ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 154, 2013-12-16 11:00

מירי רגב: חברים, אנחנו בדיון המשך בסוגיית גבעת עמל, פנוי גבעת עמל בהמשך גם להצעות לסדר שעלו.

מירי רגב: בסוגיה הזאת ביקשתי מזבולון, איילת ודב להיפגש עם התושבים יחד עם עיריית תל-אביב, שנמצאת פה הנציגה שלה, יחד עם החברה – אני כבר אומרת בשידור שזו בושה וחרפה שנציגי החברה לא הגיעו היום לדיון ולא הגיעו לכל הדיונים אליהם ביקשתי מהם להגיע, מבחינתי הם מתייחסים לכנסת בצורה לא רצינית וחשוב שלפחות חברי הכנסת שנמצאים פה ידעו שזאת ההנהלות של נציגי החברה מולנו.

מירי רגב: נצטרך היום לקבל החלטה איך אנחנו פועלים.

מירי רגב: לדעתי פשוט אין לנו מה לבוא יותר במשא ודברים עם נציגי החברה אלא להביא איזו הצעת חקיקה, אני לא יודעת כמה היא תהיה רלוונטית לנוכחים, אבל נחשוב תכף ונראה מה קורה.

מירי רגב: אני מבקשת לשמוע את חבר הכנסת דב חנין, אחריו את חבר הכנסת זבולון קלפה לגבי מה הסידור שחשבתם לנכון להגיע אליו, לאחר מכן את הנציגים האחרים, דוד צור גם נמצא פה למרות היום הגשום והשלג.

מירי רגב: אנחנו בשידור אז אני רוצה להגיד לכולם שהיה קשה להגיע לכנסת אבל הגענו, המראות היו מאוד מאוד יפים, ירושלים לבנה ומהממת, למרות שאני בטוחה שלחלק מתושבי ירושלים שעדיין לא מחוברים לחשמל וקר להם המראות בוודאי לא משמחים כמו שמשמחים את המבקרים שמגיעים לירושלים.

מירי רגב: אנחנו בכל מקרה בדרך נתקענו עם הרכב וניסו לחלץ אותנו, זאת הייתה חוויה נחמדה, זה חלק ממה שחווים אזרחי המדינה, לפחות חלקם, בסופה הזאת.

מירי רגב: אז למי שהצליח להגיע, לארבעת חברי הכנסת החרוצים שהיו גם בדיון אתי לפני כן, ברוך הבא ויום טוב שיהיה לכולנו.

זבולון כלפה: באמצע הלילה זה קרה.

מירי רגב: זבולון קלפה הוא סבא אז בכלל שיהיה מזל טוב.

זבולון כלפה: שלא יחשבו שזו פעם ראשונה.

מירי רגב: אנחנו פותחים את הדיון שוב, שלום לתושבי גבעת עמל שהגיעו.

<קריאות: שלום וברכה.

מירי רגב: בבקשה, דב.

דב חנין: תודה, גברתי יושבת-הראש, ראשית, אני רוצה להודות לך ולברך אותך על כך שהוועדה שלנו ממשיכה לעבוד ביום הזה, אנחנו גם ממשיכים לעשות דברים שאנחנו מסכימים עליהם וגם דברים שאנחנו חולקים עליהם, - -

מירי רגב: בוודאי.

דב חנין: - - אבל אנחנו עובדים, ואני במיוחד רוצה להודות לך על כך שכינסת את הדיון הזה לבקשתנו, כי אנחנו חושבים שהשאלות האלה דחופות.

דב חנין: אומנם יש סערה ואומנם יש שלג וקשה להגיע לירושלים, אבל יש דברים שלפעמים לא יכולים להמתין, ואם לא נתקדם בקצב מהיר בטיפול שלנו בסוגיית גבעת עמל יש סכנה שהבעיות רק תהפוכנה לקשות יותר, מסובכות יותר והמחירים שהתושבים יצטרכו לשלם – אני לא מדבר כרגע על מחירים בכסף, אני מדבר על מחירים בחיים שלהם וביכולת שלהם להתקיים בבתים שלהם – יהיו בלתי נסבלים.

דב חנין: גברתי יושבת-הראש, בישיבה הקודמת ביקשת ממני לרכז עבודה של הצוות, של חברי הכנסת.

דב חנין: יחד עם חברי - איילת שקד וזבולון קלפה קיימנו כמה ישיבות, אספנו הרבה מאוד חומרים, וביום חמישי בלילה יחד עם חברת הכנסת שקד הגעתי לשכונה.

דב חנין: אני חייב לומר לך, גברתי יושבת-הראש, שכיוון שזה היה לילה של גשם סוחף וקשה בתל-אביב הייתי בטוח שאגיע יחד עם חברת הכנסת שקד ונשוחח בינינו בתוך השכונה, הגעתי למקום וראיתי שהצטופפו בסככה עשרות תושבים - כולם הגיעו, וברור לגמרי שאנשים מבינים שזו שאלה קיומית עבורם, זו לא שאלה תיאורטית, זו לא שאלה עיונית, זו שאלה של חיים ומוות, של היכולת שלהם להתקיים עם קורת גג מעל ראשיהם.

דב חנין: אפתח בכמה מילים כלליות ואחר כך אגיע לממצאים הראשוניים שלנו בעבודת הצוות.

דב חנין: גבעת עמל, גברתי, כפי שאמרנו בדיון הקודם, היא שכונה שהאנשים שנמצאים בה במקורם נשלחו אליה בשנת 1948 על-ידי מדינת ישראל.

דב חנין: הם נשלחו לשם, חיו שם בתנאים לא קלים, בתנאים קשים, זה לא היה אז צפון תל-אביב, זה היה משהו שמחוץ לעיר בכלל, בלי דרכים, בלי תשתיות, בלי שום אפשרויות לחיים סבירים, אבל האנשים האלה נאחזו בקרקע, חיו שם, גידלו שם משפחות וילדים.

דב חנין: חלק גדול מהדיירים המקוריים כבר הלכו לעולמם, אבל הדור השני והדור השלישי, אותם אנשים, אותם משפחות שייסדו את המקום הזה בעצם שהמדינה שלחה אותם לשם בשנת 1948 נמצאים שם גם היום.

דב חנין: כמו שגברתי יודעת, אלה לא האנשים היחידים שמדינת ישראל שלחה אותם ב-1948 לכל מיני מקומות.

דב חנין: מדינת ישראל שלחה אנשים להתיישב בכפר שלם, מדינת ישראל שלחה אנשים להתיישב בקיבוצים ובמושבים, בכל מיני מקומות בארץ.

דב חנין: המכנה השותף לכל האנשים האלה – בין אלה שהתיישבו במקומות שהפכו עם הזמן לחלק מהעיר תל-אביב יפו רבתי ובין אלה שנמצאים ביישובים כפריים מחוץ לעיר – הוא שבשום מקום המדינה לא הסדירה באופן קנייני את הזכויות של אותם אנשים שנשלחו לשטח.

דב חנין: הם נשלחו לשטח, הם יצאו מתוך הנחה שהכול יהיה בסדר, חיו את חייהם עד שפתאום בחלק מהמקומות המדינה התעוררה, בחלק מהמקומות המדינה לא התעוררה.

דב חנין: כשאני אומר "המדינה לא התעוררה" הכוונה שלי – עיני לא צרה בזה שאנשים שנשלחו להקים קיבוץ או להקים מושב אני לא מציע עכשיו למדינת ישראל עכשיו להתעורר ולהגיד להם: מה אתם עושים פה?

דב חנין: ולפנות אותם לטובת איזשהו מיזם שמישהו רוצה לקדם, לא זו הכוונה שלי – הכוונה שלי היא בדיוק להפך, את אותם מקומות שמדינת ישראל לא הסדירה ושאנשים נמצאים במקומות האלה, המדינה צריכה להמשיך ולקחת עליהם את האחריות.

דב חנין: עד כאן אנחנו ברמה העקרונית.

מירי רגב: עכשיו בוא תכנס לגבעת עמל כי הזמן מצומצם ואני רוצה שנתכנס.

דב חנין: אני מגיע לגבעת עמל ואני רוצה לומר את הדברים בצורה יותר קונקרטית.

דב חנין: השטח של גבעת עמל, גברתי, נמצא בעצם צמוד לשכונת בבלי, שכונה מאוד מאוד אמידה בצפון תל-אביב, ממול השטח של גבעת עמל יש בצד אחד את "מגדלי יו" שהם מגדלים גם כן מאוד יוקרתיים, בפינה השלישית נמצאים "מגדלי אקירוב" - גם כן אזור מאוד מאוד יוקרתי.

דב חנין: גם "מגדלי יו" וגם "מגדלי אקירוב" נבנו על חלקים אחרים של שכונת גבעת עמל ההיסטורית, ובאותם מקומות אנשים פונו מבתיהם במסגרת של הסדרים, ולכן נמצאים שם היום מגדלים.

דב חנין: ובעצם נקודת המוצא שלנו היא – וגם התושבים, גברתי, הם לא אומרים: הקרקע שלנו, אנחנו רוצים בעצמנו לבנות את המגדלים ולהרוויח את כל הכסף, הם לא אומרים את זה.

דב חנין: הם אומרים: יש לנו היום מקומות מגורים, יש לנו דירות, אנחנו רוצים דירה תמורת דירה.

דב חנין: עינם לא צרה בזה שאנשים יעשו שם רווחים גדולים, אבל הם לא רוצים לצאת מהבתים שבהם הם גרים כשידיהם על ראשם.

דב חנין: מבחינה זו, אני חייב לומר, גברתי יושבת-הראש, הגישה של התושבים היא גישה מאוד מעשית, הם רוצים פתרונות דיור להם, למשפחות שנמצאות שם, הם לא רוצים להתעשר ולהפוך למיליארדרים מהמקום הזה, אבל הם לא רוצים להישאר גם חסרי כל.

דב חנין: הפתרון ברמה המעשית הוא פתרון מאוד אפשרי מכיוון שהקרקע הזאת היא קרקע ששווה הרבה כסף ומה שמתוכנן להיבנות עליה שווה עוד יותר הרבה כסף.

דב חנין: זאת אומרת, גם ליזמים יש אינטרס שהקרקע הזאת תתפנה – אני מדבר כרגע על אינטרס כלכלי – כדי שהם יוכלו לבנות שם את אותם בניינים שהם רוצים לבנות, מדובר גם כן במגדלים שיכולים להניב להם רווחים בהיקפים פנטסטיים.

דב חנין: במקור תוכנית הבנייה שנועדה להתקיים במתחם הזה הייתה לבנייה של 440 דירות, מאז בתהליך של כמה וכמה שלבים הורחבה תוכנית הבנייה והיום מדובר על בנייה של 1,150 דירות, כאשר הורחבה התוכנית - - -

זבולון כלפה: שזה לא כולל שטחי תעסוקה, מסחר ודברים מעבר לזה.

דב חנין: ודאי.

דב חנין: ו-1,150 דירות, וכפי שאמר חבר הכנסת קלפה ובצדק, בנוסף לזה שטחי תעסוקה, שטחי מסחר וכדומה.

דב חנין: כאשר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה דנה בהרחבת התוכנית מ-440 ל-1,150 דירות נאמר שאחד הטעמים להרחבה, להגדלה של זכויות הבנייה בשטח, היא כדי לאפשר פיצוי של האנשים שנמצאים שם.

דב חנין: אנחנו מדברים, גברתי, על סדר גודל – אני אומר את זה בצורה כללית, אנחנו כמובן עוד נצטרך לוודא את הנתונים בצורה יותר מדויקת – אבל סדר גודל של עד 150 משפחות שנמצאות היום, גרות במתחם.

דב חנין: זאת אומרת, אם הרחיבו מ-440 דירות ל-1,150 יש הרבה מאוד דירות שחלק מהם, רק חלק מההרחבה, אפשר בעזרתן לפתור את מצוקת הדיירים שנמצאים שם.

דב חנין: אז נקודה כלכלית אחת - שמאפשרת את הפתרון שהוא פתרון מאוד מאוד קל ומאוד נוח - קשורה בהרחבה של מספר יחידות הדיור.

דב חנין: הנקודה השנייה היא שבמהלך הדרך ככל הנראה – אני אומר את זה בזהירות כי אנחנו עדיין מנסים לאתר את התיקים בעיריית תל-אביב – לא שולמו היטלי השבחה מתאימים על הגדלת זכויות הבנייה מ-440 ל-1,150, זאת אומרת, יש כאן חובות מאוד גדולים של היטלי השבחה.

מירי רגב: של מי?

דב חנין: מצד היזמים.

מירי רגב: של היזמים.

דב חנין: יש פה חובות מאוד גדולים של היזמים למערכות הציבוריות.

דב חנין: ישנו גם פסק-דין שניתן ממש לאחרונה, גברתי, שאומר - - -

דוד צור: כשאתה אומר יזמים, אגב, אתה מתכוון לשלושת הפרויקטים?

דב חנין: יש כאן שלושה פרויקטים.

מירי רגב: כרגע מי שמוביל את זה זה תשובה.

דב חנין: הפרויקט הגדול זה תשובה ויש עוד - - -

מירי רגב: זה תשובה שהם בעצם היו צריכים להיות כאן, היו בדיון הראשון, מהדיון הראשון הם אומרים בעצם שהם פועלים על-פי החלטת בית-המשפט ומעבר למה שהם היו צריכים הם נתנו, לכן הם פעלו לפי החלטת בית-המשפט.

דוד צור: מה הם נתנו?

<קריאה: לא נתנו כלום.

דב חנין: אנחנו מייד נגיע לזה.

מירי רגב: הם נתנו כסף, פיצוי כספי, אבל, דב, בגלל שאנחנו צריכים להגיע לדיון הבא על המשטרה שמתחיל בשתים-עשרה אז בוא תתקדם.

דב חנין: אני ממש מסיים.

דב חנין: אני אומר כך, אז פעם ראשונה ליזמים יש קופה גדולה מהגדלת מספר יחידות הדיור, פעם שנייה יש להם קופה גדולה מהחוב שלהם למערכת הציבורית בהיטלי ההשבחה.

דב חנין: לפי פסק-דין ברזלי, שניתן לטעמי לפני שבועיים, אפשר גם לנכות את הפיצוי מהיטלי ההשבחה.

דב חנין: זאת אומרת, יש פה הרבה מאוד כסף שניתן להשתמש בו כדי לפצות את הדיירים.

דב חנין: ונקודה אחרונה, גברתי, בדיון - - -

מירי רגב: השאלה אם בית-המשפט קבע שצריך לפצות אותם או לא, כי לפי תשובה – ותכף נשמע גם את עיריית תל-אביב – ולפי מה שאנחנו מבינים על-פי הדין, לכן אנחנו לא יכולים להתערב יותר – תכף אגיד מה זה, בסוף נוכל להתערב רק בחוק והחקיקה תהיה להמשך.

מירי רגב: לגבי המקרה הנוכחי כרגע אין לנו יכולת להתערב, אני כבר אומרת לך.

דוד צור: מה אמר בית-המשפט?

דב חנין: בית-המשפט פוסק לפי הדין, והוא מסתכל לפי הדין ואומר: מי הם האנשים האלה?

דב חנין: איפה כתוב באיזשהו מקום שיש להם זכויות?

מירי רגב: ולפי הדין לא חייבים לתת להם, אבל יהיה שם פינוי בכוח ויהיה שם פינוי לא הוגן, - -

דב חנין: נכון.

מירי רגב: - - כי אנשים אומרים: אנחנו שם על הקרקע כל כך הרבה זמן, באו עכשיו, תפצו אותנו.

דוד צור: ברור שהם צריכים איזה פיצוי.

מירי רגב: אבל הפיצוי ב-250,000 שקל זה לא פיצוי.

דוד צור: זה גם ברור.

דב חנין: גברתי, אני רוצה לסיים לפני ההצעה המעשית - - -

מירי רגב: אז בוא תגיד לי מה אתה מציע לי בהצעה המעשית, דב, כי אתה איש מעשי.

דב חנין: בדיון הקודם נציגי היזמים, נציגי החברה של תשובה אמרו לנו כאן לפרוטוקול הוועדה שהם מוכנים לתת לכל התושבים את התנאים שהיו בחוזה אקירוב.

דב חנין: אני מחזיק בידי את חוזה אקירוב, גברתי, שנעשה בין עמותת התושבים בגבעת עמל א' – אגב, הנציג הראשון של התושבים הוא העיתונאי בן דרור ימיני – לבין החברות שעומדות מאחורי הפרויקט הזה, ואני מקריא לך, גברתי, את סעיף 9 "דמי הפינוי", וכתוב שם ככה: 9.1.

דב חנין: עבור כל יחידת דיור יינתן פינוי כספי שווה ערך של יחידת דיור בגודל מקביל באזור צפון תל-אביב.

דב חנין: 2.

דב חנין: עבור שטח חצר ומחסנים יינתן פיצוי כספי שווה ערך בין 20% ל-25% בהתאם להשקעתו מהמחיר הממוצע למטר מרובע כפי שהוא מופיע בסעיף הקודם.

דב חנין: 3.

דב חנין: בנוסף לאלה תינתן תוספת כספית בשווה ערך של מחיר חצי חדר עד חדר באזור צפון תל-אביב, וזאת למשפחות החיות כיום בתנאי מצוקה בדירות של חדר עד חדר וחצי.

דב חנין: אז אם חברת תשובה אכן עומדת בדברים שנאמרו פה לפרוטוקול הוועדה ומוכנה לחתום עם הדיירים על הסכם במתכונת הזאת, גברתי, אני חושב שהבעיה נפתרה.

דוד צור: זה מה שהם אמרו?

דב חנין: זה מה שהם אמרו פה לפרוטוקול.

מירי רגב: הם אמרו אבל הם לא מוכנים, לדעתי הם חזרו בהם.

דב חנין: אני לא יודע, אז אני מכבד את ישיבות הכנסת, אני מכבד דברים שנאמרים לפרוטוקול של הכנסת.

מירי רגב: תכף נגיד מה נעשה עם זה, זה דבר אחד.

מירי רגב: בוא נראה והיה ותשובה לא מכבד את זה והם לא רוצים להמשיך לבוא לדיונים, כמו שאתה רואה הם כבר דיון אחרי דיון לא מגיעים, ולכן נראה מה אנחנו יכולים לשנות מבחינה פרקטית כרגע בעיניך לגבי ההמשך מבחינת גבעת עמל.

דוד צור: אולי נשמע את הוועדה המחוזית?

<חנה רומנו-בר: הוועדה המחוזית - - -

מירי רגב: הוועדה המחוזית כבר אישרה את זה.

מירי רגב: נשמע תכף את עיריית תל-אביב.

דב חנין: אני רק אומר שברמה המעשית יש לנו שני כיוונים להתקדמות, אם היזמים מחליטים להכריז מלחמה על הכנסת אז אנחנו יכולים לפעול בשני ערוצים: ערוץ אחד זה לבדוק האם באמת הזכויות שניתנו צריכות להישאר אצלם.

<אריה ציון: בדיוק.

דב חנין: יכול להיות שצריך להחזיר את התוכנית ל-440 יחידות, נפנה לוועדה מחוזית, ננהל דיון איזו בנייה צריך לעשות בהנחה שלא מפצים את התושבים.

דב חנין: הם לא רוצים לפצות את התושבים, בבקשה, בואו נחזיר את התוכניות למקור.

דב חנין: 2.

דב חנין: אנחנו יכולים גם לנקוט בהליכים כדי לוודא שכל מה שהם חייבים לקופה הציבורית בדמות היטלי השבחה ישתלם, כי זה מה שהם חייבים לעשות בכל מקרה.

<אריה ציון: הם קיבלו את השטח בחינם על סמך זה.

דב חנין: במקביל לכל הדברים האלה אנחנו יכולים לקדם הצעת חוק כמו במתכונת חוק כפר שלם שתפתור את הבעיה הזאת, תייצר פתרון נקודתי לבעיה הזאת של גבעת עמל אם לא תהיה ברירה, זה מה שנצטרך לעשות.

מירי רגב: כפר שלם אתה יודע שלא עבר.

דב חנין: אני יודע שהוא עוד לא עבר, אבל אם נמשיך להיאבק עליו בסוף הוא יעבור, כי גם שם יצטרכו לפתור את הבעיות.

דב חנין: תודה רבה.

מירי רגב: גם יהיו לך שיעורי-בית המשך לוועדה, ותכף נגיד גם מה.

מירי רגב: עיריית תל-אביב, ואז אני נותנת לזבולון קלפה.

מירי רגב: תכף אגיד מה לדעתי צריך לעשות - נביא לפה את הוועדה המחוזית אחרי שנשלח להם מכתב, היא יכולה בעצם להחזיר את המצב לקדמותו ובעצם לבטל להם את אותם תנאים מפליגים שנתנו להם.

מירי רגב: בבקשה, עיריית תל-אביב.

<חנה רומנו-בר: אני מלווה את הפרויקט מזה מספר שנים.

דב חנין: נוכל לקבל את השומות של היטלי ההשבחה?

<חנה רומנו-בר: כמובן.

דב חנין: תודה.

<חנה רומנו-בר: בעיון בתב"ע 1770 א במסמכים שהגיעו לוועדה המחוזית עולה שהוועדה המחוזית - - -

זבולון כלפה: עוד פעם מספר התב"ע.

<חנה רומנו-בר: 1770 א.

זבולון כלפה: זו התב"ע שבתוקף מ-2005.

<חנה רומנו-בר: זו התב"ע שבתוקף, כן.

<חנה רומנו-בר: הוועדה המחוזית בזמנו בהחלטה דחתה את הקשר בין הפינויים לבין יחידות הדיור.

<חנה רומנו-בר: כלומר, הייתה החלטה די ברורה שלא קושרת, אבל עם זאת אני רוצה לציין שבתב"ע עצמה יש מספיק יחידות דיור כדי לעמוד גם בפיצויים, ולכן אני לא חושבת שצריכים לקשור, כי השאלה שעומדת כאן היא למי לתת את הפיצוי, זו השאלה.

<חנה רומנו-בר: אנחנו דואגים שההליך יהיה הוגן, באמת מי שמגיע לו יקבל את הפיצויים.

<חנה רומנו-בר: בתי-המשפט קבעו בהחלטות חד-משמעיות לגבי כמה מהתושבים שלא מגיע להם פיצויים.

<חנה רומנו-בר: גם בהחלטה שהתקבלה לפני שבוע ימים, כאשר ביקשו לעצור את הפינוי של משפחת ציון, בית-המשפט בהחלטה פירט את כל ההיסטוריה ופירט את כל מה שנעשה עד היום וקבע שאין זכויות, כלומר אנחנו לא יוצרים כאן איזשהו עוול.

מירי רגב: לא, אנחנו גם לא נכנסים להחלטת בית-המשפט.

<מלכה אלפסי: מדובר על איש שנולד בשכונה.

מירי רגב: אז מה, אבל אנחנו לא בית-המשפט.

מירי רגב: חבר'ה, ברגע שבית המשפט פסק אנחנו לא נכנסים להחלטת בית-המשפט.

<מלכה אלפסי: הבנתי, ברור.

<מלכה אלפסי: אבל בית-המשפט יפסוק לכל ה-150 משפחות את אותה פסיקה, זאת הבעיה, כי - - -

<הרצל ציון: זה אותו דבר.

מירי רגב: אין לנו מה לעשות, אנחנו לא יכולים להחליף את בית-המשפט.

<מלכה אלפסי: אבל גם המדינה לא יכולה להתעלם.

<חנה רומנו-בר: בקשר לפינוי בכוח - ראש העיר אמר בבירור גם כאשר קידמנו את הסכם הפינויים שאנחנו לא נתיר שיהיה פינוי בכוח של התושבים אלא רק בהסכמה או באמצעות פסקי-דין.

<חנה רומנו-בר: כלומר, זה דבר שאנחנו - - -

מירי רגב: פסקי-דין זה בכוח.

<הרצל ציון: לכולם יש פסקי-דין.

<חנה רומנו-בר: פסקי-דין זה בית-משפט שקובע את הזכויות - - -

מירי רגב: נכון, בעניין הזה את צודקת, ברגע שבית-משפט קבע הוא קבע, אנחנו לא יכולים לערער על החלטת בית-המשפט.

<רבקה חיילובסקי: אבל הממשלה לקחה את הזכויות שלנו, לא נתנה לנו את הזכויות שלנו.

<רבקה חיילובסקי: אז מה יהיה?

<רבקה חיילובסקי: זה מהתחלה, מהיסוד מעוות, פשוט מאוד.

<ברוריה בן דוד: כל ה-150 משפחות אותו פסק-דין.

<הרצל ציון: לכולם יש את אותו פסק-דין, לכולם.

<ברוריה בן דוד: פשוט מה שקרה עם הרצל שהוא הראשון שעומד כרגע על הגרדום - זה מה שאמרו לנו, מה שיהיה אתו זה יהיה עם כל ה-150 משפחות.

<ברוריה בן דוד: הם מכירים רק בדור הראשון שהדור הראשון כולם מתו, נשארו ארבע זקנות מתוך הדור הראשון, כל השאר אין.

<ברוריה בן דוד: אז מה זה אומר בעצם?

<אריה ציון: למה?

<אריה ציון: סליחה.

מירי רגב: יש לך עוד משהו להגיד?

<חנה רומנו-בר: אני רוצה לפרט את ההבדל בין גבעת עמל א' לבין גבעת עמל ב'.

<חנה רומנו-בר: גבעת עמל א' - "מגדלי אקירוב" הייתה החלטה של בית-משפט שלתושבים מגיעות זכויות של לפחות דייר מוגן, ולכן ההסכם נעשה בתנאים האלו.

<חנה רומנו-בר: זה לגבי ההבדל בין גבעת עמל א' לגבעת עמל ב'.

<רבקה חיילובסקי: מה ההבדל?

<רבקה חיילובסקי: אנחנו אותם אנשים.

<ברוריה בן דוד: אני חולקת על דברייך.

מירי רגב: לא, כאן יש סדר.

<ברוריה בן דוד: כי היא אומרת משהו שאנחנו יודעים בוודאות שהתושב האחרון שנשאר פונה בכוח דרך בית-משפט.

מירי רגב: תקשיבו רגע, אני רוצה להגיד לכם משהו, אנחנו גם על-פי היועץ המשפטי של הוועדה לא יכולים לפעול נגד החלטת בית-המשפט, נקודה.

מירי רגב: אנחנו רוצים לעזור, רוצים לקדם, אבל לא נוכל לפנות נגד החלטת בית-המשפט.

מירי רגב: לכן, אם יש דרך לעצור את זה דרך המינהל, נשלח מכתב, דב יכין את זה גם על-פי מה שאמר פה אקירוב ונשלח את זה דרך המינהל, נבקש את התייחסותם דרך הוועדה.

<הרצל ציון: יש דרך דרך המינהל.

דוד צור: שאלת הבהרה לוועדה של העירייה.

מירי רגב: לפני העירייה.

מירי רגב: אבל אם זה לא יהיה, אנחנו ננסה לעצור את זה דרך המינהל, מקרקעי ישראל ודרך הוועדה המחוזית, אבל לא נלך נגד החלטת בית-משפט.

<הרצל ציון: לא צריך נגד, אגיד לך מה, גברת.

מירי רגב: בסדר, שנייה, הרצל.

מירי רגב: כן, דוד.

דוד צור: רציתי לשאול אותה האם זה נכון מה שאמר חבר הכנסת חנין שההגדלה של זכויות הבנייה היו בהתניה שיימצא פתרון לדיירים.

דב חנין: בדיון זה היה.

דוד צור: מ-440 ל-1,000 ו-.

<הרצל ציון: בהסכם של המינהל יש את זה.

<חנה רומנו-בר: בהחלטה, כפי שקראתי אותה לפני מספר חודשים ביקשו לעשות קשר בזמנו – היו התנגדויות של התושבים במהלך האישור של תב"ע 1770 א – והם ביקשו ליצור את הקשר בין יחידות הדיור לבין הפינויים והוועדה המחוזית, למיטב זיכרוני, דחתה את העניין ולא יצרה את הקשר בין הדברים.

מירי רגב: כדי שלא נסת

מירי רגב: מך על זיכרונך אנחנו גם נפנה אליהם בכתב.

מירי רגב: זבולון קלפה, בבקשה.

זבולון כלפה: תודה רבה, קודם כול בהמשך לדברים שלך חשוב לי לומר, אני מבין את ההבדל בין גבעת עמל א' ל-ב', אבל ישבו פה היזמים, במו עיני ובמו אוזני שמענו אותם, לא מעט אנשים, שהם התחייבו מפורשות שמבחינתם מה שהיה תקף פה זה אחד לאחד.

זבולון כלפה: לכן אני אומר קודם כול א' זה במישור הזה.

זבולון כלפה: מצד שני יש לנו פה בעייתיות, גברתי היושבת-ראש, מכיוון שמדובר פה – ההשתלשלות של הדברים מגיעה, כמו שתיאר חבר הכנסת חנין, משנת 48' פלוס מינוס אם לא לפני כן.

<רבקה חיילובסקי: 47' - הבאתי לו שם.

דב חנין: לפני.

זבולון כלפה: יפה.

זבולון כלפה: אבל מה שקרה בתהליך שבשנת 67' אז כשהייתה חברה ממשלתית עדיין, "דיור ב.פ." מה שנקרא, היא ביקשה הגדלה, הייתה אז תב"ע שרצה 447 - 440 יחידות דיור, והיא ביקשה הגדלה של יחידות הדיור והגדילו להם את יחידות הדיור, נתנו להם את האפשרות לתכנן יותר, הם לא עשו שום דבר.

זבולון כלפה: הגענו לשנת 87' - בשנת 87' עוד פעם העסק הלך וגדל וטפח, עד שהגענו בסופו של דבר לאותו התב"ע 447 שלא קיבלה תוקף מעולם, ועברנו לתב"ע 1770 א – להבדיל מ-1770 שהייתה תקפה על כלל השטח – 1770 א שתקפה לגבי השטח הספציפי הזה, במסגרת אותה תב"ע הגענו ל-1,150 יחידות דיור.

זבולון כלפה: נכון שמסמכי התקנון של התוכנית – בדקתי את זה ביום חמישי בלילה אחרי שסיימנו את הישיבה הלילית ישבתי במינהל, עברתי על המסמכים, סרקנו, הסתכלנו, אני כרגע מחכה לתוספת מסמכים מהמינהל, שאני חושב שבתוכם טמון חלק מהפתרון של העניין, כי דאגו אז בשנות 48', 50', ו-67' - -

<רבקה חיילובסקי: לצרף רשימה.

זבולון כלפה: - - לצרף רשימה וגם לרשום משכנתה לזכות המחזיקים של הקרקע.

<ברוריה בן דוד: יש לנו את המסמכים.

זבולון כלפה: אתם רוצים לעזור לי?

זבולון כלפה: תביאו לי את המסמכים במקום לקטוע את דברי.

מירי רגב: אז באמת להביא לו את המסמכים.

זבולון כלפה: דרך הדבר הזה לדעתי, בסופו של תהליך, יכול להיות שפה נמצא הפתרון של הדבר מצד אחד, ואז צריך באמת להכניס את העסק הזה לאיזשהו מסלול של - - -

מירי רגב: הוועדה המחוזית.

זבולון כלפה: דרך הוועדה המחוזית או דרך הרשות או יחד עם המינהל, כל הגורמים גם יחד.

זבולון כלפה: צריך לזכור שמדובר - -

מירי רגב: נביא להביא את כולם לפה.

זבולון כלפה: - - בבסיס בחברה ממשלתית שעברה לידיים פרטיות פעמיים, היה שם סבב כפול, והדבר הזה גרם לכל מיני שינויים.

זבולון כלפה: אבל לא יעלה על הדעת שמצד אחד באה המדינה והלכה לקראת היזמים, הגדילה את זכויות הבנייה בצורה משמעותית כדי לפתור את הבעיה, בסוף הבעיה חוזרת למדינה.

מירי רגב: כן.

זבולון כלפה: זה מין ריטואל כזה שידוע בדרך כלל כמה פעמים.

<קטי ציון: זו בועה שתתפוצץ בפרצוף.

מירי רגב: ציון, בבקשה.

<הרצל ציון: נולדתי בשכונה הזאת.

<הרצל ציון: בזמנו לא היה לי כסף להביא מומחה, אחרי כמה ימים הסתדר לי ולוויתי כסף והבאתי מומחה, הם קבעו שהבית שלי לא היה בזמנו וזה לא נכון, הבית כן היה.

<הרצל ציון: הבאתי את זה ביום האחרון של בית-משפט השלום, הוא לא הסכים להכניס את זה, והוא לא האמין גם לעדים שלי מפני שיש להם גם משפט גם עם "דיור ב.פ.".

<הרצל ציון: ביקשתי אפשרות להביא מומחה, הוא לא אפשר לי.

מירי רגב: מי?

מירי רגב: בית-המשפט?

<הרצל ציון: בית-המשפט, מפני שזה היה בסוף.

<הרצל ציון: הוא אמר לי: למה לא הבאת בזמן?

<הרצל ציון: אמרתי לו: לי לא היה כסף להביא מומחה, אחרי זה לוויתי כסף, הבאתי מומחה.

<הרצל ציון: והנה דעת מומחה של אחת החברות המובילות, ואני כן הייתי קיים, אבל לצערי שום בית-משפט לא רצה לקבל את זה אחרי זה.

דוד צור: איזו ערכאה זו הייתה?

דוד צור: בעליון?

<הרצל ציון: זה הגיע לעליון, אבל גם לעליון זה לא נכנס, כל זה בגלל פרוצדורה.

<אריה ציון: העליון החליט מהר, הוא לא רצה לחלוק על בית-המשפט - - -

<הרצל ציון: רק בגלל פרוצדורה לא קיבלו את זה.

<הרצל ציון: נולדתי בשכונה הזאת, אני הסיפור של השכונה הזאת.

מירי רגב: אולי אנחנו יכולים לפנות - - - בערעור.

דוד צור: הוא יכול רק משפט חוזר שזה באמת נדיר מאוד.

<אריה ציון: יש פה דברים לא כשרים, תכף אראה, אביא את זה לדב.

דוד צור: הוא חוזר לעניין הוועדה.

<הרצל ציון: נולדתי בשנת 52', אני בן 62, נולדתי בשכונה הזאת, הנה חוות דעת שכן הייתי קיים, ואני נמצא דרך אגב גם ברשימה של הפינויים הזאת שמדברים עליה.

<אריה ציון: כשהם קנו את זה הם חתמו.

מירי רגב: איפה הרשימה של הפינויים הזאת?

<הרצל ציון: הרשימה של 110 אני נמצא ברשימה.

<אריה ציון: יש לי אותה.

מירי רגב: הרשימה הזאת של ה-110 פינויים - בית-המשפט ידע עליה?

<הרצל ציון: אני נמצא בה.

<אריה ציון: כן, השופטת לקחה אותה וזרקה לפח, היא לא הסתכלה על זה.

דב חנין: יש דברים - - - לפי חוות הדעת הזאת.

מירי רגב: של מי?

דב חנין: של הרצל.

<הרצל ציון: אני פשוט הבאתי את זה ביום האחרון של הדיון ובגלל פרוצדורה הוא לא קיבל את זה.

דב חנין: הוא לא עמד בלוחות הזמנים.

מירי רגב: אבל השאלה אם בית-המשפט ראה את המסמך הזה.

<הרצל ציון: הוא לא ראה.

<הרצל ציון: בגלל פרוצדורה, הוא אמר לי: איחרת, אבל לא היה לי כסף, מה לעשות.

דב חנין: הוא לא ראה.

מירי רגב: תראה לי רגע, בבקשה, את המסמך הזה.

<הרצל ציון: אריה, תביא לה את הרשימה.

<קטי ציון: גם אח שלו נפטר במהלך התקופה הזאת, כך שהוא לא היה בפוקוס.

דב חנין: המסמכים פה הם מסמכים מדהימים, למשל - - -

מירי רגב: רגע, דב.

מירי רגב: כן.

<יוסי כהן: כמה נקודות, בבקשה.

<יוסי כהן: תושבי המקור היו חברי ה"הגנה" והתיישבו בשנת 47' במקום.

<יוסי כהן: משנת 49' היו ניסיונות רבים לקנות את האדמה מהמדינה באופן מסודר.

<יוסי כהן: בשנת 53' היו תקנות שאומרות למכור את האדמה לתושבים שנמצאים במקום, והמדינה לא פרסמה את זה בצורה נאותה בשכונה או בדרך שתגיע לאנשים כדי שיוכלו לקנות את זה.

<יוסי כהן: אבל לכל אורך השנים משנות ה-50 האנשים נלחמו לקנות את האדמה מהמינהל ובמינהל סירבו לתת להם את זה.

<יוסי כהן: בקשר לפסקי-הדין שמדוברים - יש סך הכול פסק-דין חלוט אחד ולא יותר, אז תתייחסו בהתאם לעניין הזה, רק למשפחת ציון שלא הייתה לו גם את האפשרות להגן על עצמו, גם ככה לשאר התושבים –שאר השכונה נמצאים בתהליך של בית-המשפט.

<יוסי כהן: תושבי השכונה היו גרים במקום של שכונת צמרת ו"יו", אלו היו גם תושבי השכונה, הם עשו די והותר כסף עם כל המגדלים שבנו שם אלפי יחידות דיור.

<יוסי כהן: השטח של השכונה מתחיל - וגם השטח שהקבלן אברמוביץ מחזיק בו - עשו החלפת קרקעות, איחוד וחלוקה, אז אם אנחנו מתייחסים מקצה לקצה אין לנו חלקים של השכונה.

<יוסי כהן: ואני רוצה לשים את הדגש על זה שהמדינה לא נתנה לנו את האפשרות כמו שהייתה בתקנות לקנות את האדמה אף על-פי ניסיונות רבים שהלכנו לנסות לקנות את זה במינהל.

<יוסי כהן: זהו, תודה.

מירי רגב: ברור, למה שהיא תיתן לך?

מירי רגב: מה, אתה איל נדל"ן?

מירי רגב: תיתן למישהו רציני, מה, בחייך.

<ברוריה בן דוד: הוא יכול לבנות.

<ברוריה בן דוד: מה, נבנה בית, צריך להרוויח פה.

מירי רגב: בדיוק.

מירי רגב: מי עוד רוצה לדבר מהתושבים?

מירי רגב: רק לא לחזור על דברים, קצר.

<דן בן צבי: אני.

<דן בן צבי: א.

<דן בן צבי: אני מתנצל, לא נתנו לי את האישורים להיכנס כי לא - - -

מירי רגב: בבקשה, העיקר שאתה פה, ברוך הבא.

<דן בן צבי: לא הייתי בישיבות הקודמות, אני רוצה להגיד כמה דברים.

<דן בן צבי: אני נמצא על המתחם של אברמוביץ, דב חנין, אתה מכיר אותי, אני רוצה לענות על כמה דברים שאני לא יודע אם העלו אותם בצורה מפורשת, התחלתי להכין.

מירי רגב: תכף, הלכו לצלם את המסמך שנתת לנו, נצלם פה לחברים.

<דן בן צבי: הכנתי לכם גם פה תיק עם כמה מסמכים שאוכל למסור אותו.

<דן בן צבי: דבר ראשון, אין ספק שהמחדל הגדול שמתבטא בשכונה הזאת נוצר בימיו של מינהל מקרקעי ישראל.

<דן בן צבי: והדבר הנוסף - אחד האבסורדים היה שלא מספיק שמכרו מעל ראשי התושבים את הקרקע לחברת "דיור ב.פ." שהתחייבה, ואני לא רוצה להמשיך, - - -

זבולון כלפה: אפשרו לתושבים לרכוש את הקרקע?

<דן בן צבי: לא פנו אלינו.

<קריאות: לא.

<רבקה חיילובסקי: ביקשנו ולא אפשרו לנו.

זבולון כלפה: העלימו את המידע, את האפשרות לרכוש.

<דן בן צבי: העלימו את המידע.

<יוסי כהן: ביקשנו ולא נתנו לנו.

<הרצל ציון: יש לנו גם מכתבים של הוועד.

זבולון כלפה: מאיזו שנה?

<הרצל ציון: משנות ה-50.

<קריאות: - - -

מירי רגב: שקט.

<דן בן צבי: אפשר למצוא את הנהלים של רשות הפיתוח ב-1950, שיש זכות קדימה לתושבים שנמצאים בשטחי האפוטרופוס או בבתים שהאפוטרופוס של המדינה תפס אותם אחרי מלחמת השחרור, זכות קדימה לתושב, צריכים לשלוח לו מכתב ושהוא יגיד שהוא לא רוצה ורק לאחר מכן אפשר למכור את זה למישהו אחר.

<דן בן צבי: יש ניירות כאלה, ואפשר למצוא אותם גם בארכיון של המדינה וגם נמצאים אצלנו.

<דן בן צבי: המחדל הראשון היה שמכרו את זה ל"דיור", והמחדל השני היה שלא רק זה שמכרו ל"דיור", החליטו למכור את זה ל"דנקנר השקעות בע"מ" בשנת 1987.

<דן בן צבי: אני רוצה לציין שני דברים פה - אחד הדברים שאני רוצה לציין, יש חוות דעת של היועצות המשפטיות של מינהל מקרקעי ישראל בשנת 1984, והיועצות המשפטיות - -

<יוסי כהן: את הנאמר, מה התוכן.

<דן בן צבי: - - כותבות – שימו לב, המצב המשפטי בשנת '84, ב-61' מכרו את הקרקע, ב-84' הן נותנות חוות דעת והן אומרות ככה:

<דן בן צבי: הנכס נרשם בטאבו על ידינו תוך כדי הפרת החוזה "חוסר בנייה", אומרות היועצות המשפטיות של המינהל שהם הפרו את החוזה, יש חוסר בנייה, אותה בנייה שהייתה צריכה תוך חמש שנים לבנות 440 יחידות דיור.

<דן בן צבי: המינהל לא התייחס לעובדה שהקרקע נשארה במצב כפי שנמכרה והחברה לא עשתה די כדי למלא המשימות שלמטרתן נמכרה לה הקרקע.

<דן בן צבי: לאור זאת אנחנו בכל זאת איננו צופים הצלחה בביטול החוזה, מה גם שהסכום שייתבע המינהל לשלמו לחברה – הכוונה ל"דיור" – עבור הוצאותיה - - -

מירי רגב: אל תקרא פרוטוקולים, בוא תגיד מה אתה רוצה, כי אנחנו צריכים לסיים, אני רוצה גם לסכם.

דוד צור: כל זה גם עמד בפני בית-המשפט, אני מניח.

<דן בן צבי: זה לא עמד בפני בית-המשפט.

<רבקה חיילובסקי: הם לא מוכנים בכלל.

<דן בן צבי: זה לא עמד בפני בית-המשפט.

דוד צור: למה?

<דן בן צבי: כי בית-המשפט שפט אדם-אדם, הוא לא שפט בצורה כוללת איזה קונספט, אז לקחו את הרצל ציון ניהלו אתו משפט ראשון, עם חלק מהתושבים חילקו את המשפט לשני חלקים, פעם אצל רובינשטיין וכעבור 13 שנה עם השופטת ניב ריבה, לכן לא היה מישהו – דרך אגב, גם את המסמכים האלה אישית גיליתי רק בהתכתבויות מעמיקות ובמריבות עם המינהל בסוף שנת 1990.

<דן בן צבי: כל הניירות האלה, המחדל שברור לעין וחוות הדעת הזאת שאומרת למעשה: בוא הנה, מבחינה כלכלית למינהל אולי לא כדאי לקחת את הקרקע כי "דיור" הוציאה כבר כסף אז עזוב את התושבים.

<דן בן צבי: וכותבים למנהל מחוז תל-אביב למר שקד אומרים: אל תעלה את העניין שאתה יכול לקבל את הקרקע בחזרה כיוון שזה לא יהיה טוב לנו - ככה אומרות היועצות המשפטיות למנהל מחוז תל-אביב במינהל מקרקעי ישראל.

<דן בן צבי: אני אומר דבר נוסף, לא רק זאת שהייתה זו חוות דעת של היועצות המשפטיות, אדון שקד בעצמו שואל בשנת 88', לאחר שנמכרה הקרקע, שואל אותם: אולי בכל זאת יש פה איזשהו משהו לא טוב, הוא די חשש - הבן-אדם, כותבים לו: תתקדם, תתקדם – הכול בכתב – תתקדם, אל תתייחס לתושבים, תמשיך קדימה.

<דן בן צבי: זו נקודה ראשונה.

מירי רגב: אחרון הדוברים, בבקשה.

<אפרת טולקובסקי: אני גם רציתי.

מירי רגב: אנחנו לא ניתן לכל אחד לדבר.

<אפרת טולקובסקי: חברת מועצת עיריית תל-אביב, באתי במיוחד, מאוד אודה לך.

דב חנין: ממועצת עיריית תל-אביב היא יכולה מאוד לתרום לדיון.

<דן בן צבי: אבל עוד נקודה אחת אני חייב להעלות.

מירי רגב: לא, אי-אפשר עכשיו.

<אריה ציון: סליחה, שאפרת ממועצת העיר תל-אביב, בבקשה, תגיד משהו.

מירי רגב: בבקשה.

<אפרת טולקובסקי: שלום, אני דוקטור אפרת טולקובסקי, אני מציינת דוקטור כי אני גם דוקטור בכלכלה, ואני חושבת שאני יכולה קצת להגיד פה איזה משהו גם בהקשר המקצועי שלי מעבר להיותי חברת עיריית מועצת תל-אביב יפו.

מירי רגב: מאיזו מפלגה?

<אפרת טולקובסקי: מרצ.

<אפרת טולקובסקי: כשקראתי גם את פסקי-הדין – הכול מתחיל שם – כאילו אפשר להסתכל על התיק הזה משני הצדדים: אחד מהצד של התושבים ומה הבעלות שלהם, ואחד מצד מה שאנחנו קוראים היום "בעל הקרקע", הזכויות שהוא מקבל וה-benefits הכלכליים שהוא מקבל לאורך השנים בזה שהוא לא מסיים את הנושא.

<אפרת טולקובסקי: ברור שבמסגרת הבעלות שלהם הייתה להם זכות שיסגרו את הנושא.

<אפרת טולקובסקי: הזכות הזו לסגור את הנושא אף פעם לא מומשה ובעל הקרקע למעשה נהנה ברמה הכלכלית יותר ויותר מעצם אי-מימוש הזכות שלהם לסגור את נושא הבעלות.

<אפרת טולקובסקי: בכלכלה אנחנו קוראים לזה real option, בעל הקרקע החזיק אופציה לממש את הקרקע והם היו בני ערובה שלו.

<אפרת טולקובסקי: אם הייתי יועצת בתשלום לאיזה בעל הון במשפט כזה או אחר בהקשר הזה, והם היו בעלי ההון, הייתי מתחילה לעשות לכם חישובים מה הם היו יכולים לעשות אם הזכות מומשה אז - היו יכולים לשעבד ולעזור לילדים לקנות דירות, אולי היו מוכרים וקונים מניות, אני יכולה ללכת על סצנריו שהייתי עושה והיו מתקבלים יפה וכבר הייתי בסיטואציות האלה בבית-משפט.

<אפרת טולקובסקי: כי אף לא התחיל מהזכות שלהם שהייתה, שיממשו את הזכות ההיא וילכו אתה עם התהליך הכלכלי הלאה ויחשבו איך זה הולך.

<אפרת טולקובסקי: ומהצד השני כמובן יש את בעל הקרקע שמקבל שוב ושוב זכויות כדי לפנות אותם.

זבולון כלפה: הגדלת זכויות.

<אפרת טולקובסקי: הגדלת זכויות כדי לפנות אותם.

<אפרת טולקובסקי: אמרתי לדב חנין, הטעות הגדולה הייתה שכל הגדלת זכויות כזו לא נרשמה בטאבו.

<אפרת טולקובסקי: אם הגדלת הזכויות הייתה כפי שצריך לפי הצדק, ניתנו זכויות כדי לתת אותם לדיירים, שיכתבו את זה בטאבו כדי לוודא שזה ימומש.

<אפרת טולקובסקי: אם זה היה בטאבו אז לא היינו בכלל בדיון.

דוד צור: אבל זה נכתב באיזה פרוטוקול אפילו?

<דן בן צבי: של מה?

דוד צור: הגדלת זכויות הבנייה.

<אפרת טולקובסקי: כן, בעירייה - אתה רואה את זה.

<דן בן צבי: בתיק.

<אפרת טולקובסקי: אתה רואה את זה גם בהתחלה במינהל מקרקעי ישראל שנותנים להם זכויות וגם - - -

דוד צור: אבל העירייה לא אומרת את זה.

דוד צור: העירייה אומרת אחרת, לכן אני שואל.

<אפרת טולקובסקי: יש שם משהו שההיתר יינתן רק בתנאי שיקבלו את - - -

<דן בן צבי: אני רוצה לומר משהו.

<דן בן צבי: בתיק של העירייה, בתיק התב"ע בעירייה מי שמדפדף שם רואה איך בעלי הקרקע בוכים שהם צריכים לפנות תושבים וקשה להם ולא כדאי להם, וכתוב:

<דן בן צבי: מאגר פינויים של 200 יחידות דיור כדי לתת לבעלים, למעשה כדי שהם יוכלו לפנות את התושבים.

<דן בן צבי: מה העירייה מתחכמת?

<דן בן צבי: והעירייה היא בעלת עניין בשטח, היא גם בעלים בשטח, מסיבה את 200 יחידות פינויים, במקום לפנות הם אומרים: כדי שבעלי הקרקע יעשו פעולות תשתית, מין דבר כזה, והם אומרים: ה-200 זה לא לפינויים.

<דן בן צבי: בשביל מה נתנו 200?

דוד צור: לפי מה שדב אומר זה קפץ מ-450 ל-1,000 ומשהו.

<אפרת טולקובסקי: ועוד בבנייה מסחרית.

דוד צור: גם לשיטתך, גם עם ה-200 האלה עדיין היה מקום לפצות את התושבים בדירה תמורת דירה.

<הרצל ציון: נכון.

<קריאות: - - -

<דן בן צבי: כדי לדייק, נתנו להם מ-440, נתנו להם 960 ועוד 200 יחידות מאגר פינויים.

<יוסי כהן: פלוס 15,000 מטר מרובע מסחרי.

<דן בן צבי: לא, 7,500 מסחרי, 2,500 - - -

מירי רגב: רגע, אבל אנחנו יכולים להתדיין בינינו, אבל מה שאמר העורך-דין של החברה שזה בא לידי בית-המשפט ובית-המשפט קבע שאין להם, הם לא צריכים לקבל תמורה בקרקע.

מירי רגב: חבר'ה, - - -

<ברוריה בן דוד: אבל דב חנין הסביר את זה מאוד מאוד מאוד יפה - הוא אמר שבית-המשפט פועל לפי חוק.

<אריה ציון: הוא לא דן בזה - בית-המשפט.

<ברוריה בן דוד: על-פי חוק כשאני באה לבית-המשפט הוא שואל אותי: יש לך טאבו?

<ברוריה בן דוד: יש לך אישור?

<ברוריה בן דוד: אין.

<ברוריה בן דוד: ככה כל ה-150 משפחות, אז לא ייתכן שלי משפטית חוקית אין לי איך להתמודד, לא יכולה גם להתמודד מול סוללת עורכי-הדין של תשובה, גם בכלים שיש לי.

<רבקה חיילובסקי: לקחו לנו את הזכויות שלנו מההתחלה.

<הרצל ציון: מראש אנחנו מפסידים, מראש.

<אפרת טולקובסקי: הוא לא נתן להם בשביל זה, הוא אמר - - -

<ברוריה בן דוד: אז אנחנו מראש אבודים.

<ברוריה בן דוד: עם כל הכבוד לעיריית תל-אביב, הם ידעו יופי לבוא יחד עם תשובה בפעם הקודמת באותו רכב, הם יד ביד, הם עושים את הכול ביחד, אנחנו אבודים.

<הרצל ציון: במקום לעזור לתושבים שלהם.

<רבקה חיילובסקי: צילמנו אתכם.

<ברוריה בן דוד: ראינו אתכם, צילמתי אתכם יחד ברכב נוסעים, אז עם כל הכבוד.

<ברוריה בן דוד: פשוט יותר נוח לכם להתעסק עם הבניינים ועם כל הטייקונים.

מירי רגב: חבר'ה, נסכם את הדיון, את מה שצריך לעשות.

<דן בן צבי: הייתי רוצה להגיד משפט אחד מאוד חשוב.

<דן בן צבי: בבתי-המשפט כרגע יש היום אסכולה על-ידי השופט שנלר מבית-המשפט המחוזי - -

מירי רגב: אני לא יכולה ללכת נגד החלטה של בית-משפט.

<דן בן צבי: - - שהוא מפריד בין פינוי ובין פיצוי.

<דן בן צבי: הוא אומר: קודם תפנו, אחרי זה תילחמו על הפיצוי.

מירי רגב: אבל אני לא יכולה ללכת נגד החלטה של בית-משפט.

<הרצל ציון: לאן נלך?

<דן בן צבי: לנו יש דיור אקוויוולנטי - לפי ההסכם אנחנו לא מפנים כל זמן שלא מקבלים דיור אקוויוולנטי - -

<הרצל ציון: שהמינהל יכפה עליהם את זה.

<דן בן צבי: - - ובתי-המשפט מנסים להפריד.

מירי רגב: אני לא יכולה ללכת נגד בית-משפט.

<רבקה חיילובסקי: לא נגד בית-משפט, הזכויות שלנו מהמינהל.

<קריאות: - - -

<הרצל ציון: שהמינהל יעמוד על הזכויות שלנו.

<ברוריה בן דוד: לעכב - - -

<יוסי כהן: לעכב את זה עד שהצדק יבוא.

<אריה ציון: שהמינהל יכנס לזה.

<רבקה חיילובסקי: הוא גם דורש עכשיו עוד 300 יחידות דיור, הוא מבקש הגדלה לעוד 300, אז שלפחות את ה-300 האלה יתנו לו בפינויים שלנו.

זבולון כלפה: כיזם זה משתלם לו.

מירי רגב: בטח, כיזם זה מאוד משתלם לו.

דב חנין: זה הניתוח הכלכלי.

דב חנין: גברתי יושבת-הראש, יש לי הצעה מעשית.

מירי רגב: נו, כי יש לי גם הצעה.

דב חנין: כמו שאמרנו, עדיין לא סיימנו את העבודה שלנו בצוות, ואני חושב שהדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות זה לפנות ליזמים כמו שפנינו בישיבה הקודמת, ולהגיד להם שיאפשרו לנו להמשיך את התהליך הזה.

דב חנין: הרי בסופו של דבר - - -

מירי רגב: לא, הם לא יאפשרו לך.

מירי רגב: עזוב, היזמים לא יאפשרו לך.

<רבקה חיילובסקי: הם לא רוצים, אין להם עניין.

מירי רגב: סליחה, עכשיו אתם מתכוונים להפריע לי?

<קריאות: לא, לא.

דוד צור: מירי, אני לא בטוח שאין להם עניין.

מירי רגב: אין להם עניין.

מירי רגב: דיברתי אתם - - -

דוד צור: העיכובים האלה עולים להם בכסף.

מירי רגב: תקשיב, אין להם עניין, אני אומרת לך, דוד, זבולון ניסה לתאם אתם מספר פעמים והם לא הגיעו לישיבות.

דוד צור: זבולון, עם מי אתה מדבר?

זבולון כלפה: עם עורכי-הדין של החברה.

מירי רגב: עם עורכי-הדין של החברה.

דב חנין: עורכי-דין שהיו גם פה.

דוד צור: צריך ללכת למעלה.

מירי רגב: לא, זה לא – אני דיברתי גם למעלה, תאמין לי שדיברתי למעלה.

דוד צור: עם תשובה?

מירי רגב: כן.

מירי רגב: והם אמרו לנו: כן, הם יאשרו ויבואו ופגישה, והם לא באו.

מירי רגב: תראו, אני מציעה שנעשה את הדבר הבא, אנחנו צריכים לכתוב מכתב מפורט של הוועדה למינהל מקרקעי ישראל, לוועדה המחוזית בתל-אביב ולוועדה המקומית של תל-אביב.

מירי רגב: שלוש הוועדות האלה, שלושת הגורמים האלה התעסקו עם גבעת עמל - האם הם אכן באמת עם ההוספה של ה-1,000 ומשהו דירות, עכשיו אתה צריך לגלגל בפניהם את כל הסיפור - - -

<יוסי כהן: גילוי מסמכים.

מירי רגב: לגלגל בפניהם את כל הסיפור, כולל המסמכים הרלוונטיים.

מירי רגב: המסמך הזה של רשימת הדיירים שחויבו בעיני מאוד מאוד רלוונטי.

דב חנין: רשימת הדיירים, כן.

<הרצל ציון: בדיוק.

<אריה ציון: זה השופטת - מה שעשתה פה.

<קריאה: רגע, אריה.

מירי רגב: רגע, זה אחד.

מירי רגב: הדבר השני, צריך לכתוב מכתב לבתי-המשפט, למנהל בתי-המשפט, ולהגיד שבתאריך כך וכך התקיים משפט, שאנחנו כמובן בעד בתי-המשפט, אנחנו לא הולכים נגד, אבל נראה לנו שבית-המשפט פה פסק החלטה בלי שכל המסמכים הובאו לידיעתו, לא מבחינת עיריית תל-אביב, כי לא היה לעיריית תל-אביב את האינטרס כמובן ולא מבחינת היזם.

מירי רגב: ואנחנו רוצים להעביר אליהם שאנחנו: א.

מירי רגב: מקיימים דיונים בעניין הזה בגלל שיש כאן מצוקה אמיתית טה-טה-טה-טה-טה-טה, מעבירים לעיונם את המכתב הזה, בוא נשלח את זה למנהל בתי-המשפט שפיצר - נראה מה הוא יגיד.

מירי רגב: ומנהלת הוועדה, בבקשה, אנחנו נקיים דיון בעוד שבועיים עם ועדה מקומית עיריית תל-אביב, עם מינהל מקרקעי ישראל, ואנחנו נפסיק את כל הבניות בעיריית תל-אביב, אני אדבר עם שר הפנים.

<הרצל ציון: בדיוק.

מירי רגב: כל הדברים יופסקו, הרי במילא אצלכם רק בונים לעשירים, במילא אין דיור בר-השגה, במילא אין דירות - - - (מחיאות כפיים)

מירי רגב: לא, לא, אין מחיאות כפיים, במילא - - -

<ברוריה בן דוד: זה המשפט פשוט החותך של תל-אביב.

מירי רגב: אז אני רוצה, תקשיבי, גם לכם יש אינטרס לפתור את בעיית 190 או 120 התיירים האלה המסכנים האלה שתשובה וכולם ירוויחו מהם, די, מספיק עם זה.

<רבקה חיילובסקי: לעיריית תל-אביב יש 150 דירות שם.

מירי רגב: אז אני מבקשת, יהיה דיון עם ועדה מקומית תל-אביב, ועדה מחוזית שאישרה את העניין הזה, מינהל מקרקעי ישראל, משרד המשפטים, שנודיע מראש למנהל בתי-המשפט, שלא יגיד שהודענו לו יום לפני כמו העניינים של המתקן, והיועץ המשפטי לממשלה שיגיע גם.

מירי רגב: מי עוד צריך להיות בדיון הזה, זבולון?

<דן בן צבי: נציגי התושבים.

ניצן הורוביץ: מירי, אבל צריך לבקש מהוועדה בעיריית תל-אביב להתלות בינתיים את היתר הביצוע לפחות עד קיום הדיון.

מירי רגב: נכון.

ניצן הורוביץ: כי אחרת – זה בסמכות עיריית תל-אביב.

מירי רגב: אלה הגורמים.

מירי רגב: דבר שני, אני מבקשת להעביר בקשה, ואולי גם את זה נעביר בכתב, שעד שלא נסיים את הבדיקה בנושא אנחנו מבקשים לא לפנות אותם.

מירי רגב: אנחנו מבקשים כרגע לא לפנות אותם, אני יודעת שזאת החלטת בית-המשפט.

<אפרת טולקובסקי: שלא יבנו.

מירי רגב: אני יודעת שצריך לקבל על זה אישור של היועץ המשפטי לממשלה, כי גם היועץ המשפטי לממשלה התערב בסוגיה אחרת בפינוי אולמות, גם הייתה לנו אותה בעיה עם אולמות, נכון, תמר?

ניצן הורוביץ: נכון.

מירי רגב: ועמדנו על זה שיפנו את האולמות כי זה החוק, אז מה אנחנו רוצים מהיועץ המשפטי?

מירי רגב: שכשיש פסק בית-דין כן לקיים את פסק-הדין וכשאין פסק בית-דין לא לקיים?

מירי רגב: כשיש צדק הוא צריך ללכת רוחבית עם כולם.

תמר זנדברג: אבל הוצאת היתר זה בסמכות הוועדה - -

מירי רגב: לא משנה.

תמר זנדברג: - - עכשיו בלי קשר לבית-משפט, - -

מירי רגב: לא, אבל זה בעניין הזה.

תמר זנדברג: - - כי הוועדה המקומית לא תנפיק היתר בנייה עד שלא יסתיים העניין, זו סמכותה.

תמר זנדברג: זה לא קשור, זה לא נגד בית-משפט, זה - - -

<הרצל ציון: ושלא יפנו אף אחד.

<יוסי כהן: הם התחילו לבנות עכשיו ללא היתר.

<קריאות: - - -

<קריאה: התחילו לבנות.

תמר זנדברג: והתחילו לבנות ללא היתר אז על אחת כמה וכמה, אבל - - -

מירי רגב: התחילו לבנות גם ללא היתר.

מירי רגב: לא, שנייה, באתם ואנחנו כבר אחרי כל הדיונים.

תמר זנדברג: לא, למה?

תמר זנדברג: שוועדת הפנים תבקש מהוועדה המקומית לא להוציא היתר עד אשר הוועדה הזאת תדון בעניין.

מירי רגב: אבל אני מסבירה לך - - -

<דן בן צבי: אבל זה לא מפריע להם לפינוי.

מירי רגב: זה לא מפריע להם לפינוי.

<הרצל ציון: זהו, את הפינוי שיעצרו.

תמר זנדברג: לא יהיה היתר בנייה.

מירי רגב: תמר, הפינוי הוא כתוצאה מהחלטת בית-המשפט, ויבוא היועץ המשפטי ויגיד: מה את מבקשת ממני?

תמר זנדברג: אני אומרת בנוסף.

מירי רגב: בסדר, בנוסף אין בעיה, אבל לכן אני אומרת: אנחנו יכולים רק לפעול בעניינים האלה, אנחנו לא יכולים לבקש מבית-המשפט להורות לא לקיים את פסק-הדין שלו, אני לא יכולה לעשות את זה.

<קריאה: לא אמרנו דבר כזה.

<מלכה אלפסי: משהו קטן אני רוצה להגיד.

<הרצל ציון: אבל המינהל יכול ללחוץ שיעצרו את זה, והוועדה גם יכולה.

מירי רגב: לא, אנחנו לא יכולים, כבר ניסיתי את זה בעניין האולמות וזה לא הלך - פינו אולמות וסגרו אולמות אחרי שהייתה החלטה.

<הרצל ציון: כן, אבל פה זה בית עם אנשים וילדים.

<ברוריה בן דוד: אבל זה לא אולמות, זה אנשים שגרים פה.

<אריה ציון: משפחות.

<ברוריה בן דוד: מירי, זה לא אולמות, אנחנו מדברים על 150 משפחות על כל בני ביתם.

<אריה ציון: עם ילדים ונכדים ויזרקו לרחוב, אין לאן ללכת.

<רבקה חיילובסקי: כולנו נתאבד עליהם, אנחנו לא ניזרק לרחוב.

מירי רגב: ברור לחלוטין, אף אחד לא רוצה שאתם - - -

<רבקה חיילובסקי: אבל אין לנו ברירה כי הם זורקים אותנו לרחוב ואין לנו בית אחר ואין לנו כסף לקחת משכנתה ואף אחד לא רואה אותנו מסנטימטר.

<מלכה אלפסי: הם לא ייזרקו כי זה לא יקרה.

מירי רגב: בקיצור, אני מבקשת מעיריית תל-אביב לנסות להקפיא רגע את ההליכים עד שאנחנו פה נבדוק את העניין הזה, מה שאתם יכולים.

מירי רגב: אני מבקשת מזבולון, תפנה בבקשה לאורי אריאל, תבקש ממנו שהמינהל - -

<הרצל ציון: בדיוק.

מירי רגב: - - בעניין גבעת עמל שייתנו לנו שבועיים.

מירי רגב: אנחנו נתכנס לשבועיים האלה, תוך שבועיים נביא לפה את כל גורמי המקצוע, ירצו נציגי החברה יבואו, לא ירצו לא יבואו, אנחנו לא רודפים אחריהם יותר, מצאתי את עצמי רודפת יום אחרי יום אחרי החברה כדי שיגיעו לדיונים האלה.

ניצן הורוביץ: תארי לך מה הם עוברים.

מירי רגב: הם פשוט לא רצו לבוא לדיונים האלה.

<אריה ציון: תארי לך מה אנחנו סובלים.

מירי רגב: הדבר הנוסף, אנחנו כמובן לא יכולים לקבל החלטה נגד החלטת בית-המשפט, ננסה לעשות את מה שניתן בעניין הזה.

מירי רגב: אם הם יחליטו - - -

<אליהו לוי: אבל אולי לתת כלים לבית-המשפט?

מירי רגב: אנחנו מעבירים את מה שאנחנו יכולים, לא מעבר לזה.

מירי רגב: אם בית-המשפט והמשטרה יחליטו שהם בכל זאת מגיעים עכשיו ואוכפים את המשפחה הזאת, אנחנו לא יכולים להגיד להם לא, - -

<מלכה אלפסי: אולי - - -

מירי רגב: - - אבל אנחנו יכולים לפחות כרגע להתעסק עם ה-100 ואחרים שעליהם אין כרגע צו פינוי, שהם לא יגיעו למצב הזה.

<רבקה חיילובסקי: אז שהמשטרה לא תיתן לו גיבוי.

<מלכה אלפסי: אז קודם כול, רגע, ברשותך, אולי כדאי לצרף את השר אהרונוביץ.

<קריאה: שהם לא יגיעו למצב הזה.

<הרצל ציון: שהמשטרה לא תיתן גיבוי לזה ואז הם לא יפנו.

<מלכה אלפסי: אולי כדאי לצרף את השר אהרונוביץ, כי יש מישהו שחייב בכל זאת לשים את ידו, כי אם היו חלילה בשבוע שעבר - - -

מירי רגב: תקשיבי, השר לא ילך נגד פינוי.

מירי רגב: תקשיבו רגע, אף איש חוק במדינת ישראל לא ילך נגד החלטת בית-משפט - - -

<מלכה אלפסי: לא נגד.

<הרצל ציון: זה לא נגד.

<הרצל ציון: זה רק לעכב את זה עד שיהיו פה ההחלטות.

מירי רגב: אבל הוא לא יבקש לא לפנות.

<יוסי כהן: יש לו שיקול דעת - - -

<הרצל ציון: יש להם שיקול דעת.

<קריאות: - - -

<ברוריה בן דוד: מירי, 70 שנה הבן-אדם חי שם, אי-אפשר לחכות כמה שבועות?

<ברוריה בן דוד: הוא נולד שם, אז כאילו אי-אפשר לחכות עוד כמה שבועות?

<הרצל ציון: נולדתי שם, אז מה?

<הרצל ציון: מה יקרה עוד אם יחכו כמה זמן?

<ברוריה בן דוד: למה להגיע למצב כזה שהוא צריך לתחום את כל הבית שלו בבלוני גז שאף אחד לא יפנה אותו בכוח?

<ברוריה בן דוד: למה המדינה צריכה בכלל לדעת שיש כזאת אופציה?

<מלכה אלפסי: שנים אמרו שמוכנים להתאבד בשבילו, הוא אפילו לא יודע.

<מלכה אלפסי: כאילו זה לא הגיוני, אנשים משם יוצאים לרחוב, לרחוב, ביום של גשם ומבול אנחנו יושבים שם וחושבים שאולי - קיבלנו אס.

<מלכה אלפסי: אם.

<מלכה אלפסי: אסים שאולי מישהו יבוא אליו באמצע הלילה, זה לא הגיוני.

<מלכה אלפסי: הילדה שלי בת עשר יושבת ובוכה: אימא, באמת יכולים לבוא ולפנות בן-אדם לרחוב?

<מלכה אלפסי: זה לא הגיוני, לא הגיוני מה שקורה פה.

<רבקה חיילובסקי: כולם חברו נגדנו בשביל להרוג אותנו, אבל אנחנו נמות יחד אתם, זה לא יעזור לאף אחד שום דבר.

<מלכה אלפסי: חוץ מזה עשינו לפני כמה חודשים הפגנה, הלכתי ביקשתי רישיון מהמשטרה, והכל רק בשביל לשנות תדמית, קראו לנו "פולשים".

<מלכה אלפסי: לא רציתי להתראיין.

<מלכה אלפסי: אני באה ממקום משפטי שלא רציתי להתראיין, אבל למה לקרוא "פולשים"?

<מלכה אלפסי: האם פולש זה אדם שנולד?

<מלכה אלפסי: או פולש זה אדם שבא מבחוץ והתיישב?

<מלכה אלפסי: אין משפחה אחת בשכונה הזאת שבאה מבחוץ והתיישבה.

<רבקה חיילובסקי: הנה, תעודת פליט אני הבאתי לו, לדב חנין עכשיו.

<מלכה אלפסי: ואני רוצה להגיד עוד משהו אחד לגברת.

מירי רגב: אני מבינה את כל הכאב שלכם, אני רוצה להגיד לכם משהו.

<מלכה אלפסי: משהו קטנצ'יק לגברת מהעירייה, וזה לא אישי אלייך, אולי היא לא יודעת, בזמן שהוא התחיל שם לעשות את הבנייה שלו הלכנו לבדוק אם יש לו היתרים, כי אנחנו כן אנשי חוק, - -

<קריאה: אין לו היתרים.

<מלכה אלפסי: - - בשכונה הזאת זה אנשים עם תינוקות, בשכונה הזאת אין עבריינים ואין פשע, הלכתי לעירייה עם יוסי שהוא מהוועד, ואמרו לנו שאין שם שום היתרים.

<מלכה אלפסי: אותו מהנדס בעירייה שמע את זה, אמר לי: אין דבר כזה.

<מלכה אלפסי: היה קצין - גבריאל מהמשטרה היה בשטח, אמר לי: מלי, תביא לי עיכוב מבית-המשפט הם לא יעשו כלום.

מירי רגב: חבר'ה, תקשיבו רגע.

<מלכה אלפסי: רק משהו קטן רגע, המהנדס הזה רץ לעשות הפסקת עבודה לתשובה, מישהו עצר אותו בדרך, גבריאל הקצין היה ארבע שעות בשטח, ואחרי שבועיים הם התחילו לבנות ולעשות שם את העניינים, - -

<רבקה חיילובסקי: - - -

<מלכה אלפסי: - - ומי בא לבקר?

<מלכה אלפסי: זה מה שכאב לי, אדון חולדאי בא לבקר.

<מלכה אלפסי: אם הם בלי היתר, איך יכול להיות שהוא בא?

<מלכה אלפסי: איך יכול להיות?

<רבקה חיילובסקי: הנה, תשאלי את הגברת מהעירייה אם יש להם היתרים.

מירי רגב: תושבים, תקשיבו - - -

<מלכה אלפסי: אולי את פשוט לא יודעת - - -

מירי רגב: קודם כול, אנחנו מבינים לחלוטין, אני מבינה לחלוטין את הכאב שלכם, מבינה את זה לחלוטין.

<מלכה אלפסי: לא הגיוני.

מירי רגב: לכן אני ממשיכה לקיים את הדיונים פה למרות שנציגי החברה לא משתפים פעולה.

מירי רגב: אנחנו נקדם את העניין, ננסה לעשות את כל מה שניתן כדי לקדם את העניין הזה.

מירי רגב: אני גם אנסה לדבר עם המשטרה ועם היועץ המשפטי לממשלה לראות אם אפשר לחכות עם זה איזה שבועיים למרות שכאילו אסור לי לבקש – אם לא היה פינוי של בית-המשפט – כדי להראות מה העניין.

<מלכה אלפסי: שאנחנו נפנה אליו?

<מלכה אלפסי: שאנחנו נפנה לשר אהרונוביץ?

מירי רגב: אתם יכולים לפנות למי שאתם רוצים.

<אפרת טולקובסקי: העובדה שיש ילדים - - -

<אריה ציון: מירי, הבאתי חומר חקירה למטה הארצי - -

מירי רגב: חבר'ה, אני לא יכולה ככה לעבוד.

<אריה ציון: - - שאת יכולה לעזור לנו בזה, יש חומר פה על הונאה ומרמה.

מירי רגב: אני לא יכולה לעזור לכם בכלום, אתם רוצים, תיקחו עורך-דין.

מירי רגב: חברים, כל אחד שייקח עורך-דין, בלי עורך-דין אתם לא תתקדמו, הכנסת לא יכולה לשמש לכם עורך-דין.

מירי רגב: תבינו את זה, במקביל למה שאנחנו עושים אתם צריכים לקחת עורך-דין.

<ברוריה בן דוד: אנחנו עם עורך-דין.

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: אנחנו לא יכולים שתישענו עלינו, על הדיונים האלה.

<ברוריה בן דוד: אנחנו לוקחים עורך-דין ואנחנו ממשיכים להתמודד - - -

מירי רגב: בדיוק.

<דן בן צבי: אתמול היה דיון משפטי למשפחה, השופט קורן מחלק, אומר: קודם כול נדבר על הפינוי, אני אשפוט אם אתם מפנים או לא, והוא ישפוט כשהוא מפנה, כי הוא גם פינה משפחה אחרת בשם דורני, ובנושא הכספי תלכו אחרי זה תגישו תביעות.

<הרצל ציון: מאיפה ללכת?

<רבקה חיילובסקי: קודם תיזרקו לרחוב.

<יוסי כהן: זה לא משפט.

<רבקה חיילובסקי: זה לא משפט, זה - - -

<דן בן צבי: הוא לא רצה לשמוע שום נימוקים ממינהל מקרקעי ישראל, זה לא מעניין את השופט.

מירי רגב: חברים, הבנו את העניין, זבולון ודב, אתם תמשיכו את עבודת המטה כמו שביקשתי מכם.

דב חנין: כן, בסדר גמור.

מירי רגב: אנחנו היום נשלח את שלושת המכתבים שביקשתי: אחד ליועץ המשפטי לממשלה ולבתי-משפט, שתיים לוועדה המקומית ולוועדה המחוזית והמכתב השלישי למינהל מקרקעי ישראל.

מירי רגב: אנחנו היום חייבים להוציא את המכתבים האלה.

מירי רגב: אדבר גם עם המשטרה לראות אם אפשר לעשות משהו בעניין הזה, ובעוד שבועיים נקיים כאן דיון עם כל הגורמים הרלוונטיים כדי לראות איך אנחנו מקדמים את העניין.

מירי רגב: כדי באמת שאם מפנים אנשים שייתנו להם את הפיצוי ההולם, ואנשים לא צריכים להעמיד את עצמם, חס וחלילה, לא מול בלוני גז, - -

<הרצל ציון: לא הייתה לנו ברירה.

מירי רגב: - - חס וחלילה, שאף שערה מראשו של אף אחד לא תיפול, זו לא הכוונה.

<מלכה אלפסי: השוטרים בוכים עלינו, השוטרים.

<רבקה חיילובסקי: אני ישנה עם בלון גז ליד המיטה שלי.

מירי רגב: תודה רבה.