ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 129, 2013-12-03 09:00

אבישי ברוורמן: רבותי, בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: יום שלישי, ל' בכסלו, אנחנו עוד מעט ניכנס לטבת.

אבישי ברוורמן: סדר היום: תקנות מחלות בעלי חיים (רישום, סימון והובלה של בקר) (תיקון), התשע"ג-2013.

אבישי ברוורמן: ממשרד החקלאות, מי מציג את הנושא?

<אפרת אביאני: שלום, אפרת אביאני מהלשכה המשפטית.

<אפרת אביאני: דוקטור נדב גלאון, מנהל השירותים הווטרינריים גם נמצא כאן.

אבישי ברוורמן: תיזהר מאוד להסתובב בכנסת עם שם כזה, כי הבן של זהבה גלאון, נדב גלאון, מריץ עכשיו את פואד לנשיאות, אז שלא פעם יגידו לך נשיא, לא נשיא.

<נדב גלאון: למדתי את זה כבר.

<לאה ורון: אולי הוא בסוף ימצא את עצמו בכלל בבית הנשיא.

אבישי ברוורמן: בית הנשיא, כן.

אבישי ברוורמן: בבקשה, סליחה.

<אפרת אביאני: אני רוצה להקדים ולומר תודה ליושב-ראש הוועדה ולמנהלת הוועדה, על ההזדמנות להביא בפניכם את התקנות וגם על כל מה שיהיה פה בהמשך היום הזה, על ריכוז כלל הנושאים הדחופים שהיו לנו בתחום החקלאות.

אבישי ברוורמן: אנחנו הבטחנו למשרד החקלאות שאנחנו נקדם את הנושאים.

אבישי ברוורמן: , ואנחנו עושים זאת.

<אפרת אביאני: תודה רבה.

<אפרת אביאני: התקנות העיקריות שאותן אנחנו מבקשים לתקן עוסקות בהסדר הפיקוח הווטרינרי על בקר, שהוא בעצם הסדר די הרמטי של פיקוח וטרינרי שכולל סימון ורישום של כל ראש בקר במדינה, ובתיקון הזה אנחנו רוצים לייעל ולהגביר את הפיקוח הווטרינרי בכמה היבטים.

<אפרת אביאני: היבט אחד נוגע להקדמת הגיל שבו יסומן רוב הבקר שמוחזק בישראל, מגיל חצי שנה לשבעה ימים.

<אפרת אביאני: וזאת כדי שיהיה פיקוח קצת יותר הדוק, איפה שהדבר אפשרי, כאשר אנחנו מחריגים מזה את הנושא של בקר למרעה.

<אפרת אביאני: דוקטור גלאון יוכל להסביר על ההבדלים בין בקר שמוחזק ברפת או במפטמה, לבקר שמוחזק במרעה – שם אנחנו מבקשים להשאיר את המצב כפי שהוא, שיסומן החל מגיל חצי שנה.

<אפרת אביאני: היבט נוסף שאנחנו מבקשים להסדיר פה הוא נושא חובת קיומו של הסדר לפינוי פגרים.

<אפרת אביאני: זו בעיה גם של פיקוח וטרינרי, פיקוח על מניעת הפצת מחלות וגם בעיה תברואתית, בעיה של איכות הסביבה, הנושא של טיפול בפגרים.

<אפרת אביאני: למעשה, בתקנות האלה אנחנו מבקשים לקבוע שמי שמחזיק בקר צריך להיות אחראי לסיכונים החברתיים, הבריאותיים, שנובעים מהחזקת הבקר שלו, וצריך להיות לו סוג של הסדר לפינוי פגרים.

<אפרת אביאני: כפי שמי שנוהג ברכב צריך שיהיה לו ביטוח - - -

אבישי ברוורמן: כשהוא דורס מישהו - - -

<אפרת אביאני: נכון, ביטוח חובה.

<אפרת אביאני: ככה, למי שמחזיק בקר צריך להיות סוג של הסדר חובה לפינוי הפגרים, כי הבעיה של פינוי הפגרים היא בעיה גדולה.

<אפרת אביאני: רוב ענף הבקר מוסדר, כל הבקר שנמצא ברפת החלב מוסדר.

<אפרת אביאני: יש לנו שוליים, וגם בעניין הזה ירחיבו אנשי המקצוע.

אבישי ברוורמן: אפרת, אם הכול כל-כך ברור – יש איזושהי בעיה כאן?

<אפרת אביאני: אני לא יודעת שיש בעיה עקרונית.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: דוקטור גלאון, בבקשה.

<נדב גלאון: אנחנו לא מזהים בעיה.

<נדב גלאון: נתחיל בעניין הכילוי שהוא פשוט.

אבישי ברוורמן: מדוע הדברים האלה לא היו מוסדרים קודם?

אבישי ברוורמן: מה היתה הסיבה, שעכשיו אנחנו מכניסים את זה לתקנות?

אבישי ברוורמן: בעבר היה יותר מערב פרוע כזה?

<אפרת אביאני: יש חובה להעביר לכילוי, אבל זה בתקנות אחרות, תקנות הפסדים, שקובעות שאם מישהו מחזיק בבקר, הוא צריך להעביר אותו לכילוי או לאתר הטמנה.

אבישי ברוורמן: אבל לא אכפו את זה באמת.

<אפרת אביאני: זה קשה לאכיפה, כי כשאתה מוצא את הפגר, אתה גם לא יודע למי הוא שייך - - -

אבישי ברוורמן: ולכן התקנה הזאת, חובת הסימון.

אבישי ברוורמן: ואז אפשר יהיה גם להעניש ולאכוף.

<אפרת אביאני: נכון, וגם להקדים תרופה.

<אפרת אביאני: זאת אומרת, לא כשכבר יש פגר קמה החובה, אלא עוד בזמן שהבקר חי ואתה מחזיק בו, יש לך הסדר.

אבישי ברוורמן: דרך אגב, אני מניח שזה קיים בארצות-הברית, באירופה.

<נדב גלאון: בהחלט, זו חובה ברורה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: דוקטור גלאון, מה יש לך להוסיף לנו?

<נדב גלאון: לגבי הסימון, למעשה באמצעים הטכנולוגיים שקיימים היום, והם פשוטים, יכול כל מגדל לסמן עגל שנולד או עגלה שנולדה ברפת ליד ביתו מיד עם היוולדם.

<נדב גלאון: כלומר, אנחנו אומרים עד גיל שבוע, ועוד שבוע על-מנת לדווח את זה לרשויות, אלינו.

<נדב גלאון: זה מקטין את חלון הזמן שלצערנו אפשר להשתמש בו למכירה של זה בשוק כזה או אחר, שבסוף מגיע ל"שחיטה שחורה".

<נדב גלאון: לגבי הבקר שנולד במרעה, שם זה יותר מורכב מבחינת הממשק.

<נדב גלאון: הפרה נמצאת רחוק, הבוקר לא לידה, אז שם אנחנו משאירים את חלון הזמן של עד שישה חודשים.

<נדב גלאון: אבל גם שם, אם הוא מוכר אותו לפני שישה חודשים, הוא חייב לסמן אותו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

<מרב תורג'מן: וזה מכוח מה, שהוא חייב לסמן אותו אם הוא מוכר אותו?

<אפרת אביאני: זו הוראה שכבר קיימת בתקנות העיקריות.

<מרב תורג'מן: אה, אוקי, כי זה לא מופיע בתקנות המוצעות להוראה הזו.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו נעבור להקראה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, אפרת.

<אפרת אביאני: "תקנות מחלות בעלי-חיים (רישום, סימון והובלה של בקר) (תיקון), התשע"ג - 2013 בתוקף סמכותי לפי סעיף 22 לפקודת מחלות בעלי חיים [נוסח חדש], ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, אני מתקין תקנות אלה:

אבישי ברוורמן: יש למישהו הערה לסעיף 1?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: בבקשה, סעיף 2.

<מרב תורג'מן: לגבי ההגדרה של בקר במרעה – אני שוחחתי עם עורכת-הדין אביאני, אני סברתי שיש מקום להגדיר מהו בקר במרעה.

<מרב תורג'מן: הואיל והתקנות האלה, יש להן סנקציה פלילית, ראוי שתהיה הבחנה ברורה מהו בקר שגדל במרעה מהו בקר שגדל שלא במרעה, דהיינו, במפטמות או ברפתות.

אבישי ברוורמן: והפתרון אליו הגעתן?

<מרב תורג'מן: אני הצעתי הגדרה, לגבי בקר במרעה: בקר המוחזק בדרך קבע בשטח פתוח המיועד לרעייה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה עובר את מבחן העברית, ואת מבחן אביאני גם כן.

<אפרת אביאני: ואת מבחן גלאון גם.

<מרב תורג'מן: המושג "רעייה" הוא מושג ברור וידוע, והשטחים הם שטחים ברורים וידועים.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו מצרפים את זה עם התיקון הזה.

אבישי ברוורמן: הלאה, הערה נוספת.

<מרב תורג'מן: הערה נוספת נוגעת לאופן הדיווח.

<מרב תורג'מן: כאן בתקנות מוצע שהדיווח יהיה בדואר אלקטרוני בלבד, ואני סבורה שאולי יש מקום להוסיף אפשרות לדווח בדואר רשום ולא רק בדואר אלקטרוני.

<מרב תורג'מן: יכול מאוד להיות שיש מצבים שלאותם מגדלים אין חיבור.

אבישי ברוורמן: עדיין אין דואר אלקטרוני.

אבישי ברוורמן: אני מניח שבעוד חמש שנים זה כבר לא יהיה.

אבישי ברוורמן: מר ליברמן, בעוד חמש שנים הכול יהיה בדואר אלקטרוני?

<אמנון ליברמן: לחלוטין.

אבישי ברוורמן: אבל עד אז, אולי כדאי דואר רשום בינתיים.

<מרב תורג'מן: גם וגם.

<מרב תורג'מן: זאת אומרת, לאפשר את האופציה הזו, ואת האופציה הנוספת.

<נדב גלאון: אנחנו כבר היום נמצאים במצב ש-90% מהבקר מסומן על-ידי המגדלים, ויש להם דואר אלקטרוני.

<נדב גלאון: אותם אחוזים בודדים שעדיין אין להם, יכולים עדיין לדרוש שאנחנו נסמן.

<נדב גלאון: אבל התנאי הזה, שאם הוא רוצה לסמן בעצמו, הוא כן יידרש למחשב ביתי, זה כל מה שנדרש, יקל עלינו.

<נדב גלאון: ואנחנו גם מפתחים אפליקציה שקיימת, למשל, בדיווחי חיסון כלבת, שבטלפון סלולרי ניתן לדווח את זה.

אבישי ברוורמן: אני אומר את האמת.

אבישי ברוורמן: סלולרי יש כבר לכל מגדל, אז אם סלולרי, אז זה מספיק.

אבישי ברוורמן: בשביל מה צריך את הדואר הרשום?

אבישי ברוורמן: פעם, אני יודע, במערב הפרוע, וגם אני, כשהיינו מסתובבים במדבר, חבר'ה, לא היה להם לא טלפונים, לא כלום.

אבישי ברוורמן: היית צריך לשלוח להם דואר רשום, לא היו מקבלים, היו קאובויז.

אבישי ברוורמן: היום זה כבר, כולם עם אימייל.

<מרב תורג'מן: זה נכון.

<מרב תורג'מן: אני מסכימה, אבל אני עדיין חושבת שקודם כל, מבחינת חקיקה, מבחינת אחדות החקיקה, עדיין לא ראיתי חקיקה שמדברת על דיווח אלקטרוני בלבד.

<מרב תורג'מן: אני חושבת שבכל זאת חייבת להיות האופציה הזו.

אבישי ברוורמן: עורך-דין אביאני, תפתרו לי את הסיפור הזה.

<אפרת אביאני: אנחנו יכולים להסכים לדיווח בפקס, כי קודם כל, דואר רשום זה גם לוקח יותר זמן.

אבישי ברוורמן: בסדר, פקס.

<מרב תורג'מן: אז פקס זה בסדר.

<מרב תורג'מן: פתרון ביניים.

<נדב גלאון: עכשיו, מתוך ה-90% ששולחים אלקטרונית, 50% יחזרו לפקס, אנחנו חוצים את הבעיה של הקלדה נוספת, טעויות ברישום.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לפשט.

<אפרת אביאני: יש גם התאמה חקיקתית.

<אפרת אביאני: בחוק להסדרת הפיקוח על כלבים, אנחנו מסמיכים מסמני כלבים, וכל הדיווחים הם בדואר אלקטרוני, לפי החוק.

<אפרת אביאני: ובאמת, אנחנו חושבים שהסיכון שלאחד המסמנים לא יהיה דואר אלקטרוני, ובגלל הצורך בהסמכה הוא יפתח תיבת מייל, אז זה לא נטל שהציבור לא יכול לעמוד בו.

<מרב תורג'מן: להחלטתך.

אבישי ברוורמן: אני אגיד לך מדוע אני נוטה פה לגישה של אביאני וגלאון – משום שאני מסתכל על האוכלוסיה.

אבישי ברוורמן: אם באמת היתה אוכלוסיה של אנשים מבוגרים יותר – אבל בסופו של דבר, אוכלוסיית הבוקרים זו אוכלוסיה שעדיין, גם כשהם מבוגרים הם במיטב שנותיהם, וגם כשהם בני 80 הם "ג'אברים", עם אימיילים והכול.

אבישי ברוורמן: אז אני לא רואה שיש פה בעיה, שאנחנו נפסיד איזה פלח שוק, בנושא הזה.

<מרב תורג'מן: השאלה היא אם כל המגדלים - - -

אבישי ברוורמן: אתה מכיר את המגדלים כולם.

<נדב גלאון: אני אומר, אותם מגדלים בודדים, לנו אין בעיה היום לסמן עבורם.

<נדב גלאון: יותר קל לנו לסמן עבור ה-5%, שזה הרי מופיע בחוק, שאין להם את האמצעים האלה ולשכנע אותם לעבור לאמצעים, אבל לא לאבד את ה-95% האחרים שיחזרו לפקס.

אבישי ברוורמן: אז איך?

אבישי ברוורמן: אתה רוצה תמריץ, שגם ה-5% האלה – יש להם פלאפון?

<נדב גלאון: כן.

אבישי ברוורמן: יש היום מישהו שמגדל בקר שאין לו פלאפון?

אבישי ברוורמן: – שיקום.

אבישי ברוורמן: אין.

אבישי ברוורמן: אז אני חושב שבמקרה הזה, אני הולך עם - - -

<מרב תורג'מן: זה להחלטתך, כמובן.

<לאה ורון: כשאתה אומר "לסמן עבורם", איך אתה יודע עבור מי לסמן?

<נדב גלאון: כל מי שלא מעביר דיווחים - - -

<לאה ורון: אה, אתה מחכה שהוא לא יעביר דיווחים, ואז?

<לאה ורון: - - -

<נדב גלאון: לא, זה פשוט.

<נדב גלאון: קודם כל, אנחנו מדברים על אוכלוסיית משקים של כ-1,300 מקסימום, ורפתות החלב, שזה בעצם אלה שנולדים, זה אפילו פחות מ-900.

<נדב גלאון: אנחנו מכירים אותם אחד-אחד, ויש לנו שש לשכות.

<נדב גלאון: כל לשכה מכירה בדיוק מי הקהל שעובד מולה, וממילא נשארו רק בודדים - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת לשעבר, אבו וילן.

אבישי ברוורמן: בוקר טוב לאיש הבקר, רפתן לשעבר.

אבשלום וילן: בוקר אור.

<קריאה: רפתן ובן לרפתנים.

אבישי ברוורמן: כן, האבא שלו, אני חוזר תמיד, היה התלמיד הכי מבוגר והכי מוצלח שלי.

אבישי ברוורמן: הוא היה משהו-משהו.

אבשלום וילן: ואמא שלי היתה 40 שנה רפתנית.

<נדב גלאון: וסימנה לבד את העגלים.

אבישי ברוורמן: גברת ורון?

<לאה ורון: כן, אדוני היושב-ראש?

אבישי ברוורמן: ההסבר של דוקטור גלאון סיבר את אוזנך?

<לאה ורון: אדוני צריך להחליט.

אבישי ברוורמן: אדוני החליט, אבל רציתי שגם - - -

<לאה ורון: אז תחליט, אז בסדר גמור.

<לאה ורון: זה בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים היום, בעידן האימייל.

<מרב תורג'מן: אם יהיה דואר אלקטרוני.

<אפרת אביאני: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו מאשרים - - -

<אפרת אביאני: רגע, לא, לא קראתי את החצי השני של התקנה.

אבישי ברוורמן: כן, אני יודע.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לאשר את החלק הראשון.

אבישי ברוורמן: את 2א אני מאשר עם התיקון של מרב לגבי הגדרת בקר במרעה.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

<אפרת אביאני: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עכשיו 2א, בבקשה.

<אפרת אביאני: אז זה באמת מה שדיברנו קודם, שאנחנו מבקשים שיהיה להם את סוג ההסדר הזה בכל זמן שמחזיקים בקר, עוד לפני שהוא מת.

אבישי ברוורמן: עורך-דין אביאני, מהי העלות של התהליך הזה, והאם תהיה לו השפעה על מחירי הבקר הנמכר?

<אפרת אביאני: דוקטור גלאון יסביר.

<נדב גלאון: הדרישה הזאת היום כבר נדרשת מבעלי הרפתות ומעגלים שנולדים בארץ, מעגלים שנולדים במרעה.

<נדב גלאון: היא תידרש גם מיבואנים שמביאים בקר לארץ וכיום משתמשים במטמנות.

<נדב גלאון: העלות שאנחנו מעריכים, ונמצא פה נציג החשיבה הכלכלית של המשרד, היא סדר גודל של כ-12 שקלים לראש בקר, תוספת ביטוחית לשנה.

<נדב גלאון: אם נחשוב שמחיר העגל שנכנס לארץ הוא כ-2,000 שקל, אז מוסיפים על זה 12 שקלים.

<נדב גלאון: לחשוב שמהעגל הזה יש כ-200, 250 קילוגרם בשר, אז זה 12 שקלים שמתחלקים על ה-200–250 קילוגרם בשר.

<נדב גלאון: מבחינת מחיר לצרכן, אין לזה השפעה.

אבישי ברוורמן: אז אולי יש לך את היועץ הכלכלי שלך, מר ליברמן, יעשה את החלוקה ויגיד כמה זה מוסיף לזה.

<אמנון ליברמן: מחיר שולי לחלוטין.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: יש למישהו הערה בנושא?

אבישי ברוורמן: אם לא, אני מאשר אותה.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אנא, עורך-דין אביאני, תמשיכי.

אבישי ברוורמן: אולי תני לנו את ההערות של התוכן, ויש הערות לעורך דין תורג'מן, היא תוסיף.

אבישי ברוורמן: את רוצה לומר את ההערות?

<מרב תורג'מן: אולי כדאי שתבהירי קודם מה נדרש כאן.

<אפרת אביאני: היום, כפי שדוקטור גלאון הסביר, יש אפשרות להסמיך מסמני בקר, אבל ההסדר הוא מאוד חלקי, הוא מובלע בתוך תקנה אחרת.

<אפרת אביאני: ובעצם אין לנו אפשרות, מכיוון שאנחנו רוצים להשתמש במסמנים האלה בצורה משמעותית יותר, אז גם יותר חשוב לנו להסדיר את מערכת היחסים בין השירותים הווטרינריים לבין המסמנים, שגם יהיה תהליך הסמכה מסודר, גם שיהיו דרישות ברורות מהם, גם שתהיה דרישה להשתתף בהשתלמויות, וגם שתהיה אפשרות לשלול את ההסמכה, שכל זה בעצם לא מופיע בתקנות היום.

<אפרת אביאני: אז זו בעצם המטרה.

<מרב תורג'מן: כמה מסמנים יש?

<מרב תורג'מן: על כמה מסמנים מוסמכים היום מדובר?

<נדב גלאון: היום בפועל, כבר מסמנים מעל כ-800, וכל האוכלוסיה היא קרוב ל-900.

<נדב גלאון: אלה בעצם המסמנים.

אבישי ברוורמן: מרב, יש לך עוד הערה?

<מרב תורג'מן: כן.

<מרב תורג'מן: ההערות שלי הן, בעיקרן, לגבי סעיף קטן (ה) – ביטול ההסמכה.

אבישי ברוורמן: סעיף קטן (ה), בבקשה.

<מרב תורג'מן: "ראה המנהל כי חדלו להתקיים", כלומר, המנהל או מי שהוא הסמיך לשם כך.

<מרב תורג'מן: ולכן אני סבורה שביטול ההסמכה צריך להיעשות בידי המנהל בלבד, ולא בידי מי שהוא הסמיך אותו לעשות.

אבישי ברוורמן: מקובל, דוקטור גלאון?

<נדב גלאון: מקובל.

<מרב תורג'מן: זו גם הערה עליה הסכמנו בינינו.

אבישי ברוורמן: אז התיקון, תורג'מן, בבקשה.

<מרב תורג'מן: אז מה שאנחנו נוסיף זה: לעניין זה המנהל – מנהל השירותים הווטרינריים בלבד.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<מרב תורג'מן: הערה נוספת – קיימת אפשרות לבטל את ההסמכה, אם הוא לא השתתף באחת מההדרכות או ההשתלמויות, וכן אם הוא הפר הוראות אחרות לפי הפקודה.

<מרב תורג'מן: הפקודה כוללת הרבה מאוד הוראות שחלקן כלל לא נוגעות לתפקידו.

<מרב תורג'מן: ואני סבורה שיש מקום להגביל את ההפרה ביחס להוראות שנוגעות לתפקידו.

<מרב תורג'מן: הרי לא כל הפרה שלו לפי הפקודה, תגרור אחריה ביטול ההסמכה.

אבישי ברוורמן: דוגמה?

אבישי ברוורמן: אני תמיד אוהב דוגמאות.

<מרב תורג'מן: יש בפקודה.

<מרב תורג'מן: רגע, אני אמצא את הפקודה.

<אפרת אביאני: יש הוראות בקשר להובלת בקר, יש הוראות בקשר לרישום של כלי רכב להובלת בעלי-חיים.

<מרב תורג'מן: או בעל-חיים אחד נגוע, שהוא לא ידע עליו או שהוא ידע עליו ולא דיווח.

<אפרת אביאני: ההערה מקובלת.

אבישי ברוורמן: ההערה מקובלת, אז תנסחו לי אותה, וכבר תמצאו את הנוסח המתאים?

<אפרת אביאני: אני הצעתי להוסיף את המילים: "הנוגעות לתפקידו", "או הפר הוראות אחרות לפי הפקודה הנוגעות לתפקידו".

אבישי ברוורמן: מקובל?

<אפרת אביאני: מקובל.

אבישי ברוורמן: התווסף.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מאשר את תקנה - - -

<מרב תורג'מן: רגע, סליחה, ברשותך.

<מרב תורג'מן: לגבי הערעור, הובהר שזה ערעור לבית-משפט לעניינים מנהליים, בעקבות תיקון מספר 6.

<מרב תורג'מן: ועוד הוראה שאולי חשבתי שנכון יהיה לעשות היא לעבות בעצם את ההליך של ביטול ההסמכה, מלבד לאפשר לו הזדמנות לטעון את טענותיו, אולי גם צריך לחשוב על איזשהו הליך של התראה או זמן מסוים שבו ניתן יהיה לאפשר לו לטעון את טענותיו, לפני שאנחנו מבטלים את ההסמכה שלו.

<מרב תורג'מן: הרי זה בפועל עיסוקו העיקרי.

<נדב גלאון: לסמן בקר זה לא עיסוקו העיקרי.

<מרב תורג'מן: אז זה חלק מעיסוקו.

אבישי ברוורמן: דוקטור גלאון, תסביר לנו עכשיו, תעשה לנו סדר.

<נדב גלאון: הסימון הוא בעצם לתת לבן הבקר שנולד תעודת זהות כבקר בישראל.

<נדב גלאון: זאת אחריות גדולה.

<נדב גלאון: אם יש לנו מישהו שפה ושם מוכר בהמות ללא אישור, או מעביר ללא אישור, או יודע שמוטל עליו הסגר - - -

<לאה ורון: או לא השתתף בהדרכות ובהשתלמויות.

<נדב גלאון: ההדרכה היא חד פעמית.

<לאה ורון: אבל נניח שהוא היה בגולה הדוויה.

<לאה ורון: למה שלא תשלחו התראה, אנחנו עומדים לבטל - - -

<נדב גלאון: רגע, אנחנו מדברים פה על ביטול.

<נדב גלאון: ההדרכה היא כדי לקבל את ההסמכה.

<לאה ורון: אין רענון?

<מרב תורג'מן: אני מבינה שלפי התקנות יש רענון.

אבישי ברוורמן: דוקטור גלאון, זה לא כזה מסובך, שכל פעם יש קורסים איך לסמן.

<נדב גלאון: לא, ממש לא.

<נדב גלאון: אמא של חבר הכנסת וילן סימנה במשך 40 שנה, ללא הסמכות.

אבשלום וילן: אבל אז לא היו צריכים להודיע תוך שבוע.

אבשלום וילן: היו נותנים שבועיים.

<אפרת אביאני: וגם לא במייל.

<אפרת אביאני: אתה לא היית בחלק הראשון.

<נדב גלאון: אתה רואה, דברים זורמים.

אבשלום וילן: במייל מודיעים?

אבישי ברוורמן: הבעיה שלי, לא לגזור על הציבור גזירה שהיא לא רלוונטית.

<נדב גלאון: הציבור יכול לעמוד בזה.

<נדב גלאון: אני לא רואה פה את הבעיה.

<אפרת אביאני: אפשר לקבוע משך זמן של - - -

<נדב גלאון: לא, אנחנו לא רוצים חלון או יכולת שהמגדל בעצם קיבל סמכות שהוא חוטא בה, ועכשיו יש דיונים מנהליים וכאלה - - -

אבישי ברוורמן: אז איך אתה מקצר ומצמצם?

אבישי ברוורמן: יש לך פה סיום?

<אפרת אביאני: אפשר לקבוע לפחות פרק זמן שהוא סביר בנסיבות העניין, לתת הזדמנות לטעון.

אבישי ברוורמן: אז קצר, קצר ולעניין.

<אפרת אביאני: נגיד, 14 ימים לפחות.

אבישי ברוורמן: כמה?

<אפרת אביאני: שבועיים.

אבישי ברוורמן: שבועיים.

אבישי ברוורמן: יאללה, גמרנו.

<נדב גלאון: צריך להבין שלרפתן בעל רפת משפחתית יש 40 - - -

<מרב תורג'מן: אז: ובלבד שנתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו לפניו לתקופה של שבועיים?

אבישי ברוורמן: שבועיים מספיק.

<אפרת אביאני: שבועיים מראש, או משהו כזה, ונתאם את הנוסח.

אבישי ברוורמן: עוד משהו עורך-דין תורג'מן?

<מרב תורג'מן: לעניין הסעיף הזה לא.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו סיימנו.

אבישי ברוורמן: אני מאשר - - -

<מרב תורג'מן: לא, יש לנו גם את סעיף - - -

אבישי ברוורמן: אני יודע, עורך-דין תורג'מן, לפני הנייר.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 3, ואנחנו עוברים לסעיף התחילה, סעיף 4.

אבישי ברוורמן: עורך-דין אביאני, בבקשה.

<אפרת אביאני: אני אקדים ואומר שבשיחה מוקדמת יותר עם עורכת-דין תורג'מן, היא הציעה שכל התקנות ייכנסו לתוקף בתוך 90 יום.

<אפרת אביאני: ההערה הזאת מקובלת עלינו.

אבישי ברוורמן: תיקון, תורג'מן, בבקשה.

<מרב תורג'מן: אבל אולי גם כדאי להסביר למה, מדוע.

<אפרת אביאני: אנחנו גם נסביר למה: מכיוון שיש פה גם זמן התארגנות ליצירת הסדר הפינוי-כילוי, וגם זמן התארגנות לסימון וגם זמן התארגנות להסמכת המסמנים.

<אפרת אביאני: אז כדי שיהיה זמן לכל התהליכים הללו, אנחנו בהחלט מסכימים שאפשר לדחות את התחילה ל-90 ימים מיום הפרסום.

<מרב תורג'מן: תחילתן של כל התקנות, 90 ימים מיום פרסומן.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לכם.

אבישי ברוורמן: ברגע הזה אני מאשר.

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: לכן, מר ליברמן, תדווח לשר החקלאות שהתקנות אושרו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.