמי, על המוקד.

אורי מקלב: יש מה לענות, על הדוח.

אבישי ברוורמן: זה שחשמל חשוב, אורן הלמן יכול להגיד את זה.

מנחם אליעזר מוזס: התיאום בין הרשויות.

<יפתח רון-טל: קודם כול, 103.

<יפתח רון-טל: אכן, ב-103 היו בעיות בתפקודו בפרק הזמן הראשון.

<יפתח רון-טל: אגב, בירושלים מרבית 103 מבוסס, אתם יודעים על מי?

<יפתח רון-טל: על נשים חרדיות, שהכינו שבת.

<יפתח רון-טל: נערכנו אכן, ואתה כסגן ראש עיר, אתה יודע.

אורי מקלב: לא ידעתי.

אורי מקלב: דיברתי על המסירות שלהם.

<יפתח רון-טל: יש גם מוקדי 106.

<יפתח רון-טל: אגב, לפי דעתי הם בצרות עד עכשיו.

<יפתח רון-טל: כשמתנפלים הרבה תושבים, יש עם זה בעייתיות.

<יפתח רון-טל: אנחנו נלמד את זה.

אבישי ברוורמן: איך פותרים?

<יפתח רון-טל: אז אני אומר, אנחנו נשב.

<יפתח רון-טל: תנו לי להגיד מילה.

<יפתח רון-טל: אנחנו נשב ונלמד.

<יפתח רון-טל: תוך כדי המערכה נתנו חלופות באינטרנט, בפייסבוק שלנו, במוקדים של מד"א ובמוקדים של המשטרה, פנינו לאזרחים וביקשנו – תפנו דרכם.

<יפתח רון-טל: אנחנו נמשיך ונלמד את נושא 103, אני מניח שגם נמצא פתרונות כדי שבמצבים מהסוג הזה, המוקד הזה יתפקד יותר טוב, נקודה.

נחמן שי: אבל זה נושא מובהק שאפשר להוציא אותו לגורם תומך חיצוני.

<יפתח רון-טל: אתה צודק.

נחמן שי: כי בכל העולם יש Call Centers שהם לא חלק מהארגון עצמו.

<יפתח רון-טל: אלה בדיוק הדברים שאנחנו - - -

נחמן שי: ברגע שיש עומס רב מדי אתה מוציא את זה החוצה.

<יפתח רון-טל: אני מתחייב שהנושא הזה יילמד לעומקו, יוסקו המסקנות ויופקו הלקחים.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אני מסיים.

אבישי ברוורמן: יש עוד איזושהי הערה?

אורי מקלב: אתה מקבל את ההצעה שלי על הדוח, אדוני היושב-ראש?

<יפתח רון-טל: כן, אנחנו נעשה.

<יפתח רון-טל: אנחנו נקיים למידה גם בתחום הזה.

מנחם אליעזר מוזס: מפלסות.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם.

אורי מקלב: אני יכול לבקש ממנו רק בקשה?

אורי מקלב: אני חושב שאתה צריך בהפקת לקחים להבדיל בין עד מוצאי שבת, שהייתה סערה והיו בעיות, לבין שוך הסערה, ממוצאי שבת עד היום זה לא סערה.

אורי מקלב: אז היו כבר כבישים, קח את ירושלים כדוגמה.

אורי מקלב: בוא תלמד מה קורה אז, איך נתתם פתרון לבתים – לא דווקא לתשתיות.

אורי מקלב: לבתים פרטיים.

<לאה ורון: אנחנו כבר מעל חצי שעה בדיון הבא.

אבישי ברוורמן: אני מצטער, אני מסכם.

אבישי ברוורמן: מהדיון הראשוני שקיימנו בנושא ההיערכות והפעילות במהלך הסופה הגדולה עולה – רבותי, תחליפו את כל הכרטיסים - - -

ג'מאל זחאלקה: זה חלק מהישיבה.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: עולה כי חברת החשמל עשתה כמעט כל מה שביכולתה על מנת לספק חשמל לכל הבתים.

מנחם אליעזר מוזס: בשורה טובה – הגיע לי חשמל.

אבישי ברוורמן: מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה, היושב-ראש.

<יפתח רון-טל: מסיימים ברוח טובה.

<לאה ורון: זה הפינאלה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע גם מחבר הכנסת זחאלקה מה קורה באבו גוש.

ג'מאל זחאלקה: אני קיבלתי עדכון.

ג'מאל זחאלקה: עדיין אין.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לחזור ולהודות לעובדי החברה ולהנהלתה.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת מהחברה לסיים במהירות את כל העבודות הנדרשות כדי לחבר את כל הבתים לחשמל במהירות.

אבישי ברוורמן: מהדברים שנמסרו במהלך הדיון עולה פעם נוספת, כי לא נמצא גוף אחד שירכז ויטפל בכל מה שנדרש לבצע, לרבות - אספקת מזון, פינוי וחילוץ נהגים ואזרחים, פינוי כלי הרכב מהכבישים ופילוס הדרכים – כדי לאפשר לחברת החשמל להגיע לכל יעד שבו נדרשו לעבוד.

אבישי ברוורמן: הוועדה ממליצה - ממליצה, ממליצה - לממשלה להקים גוף אחד או להטיל על אדם אחד מהגופים הקיימים, כמה גופים יש?

אבישי ברוורמן: המשרד להגנת העורף, מישהו אחד שיהיה אחראי לנושאי חירום, נקודה.

אבישי ברוורמן: עליו תהיה האחריות, עליו יהיה העונש, וכולם יעמדו לפקודתו, אחרת הפיאסקו הזה יחזור חדשות לבקרים.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל מחברת החשמל בעוד כחודש דיווח על כלל פעילות החברה בימי הסופה – אני מקבל את מה שאמרת, חבר הכנסת מקלב – בימים הראשונים ובתקופה ששככה הסערה, לרבות בעיות מוקד 103, שנמסר כי לא פעל כהלכה, והמחשבה איך פועלים באמת לגבי האינפורמציה והדרך הנכונה לטיפול שלה.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל נתונים ודיווח המתייחסים להטמנת קווי החשמל, ומציעה לחברה לבחון הכנת תוכנית לטווח הארוך להטמנה של קווי החשמל, כאשר כולנו, ברור לנו שאף אחד פה לא ממליץ לעשות פתאום השקעות של עשרות מיליארדים כאשר יש אירועים, שאחרי הכול הם בהסתברות נמוכה, וישראל, את המשאבים שלה היא צריכה להשקיע גם במקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת לקבל דיווח ממרכז השלטון המקומי ומראשי הרשויות לגבי מפלסות וציוד מתאים לפינוי, האם קיים ברשויות ואצל המועצות האזוריות.

אבישי ברוורמן: כאן בנושא הגישה היה כשל, נושא הגישה –הקשר בין המפלסות לבין החיבור לחשמל זהו כשל שצריך לפתור אותו ושהוא לא יחזור יותר.

אבישי ברוורמן: הוועדה תמשיך לפקח ולשמור על קשר הדוק עם חברת החשמל, ואני מציין שביום ראשון – התכנון היה כמובן, אדוני היושב-ראש, לפני הסופה – נקיים סיור במתקני החברה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, תודה רבה, הישיבה נעולה.