ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 113, 2013-11-12 14:00

אבישי ברוורמן: צהריים טובים, כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, כל המכובדים.

אבישי ברוורמן: קודם כל, אנחנו לא נדון היום בנושא של – איך זה נקרא – יחידות הנופש, מפני שהעבודה שהייתה לנו עדיין לא הסתיימה.

אבישי ברוורמן: אז זה יהיה בישיבה הבאה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נתקדם בהקראת החוק, וכל הנושאים שאינם קשורים ליחידות הנופש.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין אתי בנדלר.

<אתי בנדלר: כן, אני מציעה שכיוון שהממשלה הגישה נוסח מטעמה לדיון במסגרת התיאום המתחייב בין חברי הכנסת המציעים לבין הממשלה, אני מציעה שאולי היועצת המשפטית של הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, עורכת הדין חנה ויינשטוק-טירי, תתחיל בקרית הסעיף, ובקריאת ההוראות שנוגעות לאחר מכן לחדרי כושר.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין חנה ויינשטוק-טירי, בבקשה.

<חנה ויינשטוק-טירי: הוספת סעיף 13ט.

<חנה ויינשטוק-טירי: 1.

<חנה ויינשטוק-טירי: בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981 (להלן – החוק העיקרי) אחרי סעיף 13ח יבוא: "ביטול עסקה לתקופה קצובה – 13ט.

<חנה ויינשטוק-טירי: (א) צרכן רשאי בכל עת לבטל עסקה לתקופה קצובה, המינויה בתוספת הרביעית בתנאים המפורטים בה; על ביטול עסקה כאמור יחולו ההוראות המפורטות לצידה באותה תוספת; לעניין סעיף זה "עסקה לתקופה קצובה" - לרבות עסקה לרכישת נכס".

<חנה ויינשטוק-טירי: אני אסביר: מטרת הצעת החוק היא להקנות לצרכן זכות לבטל עסקה מתמשכת, שהיא עסקה לתקופה קצובה.

<חנה ויינשטוק-טירי: בדרך כלל, ההנחה היא שכאשר העסקה היא לתקופה קצובה אז אתה קשור בעסקה לתקופה מסוימת שאותה קבע העוסק.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואתה או לא יכול להשתחרר מהעסקה בכלל, באותה תקופה; או שאתה יכול להשתחרר, אבל בתשלום של קנס יציאה.

<חנה ויינשטוק-טירי: כך מקובל לכנות את הנושא.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, הצעת החוק הזו מקורה בהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת איתן כבל.

<חנה ויינשטוק-טירי: הממשלה תמכה, כמובן.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו חשבנו - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת איתן כבל ואחרים.

<חנה ויינשטוק-טירי: חבר הכנסת איתן כבל וחברי כנסת נוספים.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואנחנו, הממשלה סברה שההצעה הזאת היא הצעה ראויה.

<חנה ויינשטוק-טירי: כאשר המטרה הגדולה היא בעצם לאפשר לצרכן מעבר בין עוסקים.

<חנה ויינשטוק-טירי: לאפשר לו בעצם לא להיות כבול לעסקה לתקופה מסוימת.

<חנה ויינשטוק-טירי: כאשר היתרונות בכך הם, כמובן, הגברת התחרות בין עוסקים, ושיפור השירות לצרכן.

<חנה ויינשטוק-טירי: כמובן, ככל שהצרכן חופשי יותר ויכול לעבור בין עוסק לעוסק, אז לעוסק יש incentive להתאמץ עבור הצרכן, לשפר את השירות, שהצרכן יהיה מרוצה מהשירות, ושהצרכן יהיה לו כדאי להישאר איתו ולא לעבור לעוסק אחר.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, המטרה מבחינת הצרכן היא מטרה מאוד ראויה.

<חנה ויינשטוק-טירי: חשוב לי לומר שבחוק הגנת הצרכן יש סעיפים נוספים שמקנים זכות ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: למשל: בעסקת מכר מרחוק, בעסקת רוכלות.

<חנה ויינשטוק-טירי: גם בתקנות מכוח חוק הגנת הצרכן, למשל: תקנות ביטול עסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואותם סעיפים מקנים לצרכן זכות לבטל את העסקה בתוך 14 ימים מיום עשיית העסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו לא עוסקים במטריה הזאת.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, אנחנו בעצם מדברים על כל המקרים שבהם, באותן עסקאות שמנינו בתוספת, הצרכן ביקש לבטל את העסקה מעבר לאותם 14 ימים, שהם תקופה של צינון שהמחוקק מניח שמותר לצרכן להתחרט בלי שייגרם לו נזק עקרוני.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, אנחנו חשבנו שהעיקרון הכללי שנכון לקבוע אותו זה שהצרכן רשאי בכל עת לבטל את העסקה, את העסקה הזאת לתקופה קצובה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואמרנו שנכון יהיה לקבוע בתוספת סוגי עסקאות, ולקבוע לגבי כל עסקה את התנאים המיוחדים לה.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי יכול להיות שלא דומה עסקת רכישה של יחידת נופש לעסקה שעניינה רכישה של מכון כושר.

<חנה ויינשטוק-טירי: ולכן אמרנו: אפשר לבטל בכל עת, לפי האמור בתוספת, והתוספת תקבע לגבי כל סוג עסקה את התנאים: מתי אפשר לבטל, מה התנאים לביטול עסקה וכולי.

<חנה ויינשטוק-טירי: רק אני אוסיף: כשקבענו לעניין סעיף זה עסקה לתקופה קצובה, לרבות עסקה לרכישת נכס, עשינו פה בעצם תיקון.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי בסעיף הכללי של הגדרת עסקה, החוק מדבר על רכישת נכס או רכישה של שירות.

<חנה ויינשטוק-טירי: וכשהגדרנו בחוק, בתיקונים מאוחרים יותר, מה זו עסקה לתקופה קצובה, אז כתבנו: עסקה לרכישת טובין או שירותים.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, טובין זה מונח מצומצם יותר מנכס.

<חנה ויינשטוק-טירי: למשל: לא כולל זכויות.

<חנה ויינשטוק-טירי: ורצינו בדרך הזאת לתקן איזושהי טעות שקיימת בחוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו, כמובן, נעשה תיקון כללי ומערכתי יותר, אבל שיהיה ברור שכאן אנחנו עוסקים לא רק בביטול של עסקה לתקופה קצובה שעניינה רכישה של טובין, אלא נכס באופן כללי.

<חנה ויינשטוק-טירי: והנכס, כמו שאמרתי, זה מונח הרבה יותר רחב מטובין.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לגבי פסקה א'.

אבישי ברוורמן: אם מישהו רוצה להתייחס?

אבישי ברוורמן: עורכת הדין אתי בנדלר.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להוסיף עוד הערה, פשוט כדי להשלים את התמונה: מדוע הצעת החוק הזאת עוסקת בכלל בעסקה לתקופה קצובה בלבד?

<אתי בנדלר: ומה עם עסקה לתקופה בלתי קצובה?

<אתי בנדלר: ובכן, התשובה מאוד פשוטה: מבחינה משפטית, עסקה לתקופה בלתי קצובה ניתן לבטל בכל עת, תוך מתן הודעה זמן סביר מראש, כשהזמן הסביר הוא תלוי נסיבות.

<אתי בנדלר: לכאורה, כשמדובר בעסקה לתקופה קצובה היו רבים שטענו – בעיקר אם הדברים עוגנו בחוזים – שלא ניתן לבטל את אותם חוזים.

<אתי בנדלר: או במילים אחרות: אתה יכול לבטל את החוזה אם אתה רוצה, אבל אתה תשלם את יתרת הסכום המגיעה על פי החוזה כאיילו הוא לא בוטל.

<אתי בנדלר: ובאותן עסקאות שיוגדרו בתוספת בהתאם למוצע, המציעים – הכנסת בקריאה הראשונה, ולאחר מכן בעת החלת דין רציפות, הביעה את דעתה על כך שיש חוזים שהגם שהם נחתמו לתקופה קצובה, היא אינה מוכנה להסכים לכבילת הצרכן למלוא אותה תקופה, ולכן יש צורך בהצעת החוק הזאת.

אבישי ברוורמן: הבהרת הבהר היטב.

אבישי ברוורמן: יש למישהו עוד הערה?

אבישי ברוורמן: אם לא אז אנחנו נאשר את הסעיף הזה.

<קריאה: רגע, אפשר?

אבישי ברוורמן: יש הערה לסעיף הזה?

<אתי בנדלר: ברמה הכללית.

אבישי ברוורמן: הכללית?

<אתי בנדלר: לעקרונות הכללים בלבד, כרגע.

<אתי בנדלר: עוד לא דובר על סוג מסוים של.

אבישי ברוורמן: עוד לא דיברנו, לא חדרי כושר, לא שום דבר.

אבישי ברוורמן: כללית.

אבישי ברוורמן: כללית זה הגיוני, נכון?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד– פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13ט(א) להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, אושר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אז אני מאשר.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אנחנו מאשרים את סעיף 13ט(א).

<אתי בנדלר: כמובן שאני לא יודעת אם עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי הזכירה, ייתכן שאת הנוסח של סעיף קטן (ג) – בכלל, נוסח אנחנו יכולים לשנות – אבל העיקרון צריך להיות ברור כי יש מי שטוען שייתכן שהנוסח הזה לא מספיק מבהיר את העיקרון שעליו עמדה גברת - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אני אדבר על זה עוד פעם כשנגיע לסעיף הכללי.

<חנה ויינשטוק-טירי: אולי לא הבהרתי את זה מספיק.

אבישי ברוורמן: מצוין.

<אתי בנדלר: אוקיי, תודה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, לסעיף 13ט(ב).

<חנה ויינשטוק-טירי: 13ט(ב) – "השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לשנות בצו, את התוספת הרביעית".

<חנה ויינשטוק-טירי: הסעיף הזה בעצם מקנה לשר סמכות להוסיף עסקאות נוספות לתוספת או לשנות תנאים מסוימים שנקבעו בתוספת.

<חנה ויינשטוק-טירי: שינוי תוספת בחוק זה בדרך כלל בצו, זה בחקיקת משנה, וזה באישור ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: מה יש לכם להגיד על זה?

<אתי בנדלר: מצוין.

<אתי בנדלר: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13ט(ב) להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: סעיף 13ט(ג).

<חנה ויינשטוק-טירי: 13ט(ג) – "הוראות סעיף זה באות להוסיף על הוראות סעיף 14ג וסעיף 14א ולא לגרוע מהן".

<חנה ויינשטוק-טירי: אני אגיד למה התכוונו: הסעיף הזה מקנה זכות ביטול, בעסקה לתקופה קצובה, בעסקה שמינוייה בתוספת.

<חנה ויינשטוק-טירי: חוק הגנת הצרכן מקנה זכות ביטול בסוגים נוספים של עסקאות, למשל: בעסקת מכר מרחוק – אם ביצעתי את העסקה באמצעות האינטרנט או באמצעות הטלפון; או בעסקת רוכלות – אם, למשל, הגיע נציג לביתי וכרת עסקה בביתי.

<חנה ויינשטוק-טירי: או לגבי עסקה לרכישת יחידות נופש, שגם אז נתן המחוקק זכות ספציפית לבטל את העסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אותו דבר גם בתקנות ביטול עסקה, שהן תקנות מכוח חוק הגנת הצרכן, שייקנו במקרים מסוימים לגבי סוגי טובין או סוגי שירותים שמינויים בתוספת לתקנות, ייקנו לצרכן זכות לבטל את העסקה במועדים שנקבעו בתקנות.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, בדרך כלל, הזכות הזאת ניתנה, מבחינת המועדים, בדרך כלל; יש חריגים פה ושם.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני לא אגע בחריגים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני אגע, פחות או יותר, בכלל, שזה בדרך כלל תוך 14 ימים מיום עשיית העסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, המחוקק מצא לנכון באותם מקרים להעניק לצרכן זכות צינון, קוראים לזה.

<חנה ויינשטוק-טירי: גם בחקיקה בינלאומית זה נקרא: cool off period.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, זו איזושהי זכות לצרכן להתחרט, אפילו מכל סיבה שהיא.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא חייבת להיות סיבה שהטעו אותי או משהו כזה, אני יכולה פשוט להתחרט, כי המחוקק מניח שהעסקה מלכתחילה היא עסקה – אני לא אקרא לזה בעייתית – אבל היא דורשת איזושהי התייחסות מיוחדת, ודורשת מתן זכות לצרכן להתחרט תוך 14 ימים.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, ככל שעברו אותם 14 ימים מיום עשיית העסקה – ושוב פעם, אני מדברת על הכלל, לא על החריגים – אז למעשה לצרכן אין זכות ביטול מכוח החוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואם העוסק רוצה לתת זכות ביטול מעבר לאותם 14 ימים, ייתן; ואם לא, לא.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, החוק לא מחייב - - - עכשיו, באותם סעיפים ספציפיים, שמקנים לצרכן זכות לבטל את העסקה, אז בדרך כלל זה בתשלום של דמי ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: לפעמים גם בלי דמי ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: למשל: בעסקת רוכלות, אם רוצים לבטל את העסקה, אין בכלל דמי ביטול; במכר מרחוק ובתקנות ביטול עסקה יש דמי ביטול של 15% או 100 שקלים, לפי הנמוך.

<אתי בנדלר: 5%.

<אתי בנדלר: לא 15%, 5%.

<לאה ורון: 5%.

<חנה ויינשטוק-טירי: סליחה, 5%.

<חנה ויינשטוק-טירי: סליחה.

<חנה ויינשטוק-טירי: 5% או 100 שקלים, לפי הנמוך.

<חנה ויינשטוק-טירי: בכל מקרה, או 100 שקלים, לפי הנמוך.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, אנחנו פה, בהצעה הזאת, רוצים לקבוע את התנאים לביטול עסקה לתקופה קצובה שהם מעבר לאותם 14 ימים, כך שיכול להיות שלעניין דמי הביטול יחולו כללים אחרים: דמי ביטול גבוהים יותר וכולי.

<חנה ויינשטוק-טירי: וחשוב לנו להדגיש או לומר בסעיף הזה – ויכול להיות שהסעיף עצמו, כפי שהוא מנוסח, הוא לא מספיק ברור – שאם, למשל, רציתי לבטל – סתם, אני נותנת דוגמה – את העסקה לרכישה של יחידת נופש, שיש לי זכות לבטל תוך 14 ימים ללא תשלום דמי ביטול – לא, סליחה, יש שם תשלום דמי ביטול של 5% או 100 שקלים, לפי הנמוך.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אם אני מבטלת את זה בתוך אותם 14 ימים, אז מה שיחול עליי זה אותם תנאים שקבועים בסעיף של ביטול עסקה לרכישת יחידת נופש, ולא יחולו התנאים כאמור בסעיף הזה.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, התנאים בסעיף הזה יחולו כאשר אני מבטלת מעבר לאותם מועדים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו חושבים במחשבה שנייה שהנוסח שאנחנו הצענו לא מספיק ברור, ועלול לפתוח פתח לפרשנויות.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו רוצים, יחד עם היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, כשנדבר על הנוסח הסופי של החוק, להציע נוסח שהוא יותר ברור בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם אין הערות, אז אנחנו מאשרים את זה.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13ט(ג) להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, אושר.

<אתי בנדלר: את סעיף 13ט כולו עכשיו, כי קודם הייתה - - - הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13ט להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, אושר.

אבישי ברוורמן: כן, אז כל סעיף 13ט אושר.

<אתי בנדלר: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים להוספת התוספת הרביעית.

<חנה ויינשטוק-טירי: הוספת תוספת רביעית – 2.

<חנה ויינשטוק-טירי: אחרי התוספת השלישית לחוק העיקרי יבוא: "תוספת רביעית - - -".

<חנה ויינשטוק-טירי: ואנחנו נדבר על סעיף ב, כי על סעיף א אנחנו לא מדברים בדיון הזה.

אבישי ברוורמן: כן, אנחנו עוברים לסעיף ב.

<חנה ויינשטוק-טירי: כן.

אבישי ברוורמן: מכוני כושר.

אבישי ברוורמן: ואני רואה פה את מר גיא בלנקשטיין ואת מר חיים פרנקל, ויש עוד נוכחים.

אבישי ברוורמן: כל אחד, מי שירצה.

<אתי בנדלר: אולי כדאי, אני מציעה, ברשותך, אדוני, שעורכת הדין חנה ויינשטוק-טירי תציג קודם באופן כללי את ההוראות בלי לקרוא, - -

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: ואז ניתן לכל אחד להתייחס.

<אתי בנדלר: - - ונשמע הערות כלליות.

<אתי בנדלר: ואחר כך אפשר יהיה, כן.

אבישי ברוורמן: כלליות, שאחרי זה נעבור לפרטים.

אבישי ברוורמן: תודה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו רוצים להחיל את החוק על עסקה – אני מקריאה: "עסקה עם מכון כושר, כהגדרתו בחוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח), התשנ"ד-1994, וכן עם מי שנותן שירותי ספורט ומועדון בריאות לרבות בריכת שחייה, תרגילי התעמלות ועיצוב הגוף, מרחץ אדים, אמבט זרמים, למעט חוגים המבוססים על תכנית לימודים, ושמועד ההצטרפות לעסקה קבוע מראש - - -".

<חנה ויינשטוק-טירי: והביטול הוא על ידי מסירה של הודעת ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: "- - - נמסרה הודעת ביטול לעוסק כאמור בסעיף 13ד(א)(2)".

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אנחנו בעצם רוצים להחיל את החוק על עסקה עם מכון כושר, אבל לא רק עסקה עם מכון כושר, כי מכון כושר מוגדר בצורה די מצמצמת בחוק מכוני כושר, של שימוש במכשירים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו רוצים להחיל את זה גם על כל מיני אירובי, - -

אבישי ברוורמן: בריכות שחייה.

<אתי בנדלר: - - - ספורט, למעשה.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - קאנטרי קלאב שמכילים גם מכון כושר, גם התעמלות, גם בריכת שחייה, גם סאונה, ג'קוזי.

<חנה ויינשטוק-טירי: ניסינו למצוא את המילים העבריות לאותם שירותים שניתנים.

<חנה ויינשטוק-טירי: כלומר, ההגדרה שלנו היא די רחבה, אבל אנחנו החרגנו את כל – אנחנו קראנו לזה חוגים.

<חנה ויינשטוק-טירי: קראנו לזה חוגים, ואמרנו: מה זה חוג?

<חנה ויינשטוק-טירי: כשהוא מבוסס על תכנית לימודים, ושמועד ההצטרפות לעסקה קבוע מראש.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, הביטול של עסקה לתקופה קצובה, הכוונה היא לעסקה מתמשכת.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, אתה יכול להצטרף לעסקה מתי שאתה רוצה, אתה יכול לצאת מתי שאתה רוצה וכולי.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואמרנו כמו קורס, למשל, אותו דבר חוג.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: בואי ניקח חוג.

אבישי ברוורמן: נניח שיש חוג ליוגה, שבו אתה לוקח עשרה שיעורים אם אתה משלם מראש.

אבישי ברוורמן: אז מה קורה כאן?

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, אם החוג עצמו, יש לו מועד פתיחה אחיד לכולם; זה לא שאני יכולה להיכנס מתי שאני רוצה.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: אם אני יכולה להיכנס לשיעורי יוגה מתי שאני רוצה, זה לא נחשב חוג.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: אין בעיה.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: רק כשזה מתוחם או במועד פתיחה - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: ואם יש מועד מוגדר, מתוחם – אז זה כנראה כמו - - -

<אתי בנדלר: ושזה מבוסס על תכנית לימודים שלבית, שבעצם מתקדמים משיעור לשיעור.

<אתי בנדלר: תכנית - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: בדיוק.

אבישי ברוורמן: ברור לי.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: זה קורס מיוחד.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: וזו לא עסקה מתמשכת מבחינתנו, זה כמו עסקה חד פעמית.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה שהיא נמשכת שבוע-שבועיים או אפילו - - -.

<חנה ויינשטוק-טירי: אותו דבר קורס: יש מועד, אתה חייב להירשם ולהתחיל באותו מועד, והוא מסתיים - - -

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אתה לא יכול להצטרף יותר מאוחר.

<חנה ויינשטוק-טירי: בדיוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: אתה לא יכול להצטרף מתי שאתה רוצה.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: כשאתה יכול להצטרף מתי שאתה רוצה, - -

אבישי ברוורמן: אז זה כבר on going.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - אז זה כבר משהו אחר.

<חנה ויינשטוק-טירי: זו עסקה מתמשכת - - -

אבישי ברוורמן: אני מסכים.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו קבענו מבחינת ביטול – קודם כל, הוא צריך למסור הודעת ביטול, כאמור בסעיף 13ד(א)(2).

<חנה ויינשטוק-טירי: סעיף 13ד(א)(2) מדבר על ביטול של עסקה מתמשכת.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה סעיף כללי שמדבר על חובות גילוי בעסקה מתמשכת, וביטול עסקה מתמשכת.

<חנה ויינשטוק-טירי: הוא לא מקנה זכות ביטול, אבל הוא קובע את חובות העוסק לגלות מה תנאי הביטול, ולפעול על פי תנאי הביטול שלו.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אפשר בעצם, על פי הסעיף הזה, לבטל את העסקה בכל אחת מהדרכים שמינויות שם: בעל פה, בכתב.

<חנה ויינשטוק-טירי: כן, בעל פה או בטלפון או בהודעה בעל פה, בכתב, בדואר רשום או בדואר אלקטרוני.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - - אני יכולה לבטל בכל אחת מהדרכים האלה.

<חנה ויינשטוק-טירי: והעסקה תתבטל בתוך המועדים הקבועים בסעיף 13ד(ג).

<חנה ויינשטוק-טירי: וסעיף 13ד(ג) אומר שאם אתה קבעת בחוזה זכות לבטל עסקה; שוב פעם, אני מדגישה: הסעיף הזה לא מקנה זכות ביטול, אבל הוא אומר: אתה, העוסק, צריך לפעול בהתאם לתנאי הביטול שקבעת בחוזה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ולכן אם הקנתה זכות ביטול, בתנאים כאלה או אחרים, והיה גילוי נאות והכול היה בסדר, והצרכן ביקש לבטל, אז הסעיף אומר שהעסקה מסתיימת בתוך שלושה ימי עסקים מיום שנמסרה הודעת ביטול; ואם זה היה בדואר רשום, אז בתוך שישה ימים.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא מצאנו מקום לסטות מההוראה הכללית במקרה של מכוני כושר.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, לגבי תוצאות הביטול, אנחנו קבענו כך: "ביטל הצרכן את העסקה, ישיב העוסק לצרכן את מלוא התמורה ששילם או יבטל את חיובו; הוחל בעשיית העסקה, ישלם הצרכן את התמורה היחסית בעד השימוש שעשה".

<חנה ויינשטוק-טירי: ופה אנחנו מוכנים לשנות את זה ולומר:

<חנה ויינשטוק-טירי: ישלם הצרכן את התמורה היחסית בעד זכות השימוש שעמדה לרשותו עד מועד ביטול העסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי הייתה איזושהי הערה – מה קורה כשהוא לא עשה שימוש בזה, אז מה המשמעות של זה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אנחנו מוכנים לבוא לקראת ולשנות את זה.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<חנה ויינשטוק-טירי: "העוסק רשאי לגבות דמי ביטול - - -".

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, לגבי דמי הביטול – קבענו פה הוראה מיוחדת לעניין של ביטול: "העוסק רשאי לגבות דמי ביטול שהם ההפרש שבין מחיר חודשי בעסקה לתקופה קצובה לבין המחיר החודשי בעסקה שאינה קצובה במכפלה של מספר החודשים שהצרכן צרך את השירות, ובלבד שהעוסק גילה לצרכן בטרם עשיית העסקה כי קיימים מסלולים חלופיים ומה המחיר בכל מסלול; בכל מקרה, ההפרש שיידרש לא יעלה על 20%, ואולם בשליש השני של העסקה לא יעלה על 17%, ובשליש השלישי לא יעלה על 13%".

אבישי ברוורמן: אנא, פרשי.

<חנה ויינשטוק-טירי: מאחר ובכנסת הקודמת הם טענו שבעצם החוק הזה לא מקנה להם להציג מסלולים חלופיים, ובעצם העסקה לתקופה קצובה מטיבה עם הצרכן במובן הזה שאם אתה קשור בעסקה לתקופה קצובה אני יכול לתת מחיר נמוך יותר.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי אני יוצא מנקודת הנחה שיש לי צרכן שקשור אליי לתקופה של שנה, והוא לא ייצא בתקופה של שנה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ולכן, במקום שהוא ישלם 2,500 שקל על מינוי חודש בחודשו – ככה קראנו לזה באותם דיונים – לתקופה לא קצובה, אתה תשלם - - - 2,000 שקלים.

<אתי בנדלר: אגב, מדוע את קוראת למינוי לחודש "תקופה שאינה קצובה"?

<אתי בנדלר: גם זאת תקופה קצובה, לתקופה של חודש.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאנחנו צריכים - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, כל חודש הוא מתחדש.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, אתה משלם על כל חודש, אבל - - -

אבישי ברוורמן: אוטומטית, כמו הוראת קבע כזאת.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: כן, בדיוק.

<אבי אלמוג: בסוף הם - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אין לך תקופה קצובה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אתה כל חודש משלם, עד שאתה אומר: אני לא רוצה.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

<אתי בנדלר: - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: ואז הם אומרים: אם אתה הולך למסלול כזה, אז אתה לא תשלם את המחיר החודשי של השנה של עסקה לתקופה קצובה, אלא מחיר גבוה יותר.

<חנה ויינשטוק-טירי: ככה שהמחיר החודשי ייצא גבוה יותר.

אבישי ברוורמן: נכון.

אבישי ברוורמן: אם זה חודש בחודשו – 2,500 כפול 12 – זה - - -.

אבישי ברוורמן: אם לא, תקבל את זה ב-2,000 לשנה.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<אתי בנדלר: נכון.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אנחנו אומרים: בסדר, אין שום בעיה, אנחנו לא רוצים לבטל את המסלולים האלה; ואם זה פועל לטובת הצרכן, אנחנו גם לא רוצים לפגוע בצרכן.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אנחנו בכל זאת רוצים לתת את זכות הביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואנחנו הגענו לפתרון הזה לאחר התייעצות שקיימנו עם הסוכנות לעסקים קטנים, ואמרנו: בסדר, בואו נכיר באמת בזכות להציע מסלולים חלופיים, ואתה באמת חייב להציע לצרכן מסלולים חלופיים; וכאשר הצרכן מבטל את העסקה, אז אתה תהיה רשאי לגבות את ההפרש בין המסלולים.

אבישי ברוורמן: אז בואי, תתני לנו דוגמה, אני חסיד הדוגמאות.

אבישי ברוורמן: בואי ניקח לדוגמה.

<חנה ויינשטוק-טירי: דוגמה מספרית?

אבישי ברוורמן: כן, בדיוק.

אבישי ברוורמן: אדם הלך - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אז רגע, אני הכנתי.

אבישי ברוורמן: יופי, בדיוק.

אבישי ברוורמן: דוגמה עם איזה חוג שאת רוצה לשנה או אדם שנכנס למכון כושר.

אבישי ברוורמן: במקום חודשי הלך לשנה, ואז אמר: לא רוצה יותר.

אבישי ברוורמן: ואז תסבירי - - -

<אתי בנדלר: אחרי חודשיים הוא אמר: לא - - -

אבישי ברוורמן: אחרי חודשיים – לא רוצה יותר.

<אתי בנדלר: כן.

אבישי ברוורמן: ואז צריכים להציע לו מסלולים, מה האלטרנטיבות, כל הדברים.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, אני מגיעה למכון כושר, והם אומרים לי: תשמעי, אם את עושה עסקה לתקופה קצובה, לשנה, תשלמי לשנה 2,000 שקל.

<חנה ויינשטוק-טירי: כלומר, לחודש – 166 שקלים;

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: יפה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואם את עושה עסקה לא לתקופה קצובה, את תשלמי לחודש 200 שקלים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אוקיי?

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<חנה ויינשטוק-טירי: כאיילו שילמתי לשנה 2,400 שקלים.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<חנה ויינשטוק-טירי: אוקיי?

אבישי ברוורמן: הלאה.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואז אנחנו אומרים: אם אתה מבטל; זאת אומרת, אם הלכת על העסקה לתקופה - - -

אבישי ברוורמן: אני מבטל אחרי חודשיים.

אבישי ברוורמן: לקחתי - - - לשנה, ביטלתי אחרי – כמה שאת רוצה – חודשיים?

<חנה ויינשטוק-טירי: כן, בוא נאמר חודשיים.

אבישי ברוורמן: מה בדוגמה שלך?

אבישי ברוורמן: חודשיים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אני אומרת, בעצם התשלום הוא ההפרש בין 200 שקלים ל-166 שקלים, שזה יוצא 34 שקלים, כפול החודשים שהיית בשירות.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, אתה צריך להחזיר למעשה את ההטבה שנתנו לך.

<שי שטרית: 68 שקלים.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אתה, סך הכול, רק על החודשיים האלה משלם, ואתה משלם את הפער שהיה לגבי חודש בחודש.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון, זה דמי ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אם היית נכנס למסלול החודשי.

אבישי ברוורמן: כמו שאמר אותו - - -: 68 שקלים.

<חנה ויינשטוק-טירי: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, כמובן צריכה להיות השבה.

<חנה ויינשטוק-טירי: הם צריכים להחזיר לך את החודשים שלא ניצלת.

<אתי בנדלר: אם שילמת.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: בדיוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: הם צריכים להחזיר לך את שמונת החודשים האחרים.

אבישי ברוורמן: את כל החודשים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אני בתור הצרכן משלם דמי ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: בעצם, את ההפרש.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה מה שאנחנו אומרים.

אבישי ברוורמן: אבל מה ההמשך עם האחוזים האלה?

<חנה ויינשטוק-טירי: קודם כל, אנחנו הבנו מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים שבדרך כלל ההפרשים בין העסקאות, זה בדרך כלל 20%.

<חנה ויינשטוק-טירי: בין 20% ל-25%.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה ההבדלים המקובלים ביותר.

אבישי ברוורמן: אז אמרת שזה יהיה המקסימום.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז אמרנו: זה יהיה המקסימום.

אבישי ברוורמן: יפה.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי אני לא רוצה שפתאום יגידו: הפערים מאוד גדולים.

אבישי ברוורמן: כן, ברור.

<חנה ויינשטוק-טירי: וגם אנחנו רוצים שמראש יגידו לצרכן את שני המסלולים החלופיים.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, שזה יהיה משהו שקבוע אצלם.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא שפתאום ימציאו - - -

אבישי ברוורמן: הוא יידע והוא יבין בדיוק את הסיפור.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: שלא יבואו - - -

אבישי ברוורמן: אם אתה פורש, לא יפתיעו אותו.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: או גם שלא ינקבו פתאום במחיר חודשי בעסקה שלא לתקופה קצובה, במחיר שהוא גבוה מאוד.

אבישי ברוורמן: הבנתי לחלוטין.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואז ייווצר חוסר כדאיות להשתחרר מהעסקה.

אבישי ברוורמן: והפרוגרסיביות או הירידה הזאת – 20%, 17%, 13%.

<חנה ויינשטוק-טירי: עשינו פרוגרסיביות כי את ההפרש אנחנו מכפילים במספר החודשים, ולא רצינו לגרום למצב שלמשל אחרי שמונה חודשים לא יהיה לי שווה להשתחרר מהעסקה כי תשלום דמי הביטול יהיו יותר גבוהים מהחודשיים שנשארו לי.

<חנה ויינשטוק-טירי: וזהו, זה הרעיון.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: ואז הורדתם - - -.

אבישי ברוורמן: הגיוני.

אבישי ברוורמן: למה בחרתם 17% ו-13%?

אבישי ברוורמן: - -

<חנה ויינשטוק-טירי: התייעצות.

<חנה ויינשטוק-טירי: פשוט זה היה, מה שנראה לנו נכון - - -

אבישי ברוורמן: - - זה, כן, ככה זה.

אבישי ברוורמן: כל החיים זה מספרים.

<אתי בנדלר: - - - יש את הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים?

אבישי ברוורמן: קודם כל, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים קיבלה מאיתנו אש וגופרית לפני שבוע.

אבישי ברוורמן: אז עכשיו ניתן לה את זכות הדיבור.

<נעמי הימנרייש: כן, אנחנו מוכרחים את עבודתנו בפועל.

<נעמי הימנרייש: אז יש לנו יחסית - - -

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: רק השם לפרוטוקול.

<נעמי הימנרייש: נעמי הימנרייש.

<נעמי הימנרייש: כמו שעורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי אמרה, עשינו עבודה משותפת ומאומצת ביחד כדי להגיע לזה, כאשר הרציונל הוא באמת לתת, להשאיר על כנה את האופציה של מסלול קבוע ומסלול חודשי, ולא לעקר את המסלולים מתוכן.

<נעמי הימנרייש: וחשוב לזכור שהמסלול הקבוע, התמחור שלו, הוא גבוה יותר כי הוא מתמחר את הסיכונים.

<נעמי הימנרייש: לא את הסיכונים – ההיפך, את הביטחון שהמינוי הזה מעניק לעסק, ובעצם עכשיו הביטחון הזה נעלם ברגע שקיימת אופציה לצאת ממנו בכל רגע נתון.

<נעמי הימנרייש: לגבי דמי הביטול, האחוזים, ההפרשים: אנחנו הגענו לנוסחה שהיא מנקודת ראות של העסק, מבחינת הראות של העוסק, מאוד הולכת לכיוון הצרכן.

<נעמי הימנרייש: זאת אומרת, צריך להבין שבפועל יש עוד עלויות נוספות שהעוסק, בסופו של דבר, יצטרך לספוג אותן, ואני בטוחה שזה יעלה פה.

<נעמי הימנרייש: אז חשוב לזכור שהאחוזים האלה, איך שהם עכשיו, מבחינת העסקים זה צעד לקראת הצרכנים, כדי שבאמת יהיה להם משתלם, בסופו של דבר, לבטל, ולא בסוף התקופה של המינוי יצטרכו לחשוב פעמיים על העניין הזה.

אבישי ברוורמן: תודה.

<נעמי הימנרייש: ומכאן גם יצאו האחוזים הלא עגולים, כי זו איזושהי סימולציה שעשינו.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני נותן לנציגים.

אבישי ברוורמן: אני רואה, קודם כל, לפי הסדר שנרשמו אצל הגברת לאה ורון.

אבישי ברוורמן: הראשון – אבי אלמוג, יושב ראש ארגון מנהלי בריכות ומרכזי ספורט בישראל.

אבישי ברוורמן: מר אבי אלמוג, בבקשה.

<אבי אלמוג: ראשית, יש לי שאלה לסדר, רגע, להבין את הסעיף הזה: עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, מינוי שביטל אחרי שבעה חודשים, בסדר?

<אבי אלמוג: האם אני מחשב לו ארבעה חודשים לפי 20%, ושלושה חודשים לפי 17%?

<חנה ויינשטוק-טירי: לא, אתה מחשב את כל שבעת החודשים לפי - - -

<אבי אלמוג: מדוע?

<חנה ויינשטוק-טירי: אז מה זה יוצא, בשליש השני או בשליש השלישי?

אבישי ברוורמן: בשני.

<חנה ויינשטוק-טירי: שבעה חודשים – זה יוצא בשליש השלישי.

<אבי אלמוג: זאת אומרת, כל העלות הנוספת שגם - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: לא, לא, זה לא הולך ככה שאתה, לא התכוונו - - -

אבישי ברוורמן: זה לא אינטגרל מצטבר.

<אבי אלמוג: זו שאלה.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא - - - לזה.

<חנה ויינשטוק-טירי: התכוונו שאם הוא מבטל בשליש השלישי, אז ההפרש לא יעלה על 3%.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה הנוסח.

<חנה ויינשטוק-טירי: לדעתי, הנוסח ברור.

<חנה ויינשטוק-טירי: וזאת הייתה גם הכוונה.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אז אנחנו נאשר את זה, כי באמת יש מי שיכול לפרש.

אבישי ברוורמן: יש את העניין של אינטגרל, איך אתה לוקח את - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: כן.

אבישי ברוורמן: כאן זה, מה שבסוף סופר את הכול.

<חנה ויינשטוק-טירי: כן.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: תודה על שאלת ההבהרה.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף ב לתוספת הרביעית להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, אושר.

אבישי ברוורמן: עוד משהו?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אבי אלמוג: לגופו של עניין, אם אנחנו מדברים כבר על התוכן ועל - - -

אבישי ברוורמן: על התוכן אנחנו מדברים, כן.

<אבי אלמוג: אוקיי.

<אבי אלמוג: כאמור, אני מייצג את ענף בריכות השחייה.

<אבי אלמוג: כמו שכתבתי גם ליושב ראש הוועדה – אם המכתב הגיע אליך – אפקט העונתיות הוא למעשה המרכיב הדומיננטי בפעילות שלנו.

<אבי אלמוג: למעלה מ-70% מהבריכות בארץ הן בריכות עונתיות שפועלות בין החודשים מאי עד ספטמבר.

<אבי אלמוג: מציעות מינוי לחודש, מציעות מינוי לשלושה חודשים, מציעות מינוי קיץ, מציעות מינוי ערב – כל מיני.

<אבי אלמוג: לא שמעתי כאן שום התייחסות לגבי כל אותם מינויים - - -

אבישי ברוורמן: מה הייתה ההצעה שלך?

אבישי ברוורמן: בוא ניקח את - - - הזה.

אבישי ברוורמן: בוא נתקדם, כי אני תמיד חושב על פתרונות.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאתה צודק.

אבישי ברוורמן: אנשים בארץ מעדיפים לשחות בקיץ ולא בחורף.

אבישי ברוורמן: אני התחלתי לשחות בחורף, עכשיו, ובאמת מספר השוחים בחורף הוא לא גבוה.

אבישי ברוורמן: אני שוחה בבריכה לא מקורה, אז אתה יכול לתאר לעצמך איפה אני שוחה.

אבישי ברוורמן: ולכן הנקודה שלנו - - - חשובה: מה היית מציע כפיתרון?

<אבי אלמוג: ראשית, המספרים כאן: ה-20%, וה-17%, וה-13% – לעולם לא יוכלו לפצות גוף שעיקר הכנסותיו, סדרי גודל של עד 75% מהפעילות העסקית שלנו - - -

אבישי ברוורמן: בעצם, אתה אומר, מר אבי אלמוג, שבריכות שחייה זה באמת, כמו שדיברנו - - - זה אייטם נפרד בגלל בעיית העונתיות, שהיא שונה מכל מכוני הכושר.

<אבי אלמוג: לגמרי.

<אבי אלמוג: גם קנטרי-קלאבים שמפעילים היום, כמו שכבוד היושב-ראש שוחה בבריכה מחוממת.

אבישי ברוורמן: שלא נציין את שמה.

אבישי ברוורמן: לא, לא מחוממת.

<אבי אלמוג: אבל גם בקנטרי-קלאבים שמפעילים, כמובן, כמו שנאמר כאן, חדרי כושר וחוגים וכך הלאה, גם אז הסיפור של בריכות השחייה עצמן הוא - - -

אבישי ברוורמן: איך היית מציע, מר אבי אלמוג?

אבישי ברוורמן: אנחנו, תמיד, גם ישבנו פה לפני שבוע בנושא של רכב ודברים אחרים, והייתה חכמה קולקטיבית, הגענו לדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אז אני מבין את הנושא של עונתיות בבריכות שחייה.

אבישי ברוורמן: איך היית מציע, למשל, לצוות כאן, לעובדים, לעורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, איך לנסח?

אבישי ברוורמן: האם היית מחריג את בריכות השחייה, ואז איזו נוסחה?

אבישי ברוורמן: כי אני, תמיד כשיש בעיה, אני גם עושה את זה פה.

אבישי ברוורמן: כשאני מבקר את שר האוצר אני מציע מה אני הייתי עושה במקומו.

אבישי ברוורמן: אותו דבר, אתה יושב בכיס כאן והבעיה קיימת.

אבישי ברוורמן: הלוא בעבר ידענו באמת שאנשים מקבלים חוזים, ופתאום עוזבים.

אבישי ברוורמן: כולם אוהבים להירשם, והתמדה זו בעיה קשה.

אבישי ברוורמן: אז לכן, איזה פיתרון היית מציע?

<אבי אלמוג: ראשית, ההתייחסות למינוי קצר, מינוי עונתי קצר, היא שונה לגמרי.

<אבי אלמוג: אני חושב שהיא בכלל לא צריכה להיכנס לסיפור כאן.

<אבי אלמוג: מי שעושה מינוי לתקופות של שלושה חודשים, ארבעה חודשים, חמישה חודשים, זו לא תקופה שאפשר לקרוא לה אפילו עסקה כובלת.

<אבי אלמוג: מדובר על טווחי זמן מאוד-מאוד-מאוד קצרים.

<אבי אלמוג: - - - מי שעושה מינוי קיץ - - -

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, מי שאומר: אני בא לשחות בקיץ, יש בזה מההיגיון.

אבישי ברוורמן: אבל איך מוצאים פיתרון?

<אבי אלמוג: הוא בכלל לא בלופ הזה.

<אבי אלמוג: הוא בכלל לא - - -

אבישי ברוורמן: יש בזה היגיון.

אבישי ברוורמן: אבל אני, עוד פעם, המטרה שלי שתמצאו פיתרון, כי זה ברור לי שיש כאן, בנושא הזה באמת.

אבישי ברוורמן: אנשים הולכים לשחות בתקופה קצובה יותר – היא לא השנה, היא לא זה – וצריכים למצוא פה פיתרון שהצרכן לא ייצא נפגע, וגם המספק לא ייצא נפגע.

<אתי בנדלר: רגע, אתה מדבר רק על מינויים עונתיים.

<אתי בנדלר: ומה קורה אם מחייבים לעשות או לא מוכנים לעשות מינוי, אלא לתקופה של שנה, למשל?

<אבי אלמוג: למיטב ידיעתי, ואני מוכן לעשות סקירה מדן ועד איילת, אין היום; אני אומר אין בביטחון מלא.

<אבי אלמוג: יעידו גם חבריי כאן – אין היום גוף אחד בתעשייה שלנו, גם בבריכות השחייה וגם במכוני הכושר, שמציע מסלול אחד לשנה.

<אתי בנדלר: אז אני אגיד לך מה עושים: שההפרש בין מינוי עונתי לבין מינוי שנתי הוא זניח לחלוטין.

<אתי בנדלר: את זה אתה מכיר?

<אתי בנדלר: שאם נניח מינוי לשנה עולה 12 אלף שקלים, אז מינוי עונתי שהוא לארבעה חודשים, לצורך העניין, ואני לא יודעת אם אלה המחירים, עולה עשרת אלפים שקלים.

<חיים פרנקל: אבל זה לא קיים במועדוני הכושר.

אבישי ברוורמן: רגע, רגע - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אפשר רק להעיר הערה קטנה?

אבישי ברוורמן: בבקשה - - -.

אבישי ברוורמן: מה שקורה, יש נושאים, אתה יודע, רוב האנשים, למשל, יש פה ועדה, שאני לא אזכיר את שמה, על ריכוזיות, של אנשים שחלקם לא כל כך מבינים את העניינים.

אבישי ברוורמן: בסיפור הזה יש שעושה מכון כושר, יש ששוחה.

אבישי ברוורמן: כולנו יודעים, אז לכן פה יש בעיה.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני רוצה רק אולי לחדד, שמה שאנחנו מדברים עכשיו על בריכת שחייה זה כשאני רוצה להירשם רק לבריכת שחייה.

אבישי ברוורמן: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אם, למשל, אני נרשמתי לקנטרי-קלאב שכולל כל מיני דברים ביחד, - -

אבישי ברוורמן: לא - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: - - אז מסתכלים על העסקה - - -

אבישי ברוורמן: את זה קיבלתי.

<חנה ויינשטוק-טירי: וזה שיש בתוך זה גם בריכה, זה לא אומר שאנחנו - - -

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: אז בואו נסתכל עכשיו לשאלה הזו.

אבישי ברוורמן: בהנחה שיש מינויים אך ורק לבריכות שחייה, נכון מר אבי אלמוג?

<אבי אלמוג: בהחלט.

אבישי ברוורמן: עכשיו, האם לבריכות שחייה, וגם לשאלה של עורכת-הדין אתי בנדלר, האם המינויים האלה, שנאמר, לארבעה-חמישה חודשים, אתם באמת לוקחים את עודף הצרכן בצורה כזאת משמעותית, שבעצם על העונה הזו אתם לוקחים מחיר מאוד גבוה, ובעצם פותרים.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה ששאלת.

<אתי בנדלר: בוודאי.

<אבי אלמוג: כן.

<אבי אלמוג: רק הדוגמה, אני חושב שהייתה מאוד-מאוד קיצונית.

אבישי ברוורמן: נו, בסדר, אבל בכיוון.

אבישי ברוורמן: אז לכן, למה צריך להגן עליכם?

<אבי אלמוג: ברור שמינוי לארבעה או חמישה חודשים, כשכל הוצאות העסק מרוכזות על תקופה כזאת קצרה, ברור שגם רמת הסיכון והכול, אני אקח סכום יותר גבוה.

<אבי אלמוג: אני לא מכיר דוגמאות כאלה - -

אבישי ברוורמן: את זה תעשו ביניכם בזמנכם החופשי - - -

<אבי אלמוג: כן, כן.

<אבי אלמוג: - - שבטווחים כאלה קצרים אנשים - - -

אבישי ברוורמן: אבל השאלה שאני - - -: אם היינו מצמצמים את זה – לשיחה, רק אני אומר – לבריכות שחייה בלבד; לא מכון כושר שמכיל גם בריכת שחייה וגם את כל המכשירים וכולי; אז בעיית העונתיות, איך היית מציע פיתרון שהוא באמת הוגן לנושא הזה?

<אבי אלמוג: להוציא לגמרי את המינויים הקצרים האלה מכל העסק.

<אתי בנדלר: מה זה מינוי קצר?

אבישי ברוורמן: מה זה "להוציא"?

אבישי ברוורמן: תגדיר "קצר".

<אבי אלמוג: עד שישה חודשים.

<אתי בנדלר: שישה חודשים זה לא קצר.

<אבי אלמוג: מאוד.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא קצר.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני עוד פעם שואלת את השאלה האם יש הצדקה?

<חנה ויינשטוק-טירי: כי אני אומרת, אני יכולה לבוא, הם יכולים להציע לי ולהגיד לי: תשמעי, כדאי לך לעשות מינוי מתמשך, לא עונתי, ותשלמי מחיר נמוך יותר כי את פה עושה עסקה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אם תעשי - - -

אבישי ברוורמן: מה זה "מתמשך"?

<חנה ויינשטוק-טירי: מתמשך זאת אומרת או שיכולים להגיד לי: או שתעשי עסקה לתקופה של שנה - - -

אבישי ברוורמן: רק תגדירי לי, בשבילי – מה זה "מתמשך", זה לשנה?

<חנה ויינשטוק-טירי: למשל.

אבישי ברוורמן: למשל.

אבישי ברוורמן: תני לי דוגמה.

<חנה ויינשטוק-טירי: לתקופה ארוכה יותר – לזה התכוונתי.

אבישי ברוורמן: שנה.

<חנה ויינשטוק-טירי: לשנה.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: והם אומרים מראש שתעשי לתקופה של שלושה חודשים, כשאם אני עושה לתקופה של שלושה חודשים אני, מן הסתם, אשלם יותר, ואם אני עושה לתקופה ארוכה אז - - -

אבישי ברוורמן: יש - - - discount ברור.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אוקיי, נו.

<חנה ויינשטוק-טירי: ברור.

<חנה ויינשטוק-טירי: השאלה אם אין גם פה מקום לקבוע שדמי הביטול יהיו ההפרש בין, כמו שקבענו, את אותו מנגנון, קבענו פה - - -

אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שאני אומר, רק הטענה היחידה שיש פה, שהיא תקרא לבריכות השחייה למרות שחלקן מקורות; שבמקורות זה גם לא כל כך תקף, כי אתה יכול לשחות - - -.

אבישי ברוורמן: אבל עדיין אנשים, אולי בחורף, לא רוצים לצאת מהבית יותר, אז אני יכול לראות את האלמנט הזה.

אבישי ברוורמן: אז באלמנט הזה של העונתיות, יש פה איזה תיקון מסוים שאתם תשבו ביחד ותמצאו.

אבישי ברוורמן: זה הדבר היחיד שאני רואה פה.

אבישי ברוורמן: כי את כל הדברים האחרים, איך אומרים בלעז, עושים שכל.

<חנה ויינשטוק-טירי: בכל אופן, לדעתי, לא יותר משלושה חודשים.

אבישי ברוורמן: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי תקופה שהיא יותר מזה היא כבר, בעיניי, תקופה שהיא יכולה להיות תקופה כובלת.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אין לי עמדה - - -

<אתי בנדלר: על איזו תקופה את דיברת?

<חנה ויינשטוק-טירי: לא יותר משלושה חודשים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל אני רוצה לחשוב על זה, ואולי לשמוע פתרונות, כי אין לי כרגע - - -

אבישי ברוורמן: תחשבי על זה.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: מה שאני מציעה, מה שאני מבקש, מר אבי אלמוג, שתשבו ביחד ותמצאו פתרון.

אבישי ברוורמן: הלוא המטרה היא למצוא דברים שעובדים.

אבישי ברוורמן: אבל בוא נעשה את זה, הלוא יש לנו דיון.

אבישי ברוורמן: נדחה את הדיון כי יש לנו ישיבה שתתמשך על הנושא של יחידות הנופש.

אבישי ברוורמן: זה נכון לפתור את הבעיה של העונתיות.

אבישי ברוורמן: אנא, שבו שניכם ושניכם יחדיו, ותמצאו פתרון שהולם את הנקודה העונתית.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אחרי מר אבי אלמוג, מר חיים פרנקל, מנכ"ל SPACE.

<חיים פרנקל: חשוב לי לציין, גם בנקודה שלנו, של מועדוני הכושר, בהמשך למה שמר אבי אלמוג אמר, יכול להיות שזה פחות קיצוני מבריכות השחייה, אבל גם לנו יש עונתיות שמתבטאת או לפני הקיץ שכולם רוצים להגיע חתיכים ויפים, והמוטיבציה יורדת לאחר הקיץ בצורה דרסטית.

<חיים פרנקל: אז גם אצלנו.

<חיים פרנקל: מלבד הנושא של להגיע לעונת הקיץ במצב גופני יותר טוב.

<חיים פרנקל: וגם שם יש לנו את ההרשמה המוגברת, ולקוחות יכולים לבוא ולהתאמן בחודשי הקיץ ובחודשי החרף לעזוב בהשלמה של אחוזים נמוכים.

<חיים פרנקל: יש לנו את נושא החגים, שזו תקופה שהרבה אנשים, נוסעים, עוזבים, לא נמצאים בארץ, ואין לה התייחסות, ומכוני הכושר ממשיכים לשלם את החשמל, את המים, את הארנונה, את כל המשכורות.

אבישי ברוורמן: מה הם עושים?

אבישי ברוורמן: הם עושים השעיה בתקופה הזאת?

<חיים פרנקל: בהנחה, היום הם עושים השעיה, אנחנו מאפשרים להם.

<חיים פרנקל: בהנחה ויכול להיות שייכנס חוק במתווה הקיים, זה יכול לגרום לגל ביטולים מאוד-מאוד גדול, כי אני לא צריך להסביר לכבודו שאחרי שבן אדם עושה הפסקה של שבוע-שבועיים כי הוא נסע לחוץ לארץ, לחזור לתקופת אימונים זה לא דבר קל, זה דבר קשה.

אבישי ברוורמן: כן, אני יודע את זה.

<חיים פרנקל: אנחנו משקיעים משאבים אדירים בשיחות, בטלמרקטינג, במיילים, באס.

<חיים פרנקל: אמ.

<חיים פרנקל: אסים, על מנת להביא מתנות, הטבות.

<חיים פרנקל: אני בטוח שגם חבריי פה משקיעים את האנרגיה.

אבישי ברוורמן: זה ברור, ברגע ששוברים קשה לחזור, כן.

<חיים פרנקל: חשוב לציין, ואף אחד לא מתעסק, אנחנו היום במועדון כושר, בסטנדרט, וכמו שנמצאים פה חבריי, מחזיקים כ-50, 60 עובדים במועדון כושר.

<חיים פרנקל: אנחנו לא מדברים כרגע על המועדונים הקטנים, אנחנו מדברים על המועדונים הגדולים שמעסיקים הרבה עובדים.

<חיים פרנקל: אנחנו נותנים מגוון רחב של פעילויות.

<חיים פרנקל: הפעילויות האלה נקבעות בהתחייבות מהצד שלנו למספר חודשים קדימה.

<חיים פרנקל: אני היום מפעיל בכל מועדון בין 70 ל-100 שיעורים בשבוע.

<חיים פרנקל: ואני מתחייב כלפי העובדים לספק להם פרנסה.

<חיים פרנקל: אם קורה תהליך של – אני יכול להגיד, לתת אפילו דוגמה, כמו שקרה בשנה שעברה: לי יש מועדון באשקלון.

<חיים פרנקל: בשנה שעברה הייתה מיני מלחמה.

<חיים פרנקל: ירו טילים על אשקלון, המצב לא היה טוב.

<חיים פרנקל: כמות הלקוחות שהגיעה ונרשמה הייתה כמעט אפסית.

<חיים פרנקל: גם כמות הלקוחות שפקדה את הסניף הייתה כמעט אפסית.

<חיים פרנקל: ואנחנו, מלבד יום אחד שנאלצנו לבטל, לסגור את המועדון בהוראת פיקוד העורף, המשכנו להפעיל את המועדון.

<חיים פרנקל: אנחנו ספגנו את כל העלויות הגדולות של ההפעלה על מנת לתת לפלח קטן מהאוכלוסייה - - -.

<חיים פרנקל: רק במקרה כזה באשקלון אתה יכול לסגור את הדלתות של הסניף.

אבישי ברוורמן: בסדר, אבל זה נושא יותר רחב, שכל הארץ מטווחת, ומה יהיה פה - - -

<חיים פרנקל: לא, אשקלון זה לא - - -

<אייל אריאל: - - - על הביטול.

<אייל אריאל: הוא מדבר על הביטול - - -

אבישי ברוורמן: בסדר, עזוב, אני לא רוצה לדבר על אשקלון.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי היחידה, ועורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, הלוא כולנו פה מקשיבים, באמת הלוא אנשים לא מתמידים.

אבישי ברוורמן: זה טבע האדם.

אבישי ברוורמן: וכשאנשים מתחילים, הם מפסיקים; ויש את הבעיה של החגים, ויש את הבעיה של הזה - - -

<חיים פרנקל: והם חוזרים.

<חיים פרנקל: אוכלוסייה גדולה חוזרת.

אבישי ברוורמן: והם חוזרים - - -

<אבי אלמוג: ופה נותנים פרס על חוסר התמדה.

אבישי ברוורמן: במחשבה שלכם אתם לקחתם את זה בחשבון?

אבישי ברוורמן: והגברת נעמי הימנרייש, אתם לקחתם את זה בחשבון?

אבישי ברוורמן: את הנושא הזה שבאמת אנשים לקראת חגים - - -.

אבישי ברוורמן: זה לא נראה לכם משמעותי מדי.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני לא יודעת, החגים הם לא - - -.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא, יש אנשים - - -

<נעמי הימנרייש: זה משמעותי.

<נעמי הימנרייש: אבל אני אומרת, אנחנו ניסינו ללכת על איזשהו - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אני אומרת שיש אנשים שדווקא הולכים, אוהבים ללכת בחודשי החורף.

<חנה ויינשטוק-טירי: אין פה עניין אחיד.

<חנה ויינשטוק-טירי: יש אנשים שאוהבים דווקא בחודשי - - - כדי להיות מוכנים וחטובים לקיץ, ויש כאלה שנזכרים בקיץ ללכת למכון כושר.

<חנה ויינשטוק-טירי: תקופות החגים זה לא תקופות ארוכות שפתאום אנשים נעלמים לתקופות.

<חנה ויינשטוק-טירי: זאת אומרת, לא הייתה נראית לנו איזושהי הצדקה - - -

אבישי ברוורמן: את רואה שפה אי אפשר, לדעתך, לעשות אותה הבחנה, שבאמת בבריכות השחייה היו אולי יותר - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: לא, אני לא חושבת שזה, לא דומה לבריכת שחייה, לדעתי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה - - -

<חיים פרנקל: אז, קודם כל, אני יכול להביא מספרים מדויקים של כניסות למועדונים בחודש אוגוסט.

<חיים פרנקל: שכבר בחודש אוגוסט מתחילה ירידה, שהרבה מנצלים לחופשות משפחתיות.

<חיים פרנקל: זה ממשיך, לצערנו, בחודש ספטמבר, עם החגים המרובים שיש במדינת ישראל.

<חיים פרנקל: וכנ"ל בפסח.

<חיים פרנקל: זה שלושה חודשים בשנה שכמות הנרשמים היא מאוד-מאוד קטנה, כמות הכניסות למועדון, ואנחנו ממשיכים לתת full כוח, גם בכוח אדם, וכל העלויות ממשיכות.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה חושב?

אבישי ברוורמן: נניח, עכשיו אני שואל אותך, מר חיים פרנקל, אנחנו נחוקק את החוק הזה, אנחנו צריכים עוד להשלים את הקטע של יחידות הנופש, וייצא החוק הזה להגנת הצרכן.

אבישי ברוורמן: מה יקרה לך?

<חיים פרנקל: מה יקרה?

אבישי ברוורמן: כן.

<חיים פרנקל: אני חושב שיהיה צמצום חד מאוד בענף מועדוני הכושר בנושא כוח האדם.

<חנה ויינשטוק-טירי: למה?

<חיים פרנקל: מחלקת המכירות במכוני הכושר תיעלם כי מספר המסלולים יקטן.

<חיים פרנקל: ומכוני הכושר - - -

<אתי בנדלר: איזו מחלקה תיעלם?

<חיים פרנקל: מחלקת השימור ומחלקת המכירות ייעלמו, - -

<חנה ויינשטוק-טירי: למה?

<חיים פרנקל: - - שבערך במועדון זה ארבעה-חמישה-שישה עובדים.

<חיים פרנקל: השירות של מועדוני הכושר ייפגע.

<חיים פרנקל: אם אני היום רוצה לשמר את הלקוח, זה יגרום בדיוק הפוך.

<חיים פרנקל: אני אצמצם עלויות, על מנת שאם אני אפגע אני אהיה פחות פגיע.

<חיים פרנקל: אם היום אני נותן במועדון כושר ארבעה-חמישה מדריכים, שמסתובבים, שנותנים שירות, אני אפסיק לתת את השירות הזה, על מנת שאם, בסופו של דבר, יהיו לי ביטולים אני אוכל לספוג את הירידה הזו.

אבישי ברוורמן: אוקיי, הנקודה שלך ברורה.

<חיים פרנקל: עוד נקודה: אנחנו נתחיל, כמו גופים אחרים, היום הרבה שירותים אנחנו נותנים אותם ללא עלות: המון חוגים, בניית תכנית, שקילות.

<חיים פרנקל: הכול אצלנו היום זה מרקט גדול שהכול חינם.

אבישי ברוורמן: הטענה שלך היא, בסופו של דבר, אתה אומר שאפקט הביטולים כל כך משמעותי שאם בחוק החדש, שהוא הולך יותר לכיוון הצרכן, ותיכף - - - הארגונים האלה, הוא יהיה מטלה כספית עליך, שאתה תוריד את איכות השירות במכונים.

אבישי ברוורמן: זה מה שאמרת.

<חיים פרנקל: נכון.

<חיים פרנקל: אתם יכולים ללכת לארצות הברית ולראות את המגמה שקרתה בחמש השנים האחרונות, ולראות היום את רמות השירות שיש היום במדינת ישראל – כמה מועדוני הכושר משקיעים בלקוח לעומת ארצות הברית.

<חיים פרנקל: היום בארצות הברית הצרכן לא מקבל, מבחינת מועדון הכושר, כמעט שום שירות.

<חיים פרנקל: כל שירות הוא בעלות נוספת.

<חיים פרנקל: פה הם מוכרים לו אולם – אתה רוצה, תתאמן; אתה לא רוצה, אל תתאמן.

<חיים פרנקל: יש פקידת קבלה שמחייכת בכניסה, ותו לא.

<חיים פרנקל: אתה רוצה בניית - - -

אבישי ברוורמן: אתה יודע, ארצות הברית זה דבר כזה שכל אחד - - -.

אבישי ברוורמן: אני באמת לא יכול.

<חיים פרנקל: אתם רק צריכים להבין ולחשוב - - -

אבישי ברוורמן: הבנו.

אבישי ברוורמן: הנקודה שלך ברורה.

אבישי ברוורמן: אני מכבד אותך, ופה יצטרכו להחליט.

אבישי ברוורמן: אתה טוען שבמקרה הזה הרווחים שלך ייפגעו בצורה רצינית, ואתה תצטרך לצמצם בכוח אדם - - -

<חיים פרנקל: חד וחלק, זה מה שיהיה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני רוצה להתייחס לטענה הזאת.

<חיים פרנקל: אני רק יכול?

<חיים פרנקל: יש לי עוד כמה נושאים.

אבישי ברוורמן: זה הנושא המרכזי.

אבישי ברוורמן: מה יש לך עוד להגיד?

<חיים פרנקל: לא, עוד כמה הערות שאולי ישפיעו על ההחלטה בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אז בבקשה.

<חיים פרנקל: דיברנו על - - -

אבישי ברוורמן: הבהרת את הנקודה המרכזית.

אבישי ברוורמן: הלוא הבעיה המרכזית היא, שאם אתה הדבר הזה, אתה פוגע באיכות השירות, ובגלל שיש לך פחות רווחים אתה מפטר עובדים.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה.

אבישי ברוורמן: יותר מזה זה לא - - -

<חיים פרנקל: זה גם נכון לגבי ההתרעה.

<חיים פרנקל: היום יש לנו המון מנגנונים.

<חיים פרנקל: אנחנו, בסופו של דבר, אחד מהגופים הגדולים שפוגשים את הלקוח כל הזמן, ויש הרבה אינטראקציה.

<חיים פרנקל: זה לא איזה גוף סלולר שבטעות אין קליטה וצריך לתפוס אותו בטלפון – הלקוח כל הזמן נכנס ויוצא.

<חיים פרנקל: אם יהיה ללקוח קלף שהוא בכל רגע נתון יכול להרים ואומר: אני לא רוצה, ללא התרעה לנו כבעלי עסק לשכנע אותו, לפטור; כי אנחנו מדינה, לא רוצה להגיד, ישראלים הם מקבלי החלטה מאוד-מאוד פזיזים - - -

<אבי אלמוג: פתיל קצר.

<חיים פרנקל: פתיל קצר.

<חיים פרנקל: שנייה מדריכה איחרה לשיעור – הוא רוצה לבטל; הפקידה לא ענתה לו יפה – אני רוצה לבטל.

<קריאה: מה זה שלושה ימים.

<קריאה: זה - - -

אבישי ברוורמן: אני הבנתי מה שאתה אומר:

אבישי ברוורמן: עם קשה עורף, עם - - -, פזיז, לא סבלני, עם בעייתי שמתיימר להיות אור לגויים.

<חיים פרנקל: אבל עם הכי טוב שיש, אני חייב לציין.

<חיים פרנקל: שתי נקודות מאוד-מאוד חשובות למועדוני הכושר, וחייב להתייחס אליהן.

<חיים פרנקל: שתי נקודות אחרונות: אחת, היום הגורם המתחרה, למרות שהחוק הולך לדבר על כולם, אבל חשוב להגיד שהיום רוב מועדוני הכושר הם גופים פרטיים, והתחרות הגדולה מצד מועדוני הכושר הם מול גופים עירוניים.

<חיים פרנקל: חברי מנהל פה גוף של עירייה, עם תקציבי ענק.

<חיים פרנקל: אנחנו בתל אביב מתחרים מול כמה מועדונים במימון של העירייה, עם הציוד הכי מתקדם, הכי משוכלל.

<חיים פרנקל: לא רוצה לדבר שחלקם אפילו למטרות רווח – גם מר אייל אריאל מתחרה פה במועדון בבית שמש – שהגורם הכספי הוא לאו דווקא מעניינם: נותנים מחירים נמוכים, מתחרים, עושים את כל - - -

אבישי ברוורמן: תראה, אתה הסברת את ה-case שלך יוצא מן הכלל - - -

<חיים פרנקל: והנקודה האחרונה זה הנושא של המוסדות:

<חיים פרנקל: אני אתמול ישבתי עם חברת "טבע" – חברת "טבע", חברה גדולה – על לסגור ארגון, לסגור הסכם.

<חיים פרנקל: ישבתי עם מנהלת הרווחה, אתמול, פגישה בצהריים.

<חיים פרנקל: הודיעה לי חד וחלק: אנחנו רוצים מינויים שנתיים.

<חיים פרנקל: מינימום 25% הנחה.

<חיים פרנקל: ישבתי, אמרה לי: תקשיב, אתה רוצה לעבוד איתנו, אנחנו חברה גדולה – מינימום 25%.

<חיים פרנקל: זה כנ"ל על בנק הפועלים, זה כנ"ל על חברת - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חיים כץ ילמד אתכם בתעשייה האווירית.

אבישי ברוורמן: הוא עושה את זה כל הזמן.

אבישי ברוורמן: זה הכוח.

אבישי ברוורמן: כן.

<אבי אלמוג: רק לא מסתפק ב-25%.

<חיים פרנקל: ואנחנו נמצאים מול הגופים האלה בנחיתות, שברגע שהם, מצד אחד, אומרים: בואו, תנו לנו את ההנחות, אנחנו נגייס לכם לקוחות.

<חיים פרנקל: אנחנו מתפתים לתת להם.

<חיים פרנקל: ופה נכנס מנגנון שאומר: אין התחייבות, כרגע.

<חיים פרנקל: כל לקוח, כל עובד, יוכל לבטל בכל רגע.

<חיים פרנקל: ואנחנו - - -

אבישי ברוורמן: אתה הצגת את ה-case, אני רק אעדכן את חבר הכנסת איתן כבל: את הנושאים של יחידות הנופש - - -

איתן כבל: מכיר.

אבישי ברוורמן: לא, יהיה בישיבה הבאה.

איתן כבל: כן, כן, כן.

<לאה ורון: כן, אני דיברתי איתו.

אבישי ברוורמן: התחלנו לקרוא את החוק לגבי מכוני הכושר.

אבישי ברוורמן: אז, קודם כל, מר אבי אלמוג העלה את הנקודה שיש עונתיות, בשחייה יש יותר עונתיות בגלל הקיץ, ולכן סיכמנו שמר אבי אלמוג יישב עם עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי ועם הצוות, עם הגברת נעמי הימנרייש ואחרים, למצוא אולי פה איזה סידור שמתאים יותר לעונתיות של הבריכה.

אבישי ברוורמן: למרות שטוענות שרוב הבריכות מקורות.

אבישי ברוורמן: אני במקרה – איך אומרים – ראיתי בריכה שלא מקורה אז אני חושב ככה.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אז לכן, את הנושא הזה אמרנו שייבדק, איך אפשר לפתור את בעיית העונתיות לגבי בריכות השחייה.

אבישי ברוורמן: ועברנו עכשיו להמשך הדיון שבו המנכ"ל של SPACE, מר חיים פרנקל, טוען שאם הביטולים האלה ייכנסו לתוקף התוצאה תהיה, כי גם רווחיו ירדו, הוא יוריד את כוח האדם שלו ואת האיכות.

אבישי ברוורמן: והוא נתן את כל הנימוקים, כולל גם הנימוקים של.

אבישי ברוורמן: ובסוף הוסיף את הנקודה האמיתית שעם ישראל עם פזיז, שאין לו אפילו את זכות הרה-שכנוע, לשכנע את האנשים שקורה משהו.

אבישי ברוורמן: אנחנו כאן, ואנחנו נותנים את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: תיכף ניתן את זה לעוד אנשים, וניתן לך את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, מנכ"ל GO ACTIVE.

<גיא בלנקשטיין: שלום.

<גיא בלנקשטיין: נבצר ממני להגיע לדיון הקודם.

אבישי ברוורמן: זה בסדר.

<גיא בלנקשטיין: קודם כל, אני מאוד שמח על הגישה שיש בוועדה, פה, ועל הגמישות שמגלים החברים ממשרד המשפטים.

אבישי ברוורמן: יש פה פתיחות, וכולם רוצים - - -

<גיא בלנקשטיין: מהפתיחות שלא הייתה בדיונים הקודמים בכנסת הקודמת, ואני חושב שזה חיובי מאוד.

<קריאה: - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: מהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.

<גיא בלנקשטיין: מהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן, וכל הנוכחים.

<גיא בלנקשטיין: ואני אתחיל בזה שאני מייצג אתGO ACTIVE.

<גיא בלנקשטיין: GO ACTIVE היא רשת שמפעילה 26 מועדונים בישראל, כולל מרכז אקדמי שהוחרג פה, אז אני לא אגע בו.

<גיא בלנקשטיין: המועדונים שלנו כוללים בריכות שחייה, חדרי חוגים, אולמות, שיעורים, ילדים.

אבישי ברוורמן: תן לי סתם דוגמה, מכיוון ש-SPACE - - - האימפריה של הדוגמה, ו- GO ACTIVE – איזה גודל כל אחת מכן?

אבישי ברוורמן: אתם באותו סדר גודל?

<גיא בלנקשטיין: SPACE יציג את SPACE.

<גיא בלנקשטיין: הוא יושב פה, הבעלים.

אבישי ברוורמן: לא, אבל אני רק מסתכל.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים הלוא כל אחד על השני.

אבישי ברוורמן: אתם אותו גודל - - -

<חיים פרנקל: הוא הרבה יותר עשיר.

אבישי ברוורמן: הוא יותר גדול.

אבישי ברוורמן: GO ACTIVE יותר גדול.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<גיא בלנקשטיין: אז אני בהחלט יושב פה בתור ארגון שהוא נחשב לארגון מוביל בישראל וגדול.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה אומר לגבי הצעת החוק?

<גיא בלנקשטיין: אז מה שאני אומר זה שאני בעד גמישות, בעד שקיפות.

<גיא בלנקשטיין: אני נגד הצעת החוק.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: מה היית מציע לתיקון?

<גיא בלנקשטיין: אני מעסיק היום קרוב ל-1,000 עובדים, ואני יודע שתכנון כלכלי מהותי לי כדי לדעת להבטיח פרנסה ל-1,000 עובדים במשק בעייתי בגלל סיבות ביטחוניות, אבל גם בגלל מצב מאקרו, מיקרו, וכל המצבים שאני לא צריך להרחיב בשולחן הזה.

<גיא בלנקשטיין: אתם שומעים הרבה מאוד, כנראה, לאורך השנה.

<גיא בלנקשטיין: אני רוצה לגעת בעניין שיש חוק שבא להיטיב עם הצרכן, ואני חושב שדיברתי על זה בכנסת הקודמת ואני אחזור פה: החוק הזה לא מיטיב עם הצרכן, כי הצרכן של מועדוני הכושר, והבריאות והבריכות הוא צרכן בריאות, הוא צרכן אחר, אוקיי?

<גיא בלנקשטיין: שיש לו כללים או בוא נגיד יש כללים ברמה העולמית מיהו הצרכן ומה המטרות; שאני חושב שיש מטרות שהמדינה צריכה שיהיו לה מטרות לאנשים בריאים.

<גיא בלנקשטיין: רק לפני שבועיים במקסיקו, שהיא המדינה עם בעיית ההשמנה הגדולה ביותר בעולם, חוקקו חוקים נגד והטילו מיסים על אוכל משמין ודברים כאלו.

<גיא בלנקשטיין: אבל יש מדינות בעולם שמחוקקות חוקים שמוזילות או משתתפות בהשתתפות עם הצרכן בעלות חדר הכושר.

<גיא בלנקשטיין: יש מדינות שעושה את זה המבטח הרפואי - - -

אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, - - - תעזוב.

אבישי ברוורמן: אם אני אתחיל בכלל, לא על חדרי הכושר - - -

<גיא בלנקשטיין: רגע, אני - - -

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לפתוח פה את הנושא הזה, כי אני מסתכל פה על מוצרים - - -.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שרוב האנשים בעולם אוכלים ושותים את הדברים הגרועים ביותר מכיוון שיש תעשיות של מיליארדים שמוכרים אותם לאנשים באמצעות הסבלימינל, שהם רואים את אלופי העולם; ומה שמר חיים פרנקל קרא חתיכות, דבר שהיה בזמני ובזמן שחבר הכנסת איתן כבל היה צעיר; דבר שלא קיים היום.

אבישי ברוורמן: ולכן בצורה הזאת שוטפים לאנשים את המוח, זה בכל מקום.

אבישי ברוורמן: לכן, עזוב את הנימוקים הכלליים.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים אנשים בריאים, אנחנו רוצים שאנשים יתאמנו.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה טוב.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה להגן על הצרכן.

אבישי ברוורמן: אתה חוזר בעצם על מה שאמר מר חיים פרנקל - - -

<גיא בלנקשטיין: לא, אני ממקום אחר.

<גיא בלנקשטיין: זו הקדמה ואני אמשיך.

אבישי ברוורמן: אז תסביר.

אבישי ברוורמן: ותסביר, ומה אתה מציע.

<גיא בלנקשטיין: אז אני אגיד.

<גיא בלנקשטיין: יש לנו הצעות אופרטיביות גם כן.

<גיא בלנקשטיין: יש פה הצעה שמונחת.

<גיא בלנקשטיין: יש לנו הצעה קצת שונה.

<גיא בלנקשטיין: רק אני אתחיל ואומר שנושא המחויבות בענף מועדוני הבריאות והכושר בעולם הוא בא לטובת הצרכן.

<גיא בלנקשטיין: וחוקי הצרכנות התחילו באמת מהעולם ההגבלי הזה שהיה בסלולר ובכבלים, אבל לכולם פה יש מכשיר טלפון וכולנו - - -

אבישי ברוורמן: אבל אומר לך מר חיים פרנקל קודם שארצות הברית שידועה בצרכנות, להיפך, הלכה בכיוון האחר, שם כל אחד נכנס - - -

<גיא בלנקשטיין: אני מוכן להרחיב על זה גם כן, אם אתה רוצה.

אבישי ברוורמן: הוא טעה במה שהוא אמר?

<גיא בלנקשטיין: מה?

אבישי ברוורמן: כי הוא נתן דוגמה ששם זה כמו ברשתות החדשות של הנעליים: אתה נכנס ואתה עושה מה שאתה רוצה.

<חיים פרנקל: זה כמו COFIX.

<גיא בלנקשטיין: אני מוכן להרחיב המון על מה שקורה בעולם, כולל בארצות הברית.

<גיא בלנקשטיין: זה נכון, וזה נובע ממקום של באמת חוקים צרכניים שחוקקו בעולם, אוקיי?

<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית נוצרה הקצנה שכל המועדונים; ניקח בישראל – המחיר הממוצע לחדר כושר נע בין 200 ל-300 שקלים.

<גיא בלנקשטיין: אלה מחירי מדיום נחשבים ברמה העולמית.

<גיא בלנקשטיין: יש מועדוני פרימיום בישראל שגם גובים 400 ו-500 ו-600 שקלים.

<גיא בלנקשטיין: ויש מועדונים שגובים גם 100 ו-150 שקלים.

<גיא בלנקשטיין: בישראל הם לא קיימים, דרך אגב, כי אי אפשר לקיים מועדונים במחירים האלו.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: נכון.

<גיא בלנקשטיין: מה שקרה בעולם, זה שעם החוקים הצרכניים – שהם לא, זו לא המצאה של השולחן הישראלי, זה קורה בכל העולם – נמצאו פתרונות אחרים לאלה שבאים, ובעצם לא מעניין אותם לא חיים ולא גיא, מעניין אותם להיכנס-לצאת.

<גיא בלנקשטיין: אז ממעיטים בשירותים שנותנים להם.

<גיא בלנקשטיין: נותנים להם מחיר מאוד זול, שבמחירים של ישראל ינוע סביב ה-100 שקלים כשזה יתחיל.

<גיא בלנקשטיין: אפס שירות.

<גיא בלנקשטיין: זו רק הזכות להיכנס-לצאת.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: ברור.

<גיא בלנקשטיין: לא מדריך שמלווה אותך.

<גיא בלנקשטיין: בישראל, דרך אגב, להבדיל מארצות הברית, אתה מחויב על פי חוק להחזיק מדריך.

<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית לא.

<גיא בלנקשטיין: בארצות הברית יש מקומות שפתוחים 24 שעות, אין אנשי צוות.

אבישי ברוורמן: נכון.

<גיא בלנקשטיין: אז המקומות האלה מאוד התפתחו עם אפס שירותים.

<גיא בלנקשטיין: אתה רוצה locker?

<גיא בלנקשטיין: תשלם; רוצה מקלחת?

<גיא בלנקשטיין: תשלם; רוצה את השמפו?

<גיא בלנקשטיין: תשלם.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: אתה בעצם - - - ואיכות נמוכה - - - ואיכות גבוהה.

<גיא בלנקשטיין: כן.

<גיא בלנקשטיין: ואז התפתחה מאוד התעשייה של המועדונים היוקרתיים, שבמקום לגבות 300 שקלים במחירים שלנו, גובים היום 600 שקלים.

<גיא בלנקשטיין: אני לפני שבועיים הייתי בלונדון, הראו לי מועדון שגובה גם 7,000 שקלים לחודש.

<גיא בלנקשטיין: אני חושב שהוא נותן פחות ממה ש-SPACE נותן, אבי נותן, בירושלים נותנים ואנחנו.

אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מקשיב ואנחנו מעריכים, ובמקרה אפילו, אני אומר עוד פעם: אתם עושים עבודה מאוד יפה.

אבישי ברוורמן: השאלה היא כרגע, בחוק הזה: האם אתה רק חוזר על הטענה שאמר מר חיים פרנקל שאתם - - -

<גיא בלנקשטיין: לא, אני אחזק אותה ביותר ממה שהוא אמר.

<גיא בלנקשטיין: אני רוצה רק לסיים.

<גיא בלנקשטיין: רק אני רוצה באמת בקצרה.

<גיא בלנקשטיין: אז טלפון לכולנו יש, ואף אחד מאיתנו כבר לא ילך בלי.

<גיא בלנקשטיין: כנראה רק נחליף תמיד ליותר חדש.

<גיא בלנקשטיין: כנ"ל בכבלים – כולנו נהיה מחוברים לאיזשהו סוג של משהו שייתן לנו תוכן לטלוויזיה.

<גיא בלנקשטיין: הנושא של מועדוני כושר: בישראל יש 10% מהאוכלוסייה, במקרה הטוב.

<גיא בלנקשטיין: כי אנחנו יודעים, כולנו, שכששואלים אותנו BDI מה הנתונים, כולנו קצת מנפחים.

<גיא בלנקשטיין: אז הם הגיעו ל-10%, ואומרים: התקדמנו.

<גיא בלנקשטיין: בעולם מדברים – בעולם המפותח, שאנחנו רוצים להיות חלק ממנו – כבר מגיעים ל-20% ו-25% בעידוד המדינה.

<גיא בלנקשטיין: בישראל אנחנו ב-10%, במקרה הטוב.

<גיא בלנקשטיין: כשמישהו אצלנו רוצה לעזוב זה לא כי כרגע קם מתחרה ליד והוא רוצה לעבור אליו.

<גיא בלנקשטיין: כי גם לא קמים מתקנים חדשים, למעט עיריית תל אביב שפתחה מתקנים יפים, ששואבים מים מלמטה בטמפרטורה יפה כל יום, אין גופים היום בישראל שהקימו מתקנים.

<גיא בלנקשטיין: אני הגוף האחרון בישראל שעשה עסקת .T.O.B עם המדינה, עם עירייה.

<גיא בלנקשטיין: כל עסקאות ה-.T.O.B במדינה להקמות של קנטרי-קלאב כבר לא עוברות כי זה לא כלכלי.

<גיא בלנקשטיין: כי גם ב-25 שנה, שזו המגבלה של משרד האוצר ומשרד הפנים, אנחנו לא נצליח להחזיר את ההשקעה שלנו.

אבישי ברוורמן: נכון.

<גיא בלנקשטיין: זו הכלכלה שלנו, עם אנשים שלא רוצים להתאים את עצמם להרגלים שהם; מבחינתנו, מה זה הרגל נוקשה?

<גיא בלנקשטיין: זה בסך הכול לקום מהכיסאות הנוחים בבית ולהתחיל להתאמן, להזיע, לשחות.

אבישי ברוורמן: - - - לי לעשות את זה עד שאני אתרגל.

אבישי ברוורמן: ובפסיכולוגיה אומרים, את יודעת, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, שבשביל שאדם יבנה הרגל הוא חייב לחזור 40, זה 40 יום, בדרך כלל, שהדבר נתפס.

אבישי ברוורמן: סטטיסטית.

אבישי ברוורמן: אם אדם לא עושה 40 יום, חוזר על דבר, בדרך כלל אחרי שבועיים הוא גמר.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני לא חושבת שכדי להרגיל את האנשים לבריאות ולכושר וכולי אז צריך לכבול אותם לעסקאות.

<חנה ויינשטוק-טירי: אפשר לעשות את זה בדרכים אחרות.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה פטרנליסטי לטעון את הטענה הזאת.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מר גיא בלנקשטיין.

אבישי ברוורמן: רק תסיים, בבקשה, יש עוד אנשים.

<גיא בלנקשטיין: אז העניין הזה, מיציתי אותו, ולכן בעולם נותנים את ההתחייבות - - -

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע - - -

<גיא בלנקשטיין: רגע, ההתחייבות נועדה - - -

אבישי ברוורמן: אתה בנית, ואתה איש עסקים - - -, מה ההצעה לפיתרון שנותנת גם לצרכנים, קצת מנתקים את הכבל, ומצד שני - - - את היכולת להתפרנס?

<גיא בלנקשטיין: אז בשוק שהוא מאוד תחרותי בישראל, מאוד-מאוד תחרותי; וגם הדו"ח של BDI – אני הגשתי אותו בכנסת הקודמת – אמר שזה שוק תחרותי מאוד, שמונע כרגע מגופים להיכנס אליו.

<גיא בלנקשטיין: הוא גם אמר שזה לא ענף רווחי.

<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, בעולם זה לא ענף מאוד רווחי.

<גיא בלנקשטיין: בישראל הוא לא ענף רווחי.

<גיא בלנקשטיין: מה שאני יכול לדבר בשם GO ACTIVE, כי לא דיברתי פה עם החברים, אנחנו בעד תוספת שקיפות, אוקיי?

<גיא בלנקשטיין: אני חזרתי מסיור.

<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, כשאנשים פה למדו גם אנחנו למדנו מה קורה בעולם, ומוכנים להפיק חומרים ולהראות חומרים.

אבישי ברוורמן: מה זה "תוספת שקיפות"?

<גיא בלנקשטיין: תוספת שקיפות היא, למשל אגיד: באנגליה הוציאו חוק, גם כן.

<גיא בלנקשטיין: אנגליה נחשבת לאחת המדינות המובילות בעולם בתחום הכושר, הרבה יותר מהאמריקאים שאנחנו אוהבים להסתכל עליהם.

<גיא בלנקשטיין: האנגלים, למרות הבירה, ענף הכושר שלהם הוא מהמפותחים בעולם.

<גיא בלנקשטיין: הם מובילים גם את הצד המחקרי בעולם.

אבישי ברוורמן: ומה - - -

<גיא בלנקשטיין: ושם חוקקו חוקים בעד הצרכן.

<גיא בלנקשטיין: אמרו שאסור למכור מינוי ליותר משנתיים.

<גיא בלנקשטיין: המוצר הנמכר ביותר באנגליה לאורך שנים היה לשלוש שנים.

<גיא בלנקשטיין: אמרו להם: יש לכם מעכשיו שלושה מוצרים בלבד.

<גיא בלנקשטיין: אתם חייבים לתת יותר מאפשרות אחת לצרכן.

<גיא בלנקשטיין: האפשרויות הן: מינוי לשנה, מינוי לשנתיים או מינוי בלי התחייבות – חודש בחודשו.

<גיא בלנקשטיין: כשיחליט הצרכן ביום הכניסה, תפרסמו בכל מקום – באתר האינטרנט שלכם, בתוך המועדון – את המחירים לכל מסלול.

<גיא בלנקשטיין: אוקיי?

<גיא בלנקשטיין: בישראל אנחנו נמצאים בעולם של בלוף.

<גיא בלנקשטיין: אנחנו לבנטינים, כמו שאמר מר חיים פרנקל.

<גיא בלנקשטיין: או, אתה יודע, הוא נותן 25% ממחיר שלא קיים לגוף מוסדי.

אבישי ברוורמן: על הזיוף הישראלי אני יכול להוסיף לך מכאן.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים, אנחנו - - -

<גיא בלנקשטיין: אוקיי.

<גיא בלנקשטיין: אז שם, היום, אתה מפרסם - - -

איתן כבל: אבל תראה איזו מדינה מדהימה הקים הזיוף.

אבישי ברוורמן: - - -

<גיא בלנקשטיין: אז אני אלך לשקיפות – מה זו שקיפות?

<גיא בלנקשטיין: שקיפות זה שכל חדר כושר בישראל וכל בריכה בישראל יפרסמו בכל מקום את המחירים שלהם המדויקים למינוי חודשי, למינוי שנתי ודו שנתי, - -

אבישי ברוורמן: - - -

<גיא בלנקשטיין: - - שכשהצרכן נכנס לחדר הכושר, לא ייתקל במחיר אחר.

<גיא בלנקשטיין: שתיים, היום ב-GO ACTIVE, ואני ממליץ שזה יעבור בחוק, אנחנו לא אחרי 14 יום נותנים לבטל, אנחנו אחרי חודש נותנים לכל מינוי שקנה מינוי עם התחייבות אפשרות לצאת ללא שום תשלום נוסף.

<גיא בלנקשטיין: עשית מינוי לשנה - - -

אבישי ברוורמן: אז מה הבעיה - - -

<גיא בלנקשטיין: רגע, אני אומר.

<גיא בלנקשטיין: אני מציע הצעה נגדית להצעה הקיימת, - -

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי - - -

<גיא בלנקשטיין: - - כשמישהו רוצה להתחייב; בסוף אני אומר:

<גיא בלנקשטיין: אני מנהל עסק, והשאיפה שלי - - -

אבישי ברוורמן: מה הצעת מר גיא בלנקשטיין?

<גיא בלנקשטיין: הצעת בלנקשטיין, הצעת GO ACTIVE היא שאנחנו רוצים לקשור את הצרכנים להתחייבות, כי התחייבות שלהם בפסיכולוגיה - -

אבישי ברוורמן: היא טובה.

<גיא בלנקשטיין: - - תגרום להם להצליח יותר.

אבישי ברוורמן: אני מסכים.

<גיא בלנקשטיין: אני אומר שגם הצרכן כשבא לקנות מינוי לשנה – הוא בסך הכול לא לקח פה משכנתה ל-25 שנה, רק שנה – קיבל אפשרות לקנות מינוי לחודש בחודשו או שקיבל הצעה במחיר מוזל יותר לשנה או שנתיים, ייכנס לחדר הכושר ויתחיל להתאמן.

<גיא בלנקשטיין: חודש זה זמן רב כדי לדעת אם מכרו לו פה בלוף, אם מה שהוא קנה זה לא אמת, ואם זה לא מתאים לו.

<גיא בלנקשטיין: אם אחרי חודש לא מתאים לו, אני אומר: אנחנו נותנים להם ללכת היום.

<גיא בלנקשטיין: אני אומר: אם אחרי חודש לא הצלחתי לשכנע אותו, אני לא בסדר, הוא משוחרר.

אבישי ברוורמן: - - - ואחרי חודשיים?

<גיא בלנקשטיין: אם לא, אם הוא רוצה להמשיך לשנה, שימשיך לשנה.

<גיא בלנקשטיין: כאן אני אגיד: אנחנו, GO ACTIVE - - -

אבישי ברוורמן: מה קורה אחרי חודשיים או שלושה?

<גיא בלנקשטיין: אחרי חודשיים או שלושה, אני יכול להגיד, אצלנו ב- GO ACTIVEיש אפשרות ליציאה.

<גיא בלנקשטיין: כשיצא התיקון לחוק בנושא של גילוי נאות, אז אנחנו בתוך התקנון הכנסנו גם אפשרות יציאה, אוקיי?

אבישי ברוורמן: נו אז, למשל, ההצעה של - - -

<גיא בלנקשטיין: וקודם כל אמרנו שאם מישהו עובר גיאוגרפית למקום שאין בו GO ACTIVE, במרחק של 15 קילומטר, לא הרבה - - -

אבישי ברוורמן: אז מה קורה אז?

<גיא בלנקשטיין: הוא יכול לצאת.

אבישי ברוורמן: פטור, לגמרי.

<גיא בלנקשטיין: מי שיש לו סיבה רפואית מרופא מומחה, - -

אבישי ברוורמן: פטור.

<גיא בלנקשטיין: - - פטור.

<גיא בלנקשטיין: אז אנחנו אומרים, את האנשים שהם עם בעיות, שזה שירותי לא לתת לו - - -

אבישי ברוורמן: - - -

<גיא בלנקשטיין: דרך אגב, אנחנו נותנים לכל חייל מילואים, אנחנו מחזירים את תקופת המילואים גם.

<גיא בלנקשטיין: אז אנחנו בעניין הזה חושבים שעשינו שירותית את מה שאנחנו צריכים כארגון, ועכשיו צריך גם לתת לעולם הכלכלי והתחרותי לקבוע כללים.

אבישי ברוורמן: אז רגע, מר גיא בלנקשטיין, אני רק רוצה לחדד: אתה אומר חודש – זה בסדר.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אתה אומר אחרי חודש להוציא את הגאוגרפי ואת הרפואי.

אבישי ברוורמן: מה קורה לאדם שאחרי שלושה חודשים אומר: טעיתי?

אבישי ברוורמן: מה קורה איתו?

<גיא בלנקשטיין: זה לא "טעיתי".

<גיא בלנקשטיין: המקרים של חדרי כושר זה לא "טעיתי".

<גיא בלנקשטיין: הבן אדם מוותר לעצמו כי זה קשה.

אבישי ברוורמן: אני מבין.

אבישי ברוורמן: מה קורה - - - נשבר לי - - -

<גיא בלנקשטיין: אנחנו פועלים כדי לגרום לו להתמיד.

אבישי ברוורמן: נשבר לי.

איתן כבל: אבל נשמה, אתה לא שר החינוך.

<חנה ויינשטוק-טירי: הוא רוצה לצאת מהעסקה, מה זאת אומרת?

<גיא בלנקשטיין: אבל אני בדיוק כמוך רוצה שהם לא יהיו שמנים ובריאים, כי אחרי זה כולנו משלמים על במיסים דרך - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: בסדר, אבל זו החלטה שלו, עם כל הכבוד.

איתן כבל: - - - באמת, כאיילו נו מה?

איתן כבל: אתה שר הבריאות?

איתן כבל: שילוב של שר הבריאות ושר החינוך?

איתן כבל: מה?

<חנה ויינשטוק-טירי: זה טיעון מאוד פטרנליסטי לומר: אני רוצה לכבול אותו לתקופה של שנה כדי שלא יהיה שמן - - -.

<חנה ויינשטוק-טירי: עם כל הכבוד.

אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין, אתה רוצה שאני אתן לך עצה?

<גיא בלנקשטיין: כן.

אבישי ברוורמן: אתה הגעת למה שהגעת בגלל שיש לך נחישות כזאת ודיסציפלינה, ואתה גם מגייר אנשים לבריאות.

אבישי ברוורמן: כאן כשאתה מנסה לגייר אנשים זה יוצא הפוך.

אבישי ברוורמן: אז לכן, תפסיק לגייר.

<חנה ויינשטוק-טירי: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: כשמכריחים אנשים אז הם דווקא רק רוצים לצאת.

אבישי ברוורמן: רק שנבין את הנקודה: אני מאוד רוצה להיות מגויר, אבל רוב האנשים לא כל כך.

אבישי ברוורמן: היהודים בכלל יש להם בעיה עם הסיפור הזה.

אבישי ברוורמן: אז לכן, הנקודה: אדם אחרי שלושה חודשים עוזב אצלך.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: נשבר לו.

אבישי ברוורמן: מה הוא מקבל?

<גיא בלנקשטיין: היום יש אצלנו גם אפשרות ליציאה בדמי ביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: נו, אז זה מה שאנחנו מציעים.

<אתי בנדלר: - - -

<גיא בלנקשטיין: אבל לא במחירים המגוחכים האלה.

<אתי בנדלר: מה דמי הביטול שלכם נותנים?

אבישי ברוורמן: על זה אנחנו מדברים.

אבישי ברוורמן: כל מה שאנחנו עושים כאן; אתה יודע, זה כמו הסיפור, כל הוויכוח עכשיו הסתיים לנקודה: כמה הם דמי הביטול?

אבישי ברוורמן: אומרת עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי איזו נוסחה: 20%; ואחר כך, בשליש השני 17%; ובשליש השלישי 13%.

אבישי ברוורמן: אצלך יש נוסחה אחרת.

<גיא בלנקשטיין: אצלנו דמי הביטול הם בגובה שלושה חודשי מינוי.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - -

אבישי ברוורמן: אז רגע, עכשיו, אז כל השיחה פה היא על גובה.

אבישי ברוורמן: אכן השאלה היחידה פה היא על התמריץ הכספי או ההחזר הכספי של הביטול.

אבישי ברוורמן: יש את הצעת עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, הצעת הממשלה; ויש את הצעת מר גיא בלנקשטיין, שהיא שונה.

אבישי ברוורמן: בדבר הזה, זה כל הוויכוח על גודל הפשרה שלדעתך תשבור את הענף שלך, ולדעתה לא.

אבישי ברוורמן: אז מקסימום אפשר להגיע פה לאיזה תיקון, אבל אין פה איזו תפיסת עולם כל כך - - -.

אבישי ברוורמן: אני הגדרתי את זה נכון?

<חנה ויינשטוק-טירי: כן.

<חנה ויינשטוק-טירי: הרי, בסופו של דבר, המטרה של החוק זה לא להאריך קצת את תקופת הצינון, שגם ככה קיימת היום מכוח תקנות ביטול עסקה, שיש אפשרות לבטל גם עסקאות של מינוי כושר תוך 14 יום.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז בעצם, מה?

<חנה ויינשטוק-טירי: הוא מציע להאריך את התקופה בעוד שבועיים.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא נותן כלום.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה גם לא מטרת הצעת החוק.

<חנה ויינשטוק-טירי: מטרת הצעת החוק זה להסיר את החסמים, את הכבילה של הצרכן לעבור מעוסק לעוסק.

<חנה ויינשטוק-טירי: או להחליט שעם כל הכבוד הוא לא רוצה להמשיך לעשות כושר.

<חנה ויינשטוק-טירי: או שהוא רוצה לעשות כושר אבל לא בתוך מכון כושר – הוא רוצה לעשות הליכות רגליות כל ערב ולא לשלם על זה כסף.

<חנה ויינשטוק-טירי: זכותו.

<חנה ויינשטוק-טירי: ואנחנו רוצים להקנות לצרכן את הזכות הזו.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו חשבנו, ובמיוחד שעשינו את זה מתוך התייעצות מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז זו לא המצאה שלנו כרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.

אבישי ברוורמן: את כבר - - - לזה הרבה זמן, והתייעצת.

אבישי ברוורמן: הנקודה שלהם שהם חוששים מכל כך הרבה ביטולים.

אבישי ברוורמן: תיכף נשמע את - - -, ואז ניתן לחבר הכנסת איתן כבל להגיב על כל הדברים האלה.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, אני רוצה רק עוד הערה: גם כשהתקנו את תקנות ביטול עסקה, וחבר הכנסת איתן כבל יודע, כל הזמן נזעקו ואמרו כולם: כל העסקים יקרסו, כי מעכשיו הצרכנים יבטלו וכולם.

<חנה ויינשטוק-טירי: הנה, יצא עכשיו, אחרי שלוש שנים, יצא מחקר של פרופסור דויטש.

איתן כבל: מחקר.

איתן כבל: לא דו"ח, מחקר.

<חנה ויינשטוק-טירי: אי אפשר להגיד שזה סתם איזשהו מחקר, והראה שלא קרה שום דבר.

<אתי בנדלר: מי עשה את המחקר?

<חנה ויינשטוק-טירי: - - -

איתן כבל: - - - איתו.

<גיא בלנקשטיין: באיזה מחקר השתמשתם על ענף הכושר?

<גיא בלנקשטיין: באיזה מחקר אחד את השתמשת בכתיבת החוק שקשור לענף הבריאות והכושר?

<חנה ויינשטוק-טירי: ומה שאנחנו אומרים שכמו שאז טענו; זה עדיין לא אומר שאם נקנה זכות ביטול, אז כל הצרכנים עכשיו יעשו עסקאות בשביל לבטל וינצלו לרעה.

<חיים פרנקל: ואם כן - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו לא חושבים שזה אופיו של הצרכן - - -

<גיא בלנקשטיין: על סמך מה את לא חושבת ככה?

<חנה ויינשטוק-טירי: על סמך הניסיון בתקנות ביטול עסקה.

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה סיבוב קצר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת איתן כבל.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שכל אחד יוסיף, ואני לא רוצה שאנשים יחזרו יותר על מה שאמר מר חיים פרנקל ומר גיא בלנקשטיין.

אבישי ברוורמן: הם הסבירו את זה יפה.

אבישי ברוורמן: הגברת סמדר אשכנזי.

אבישי ברוורמן: אני חייב להתקדם.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: מנכ"לית סטודיו C.

<סמדר אשכנזי: אני שמעתי את מה שמר גיא בלנקשטיין אמר, ואני לא רוצה הרבה להוסיף על מה שהוא.

<סמדר אשכנזי: זאת אומרת, למה שהוא כבר אמר, אני לא אחזור על דבריו.

<סמדר אשכנזי: אבל בכל זאת, אני רוצה להתייחס לנקודה אחת: ברפורמה של הסלולר, כולנו כבר יודעים היום שלכל אחד מגיל 12 ומעלה יש את המכשיר הזה.

<סמדר אשכנזי: וכמו שגם מר גיא בלנקשטיין אמר, רק 10% מהאוכלוסייה בארץ מתעמלת בספורט.

אבישי ברוורמן: קנינו.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים שיהיו יותר בריאים, תאמיני לי.

אבישי ברוורמן: אני איתך - - -

<סמדר אשכנזי: נכון.

<סמדר אשכנזי: מה שזה אומר שלקוח שיעבור מחדר כושר הוא לא ילך למתחרה, אלא פשוט הוא יעבור לספה הנעימה והנוחה מול הטלוויזיה.

<סמדר אשכנזי: בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: את זה אנחנו, כולנו, יודעים.

<סמדר אשכנזי: אני חושבת שהיכולת לבטל עסקה בכל זמן שהוא בתחום הזה תגרום ועלולה לגרום לעליית מחירים מאוד גדולה בענף הזה, מה שירתיע לאחר מכן לקוחות להירשם.

אבישי ברוורמן: את אומרת, מה שיקרה פה זה לא רק ירידת האיכות, אלא כתוצאה מכך עליית מחירים.

<סמדר אשכנזי: אני לא יודעת אם ירידת איכות.

<סמדר אשכנזי: אני חושבת שעליית מחירים, כי אי אפשר.

<סמדר אשכנזי: היום המחירים הם כאלה שהם לוקחים בחשבון את - - -

אבישי ברוורמן: הביטולים יגרמו למצב שאתם תהיו במצב של הפסדים, והדרך היחידה להתקיים תהיה עליית מחירים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<סמדר אשכנזי: רגע, רגע, לא סיימתי.

<סמדר אשכנזי: יש לי מלא מה להגיד, סליחה.

אבישי ברוורמן: מה מלא?

אבישי ברוורמן: אבל מה?

<סמדר אשכנזי: יש לי אבל הרבה דברים.

<סמדר אשכנזי: אני חייבת להגיד.

<סמדר אשכנזי: לא שמעת אותי אפילו בכלל, אפילו לא דקה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, כן.

<סמדר אשכנזי: קודם כל, הרווחיות של ענף הספורט היא מאוד-מאוד נמוכה.

<סמדר אשכנזי: הרבה מאוד מועדונים - - -

אבישי ברוורמן: זה נאמר.

<סמדר אשכנזי: רגע, רגע.

<סמדר אשכנזי: אני רוצה להגיד לך: הרבה מועדונים בתחום הזה מפסידים.

<סמדר אשכנזי: אני אישית מקבלת לפחות פעמיים בחודש בקשות ממועדונים שנסגרים לרכוש מהם את הלקוחות.

<סמדר אשכנזי: הם מפסידים.

<סמדר אשכנזי: הדבר הזה של החוק הזה יגרום להרבה מאוד, דווקא לקטנים האלה שבתוך השכונות, להיסגר לגמרי.

<סמדר אשכנזי: ולקוחות שמתעמלים בתוך השכונות, במקומות הקטנים, לא יוכלו להתעמל.

<סמדר אשכנזי: לא יהיו לך את המקומות הקטנים האלה שבתוך השכונות להירשם.

<סמדר אשכנזי: לא יהיה לכם את הדבר הזה.

<סמדר אשכנזי: וזה גם מה שיגביר את התחרות, כי רק הגדולים יישארו.

אבישי ברוורמן: נכון.

<סמדר אשכנזי: רק הגדולים יישארו, יקטין את התחרות בנושא הזה.

<קריאה: לא תהיה פריפריה.

<סמדר אשכנזי: בכלל לגבי חוגים: אני חושבת שחוגים לא יכולים בכלל להיכנס לחוק הזה.

<סמדר אשכנזי: חוג – אני לא יודעת.

<סמדר אשכנזי: פה הגדירו קצת קורס, אבל אני מגדירה חוג.

<סמדר אשכנזי: בחוג נשמר מקום מסוים, לצרכן מסוים, ביום מסוים, בשעה מסוימת, עם מדריכה מסוימת.

<סמדר אשכנזי: ברגע שנשמר לו מקום, וכל רגע אנשים - - - ונכנסים לחוג הזה, אי אפשר לייצב את הקורס הזה.

<סמדר אשכנזי: סליחה על מכוני הכושר, אבל מכוני כושר, הפעילות של החוגים שלהם היא יותר משנית.

<סמדר אשכנזי: היא לא מאה אחוז חוגים.

<סמדר אשכנזי: ברגע שזה מאה אחוז חוגים, מאוד-מאוד קשה לסגור חוג.

<סמדר אשכנזי: אני יכולה להגיד לך: אצלנו, לדוגמה, סתם בסטודיו C, החוגים של הנערות ושל הילדות הם לא חוגים סגורים.

<סמדר אשכנזי: כל אחד יכול לבטל מתי שהוא רוצה.

<סמדר אשכנזי: אני לא מצליחה להחזיק חוג במשך חמישה חודשים ברצף – הוא נסגר לי, נפתח לי, נפתח לי בשעה אחרת, נפתח לי ביום אחר.

<סמדר אשכנזי: אני כל רגע סוגרת את השיעורים האלה.

<סמדר אשכנזי: למה?

<סמדר אשכנזי: אי אפשר לייצב - - -

<אבי אלמוג: ואז המורה הולך הביתה איתם.

<סמדר אשכנזי: היא לא, אי אפשר לייצב את החוגים.

אבישי ברוורמן: ברור, את זה הבנו.

אבישי ברוורמן: אתה לא צריך להוסיף, מר אבי אלמוג.

אבישי ברוורמן: כן.

<סמדר אשכנזי: אני חושבת שהיציבות הזאת של הכמות, חוץ מזה שלצרכנים זה חשוב, היציבות, כי לסגור חוג ולפתוח חוג זה בעיה מבחינת הצרכנים, זה גם חשוב לעובדי החברה.

<סמדר אשכנזי: אצלנו, לדוגמה, כמו שאמרו פה מקודם, ביולי, אוגוסט וספטמבר – אצלנו, אגב, זה רק נשים, אבל תיכף אני אדבר על סטודיו C – אנשים לא נרשמים.

<סמדר אשכנזי: עכשיו, יבטלו לי, אני אצטרך לשלוח את המורים הביתה.

<סמדר אשכנזי: גם באוגוסט, גם בספטמבר שזה חגים.

<סמדר אשכנזי: זה מחובר, גם כן.

<סמדר אשכנזי: השנה זה בכלל היה מחובר.

<סמדר אשכנזי: אנשים היו מבטלים, וגם הייתי צריכה לשלוח הרבה מאוד מהאנשים הביתה.

<סמדר אשכנזי: גם מבחינת שכר זה מאוד-מאוד בעייתי.

<סמדר אשכנזי: עכשיו בכלל לגבי סטודיו C: סטודיו C קיים משנת 1990.

<סמדר אשכנזי: 34 סניפים.

<סמדר אשכנזי: חלק גדול מהם בפריפריות.

<סמדר אשכנזי: אנחנו מעסיקים 700 עובדות ושני גברים, עובדים.

<סמדר אשכנזי: כל הלקוחות שלנו הם נשים, הם רק נשים.

<סמדר אשכנזי: כל הלקוחות מהמגזר החרדי הם הרבה מאוד אצלנו בגלל שזה רק נשים, וזה קבוצות רק של נשים.

<סמדר אשכנזי: יש לנו, כפי שאמרתי גם כן מקודם, הרבה מהסניפים שלנו הם בפריפריה.

<סמדר אשכנזי: הסטודיו הוא רק לחוגים.

<סמדר אשכנזי: זאת אומרת, אין לי משהו שהוא נמצא על מסה של לקוחות שנכנסים מתי שהם רוצים.

<סמדר אשכנזי: אני פותחת לכל 15-14 לקוחות עוד שיעור.

<סמדר אשכנזי: או עוזבות לי?

<סמדר אשכנזי: אני צריכה לסגור שיעור.

<סמדר אשכנזי: עכשיו, לא תמיד עוזבות לי משיעור אחד.

<סמדר אשכנזי: אז אם עוזבות לי 20 בנות מכל מיני זה, זה טיפה משפיע ומשמעותי.

<סמדר אשכנזי: במידה והחוגים ייכנסו לחוק הזה, לנו תהיה בעיה בכדאיות בהפעלת הסניפים בפריפריה.

<סמדר אשכנזי: לנו תהיה בעיה בכדאיות הפעלת הסניפים.

<סמדר אשכנזי: אני יכולה להגיד לך שאצלנו 700 נשים עובדות - - -

אבישי ברוורמן: טוב, את אמרת את זה כבר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אז - - -

<סמדר אשכנזי: רגע, רגע, שנייה, עוד שתי מילים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: כן.

<סמדר אשכנזי: 25% מהן בהיריון, אחרי היריון או בחופשת לידה.

<סמדר אשכנזי: לי זה מאוד-מאוד בעייתי בקטע של הפיטורים שלהן, בקטע של השינוי.

<סמדר אשכנזי: אלפי לקוחות בפריפריה ימצאו את עצמם ללא מקום לפעילות גופנית, ואלפי נשים בהיריון שמתעמלות רק אצלנו.

אבישי ברוורמן: אני רושם את זה.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אני חושב, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, וידידי חבר הכנסת איתן כבל, את ההצהרה כאן, שאם נחוקק את החוק הזה, שבין השאר בראשו יעמוד חבר הכנסת איתן כבל, אני רושם: אלפי נשים בהיריון, אלפי אנשים יפוטרו בפריפריה.

אבישי ברוורמן: העתיד שלך – אם אתה רוצה פעם לקבל תפקיד, נגמר.

אבישי ברוורמן: רק רשמנו את זה.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<סמדר אשכנזי: באופן כללי – סתם לגבי כמה דברים שנאמרו פה ואני מתייחסת רגע: שלושה ימים בכלל באופן כללי זה בלתי אפשרי.

<סמדר אשכנזי: אין סיכוי בחיים שזה יכול לקרות.

<סמדר אשכנזי: זה לא הגיוני בכלל.

<סמדר אשכנזי: 20% הפרש – זה גם כן לא הגיוני.

<סמדר אשכנזי: זהו.

<סמדר אשכנזי: תודה.

אבישי ברוורמן: טוב, אני חושב שאמרת את זה בבהירות.

אבישי ברוורמן: אתה כבר דיברת - - -

<חיים פרנקל: נקודה אחת רק.

<חיים פרנקל: נקודה אחת בשנייה.

אבישי ברוורמן: טוב, אני עובר למועצה לצרכנות.

אבישי ברוורמן: נקודה אחת, בבקשה.

<חיים פרנקל: לפני כשנה קיבלנו, אנחנו, רשת SPACE החלטה לפתוח מועדונים בפריפריות.

<חיים פרנקל: אנחנו פתחנו שיווק במועדון בקריית אתא.

<חיים פרנקל: אנחנו היום מגייסים את המכירות שם במחיר של 189 שקלים, בהתחייבות לשנה, עם אופציית יציאה ללקוח ללא עלות נוספת אחרי חודשיים.

<חיים פרנקל: באת, התנסית.

<חיים פרנקל: אחרי חודשיים - - -

אבישי ברוורמן: אז אתה כבר נותן חודשיים.

אבישי ברוורמן: מר גיא בלנקשטיין – חודש, אתה – חודשיים.

<חיים פרנקל: נכון.

<חיים פרנקל: אני – חודשיים.

<חיים פרנקל: באת, התנסית, לא טוב?

<חיים פרנקל: - - -

אבישי ברוורמן: אז זה כבר כמעט סגור החוק הזה, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי.

<חיים פרנקל: אני יכול להגיד שאם תבדקו, דרך אגב, את התחרות ביו מועדוני הכושר, אתה תראו שהחוק הזה, לא רוצה להגיד מיותר, אבל הוא - -

אבישי ברוורמן: הוא כמעט לא אפקטיבי.

<חיים פרנקל: - - הוא כמעט ולא אפקטיבי.

<חיים פרנקל: הצרכן היום יודע בדיוק מה הוא רוצה.

אבישי ברוורמן: זה נהדר.

<חיים פרנקל: אני מגייס היום לקוחות במחיר של 189 שקלים בדם ויזע - - -

אבישי ברוורמן: אבל אמרת עכשיו דבר: הוא לא אפקטיבי.

אבישי ברוורמן: אז רק אנחנו נעשה פה כמה שינויים ונצא הלאה.

<חיים פרנקל: ה-189 שקלים לאוכלוסייה בקריית אתא היא מאוד-מאוד גבוהה.

<חיים פרנקל: המחיר שם משמעותי.

<חיים פרנקל: כשהיום אתם מתייחסים למרכז, 189 שקלים – היו חוטפים מועדון כזה.

<חיים פרנקל: אוכלוסייה כזאת, אם לא יהיה לי את הביטחון הכלכלי, - -

אבישי ברוורמן: של הוודאות.

<חיים פרנקל: - - בשיווק של מועדון כזה אין זכות קיום.

<חיים פרנקל: אני משקיע במועדון הזה קרוב - - -

אבישי ברוורמן: אבל אתה - - - לדבר על עצמך.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה כבר.

<חיים פרנקל: אבל אתם צריכים לצאת מהקופסא התל אביבית של ה-300-200 שקלים.

<חיים פרנקל: אני באשקלון לוקח 199 שקלים, ובקריית אתא - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי, הבנתי.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אתה אמרת את זה, אמרה את זה הגברת סמדר אשכנזי, שהמכה לפריפריה, ששם זה מחירים יותר זולים, תהיה יותר קשה, ושם יפטרו יותר עובדים.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה.

אבישי ברוורמן: אז אני רק - - -

<חיים פרנקל: חשוב להתייחס לזה גם.

אבישי ברוורמן: לא, לא, בהחלט.

אבישי ברוורמן: תראה, אני הלוא טבולה-ראסה - - - לנושא הזה - - -

<חיים פרנקל: אני בקריית אתא הולך להעסיק 80 עובדים, בערך.

<חיים פרנקל: 70-60 עובדים עד 80.

<חיים פרנקל: זה נהדר לעיר.

<חיים פרנקל: אנחנו גייסנו כבר קרוב - - -

אבישי ברוורמן: אבל בסדר, אמרת את זה.

אבישי ברוורמן: די.

אבישי ברוורמן: אני חייב לגמור, גם כן.

<חיים פרנקל: אוקיי.

אבישי ברוורמן: מר אייל אריאל, עכשיו.

<אייל אריאל: תראו, עד עכשיו דיברו פה באמת הרשתות הגדולות.

<אייל אריאל: אני רוצה להזכיר לכם שבשוק הזה, כל מי שדיבר עכשיו, שהן הרשתות היותר גדולות, מהוות 8% מבעלי העסקים בעניין הזה.

<אייל אריאל: אפילו אני נחשב גדול –יש לי שני מועדונים.

אבישי ברוורמן: כל היתר זה קטנים.

<אייל אריאל: אבל רוב השוק זה לא היכולת הכלכלית שיש למר גיא בלנקשטיין, ורוב השוק נמצא באמת לא במקומות הכי חזקים והכי עשירים.

<אייל אריאל: עכשיו, הבעיה שלי מתחילה בזה שהצעת החוק הזאת, שיש בה הרבה היגיון, אבל יש בה בעיה בסיסית שמתחילה, שמי שהציע או כתב את הנוסח לא ישב עם אנשים שמבינים בתחום.

<אייל אריאל: ואני חושב שהמינימום היה לשבת עם אנשים שמבינים - - -

אבישי ברוורמן: רגע, זו השאלה שלי: עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, הנקודה המרכזית – עורכי-דין זה עורכי-דין, אני מעריץ אותם.

אבישי ברוורמן: אבל גם אנשי מקצוע.

אבישי ברוורמן: אתם ישבתם כדי למצוא, עם כל האנשים האלה, למצוא את הפשרה המתאימה, שגם תעזור לצרכן, אבל תסתכל על כל השוק הזה איך הוא מתפקד?

<חנה ויינשטוק-טירי: אדוני היושב-ראש, קודם כל צריך לזכור - -

אבישי ברוורמן: הלוא זה כבר היה כבר.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - שזה היה כבר, - -

אבישי ברוורמן: בסדר, אבל אני שואל.

<חנה ויינשטוק-טירי: - - ודנו.

<חנה ויינשטוק-טירי: כל הטענות האלה נטענו, ושקלנו אותן.

<אייל אריאל: לא נכון.

<אייל אריאל: לא נכון.

<אייל אריאל: לא נכון.

אבישי ברוורמן: אבל אתם נפגשתם איתם - - -?

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו, בסופו של דבר, כבר הגיעו כמעט לנוסח סופי בכנסת הקודמת.

אבישי ברוורמן: לא, לא, את הפרוצדורה אני יודע.

אבישי ברוורמן: אני שואל רק - - -.

אבישי ברוורמן: ישבתם איתם?

<קריאה: לא.

<אבי אלמוג: לא.

<אבי אלמוג: אף אחד לא הוזמן לזה.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו ישבנו, בסופו של דבר, עם הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו ישבנו עם הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים שבמשרד הכלכלה.

<חנה ויינשטוק-טירי: יש לנו - - -

<חיים פרנקל: אבל מה איתנו?

אבישי ברוורמן: אוי, באמת.

אבישי ברוורמן: אתם לא ישבתם עם אנשים ישירות - - -?

<קריאה: לא.

<קריאה: לא.

<חנה ויינשטוק-טירי: לא ישבנו איתם ישירות.

אבישי ברוורמן: אז אני רק ממליץ להבא.

אבישי ברוורמן: אני בחיים שלי - - -

<אייל אריאל: וכל בקשותינו - - -.

<אייל אריאל: אנחנו ביקשנו כמה פעמים, גם בוועדה בפעם הקודמת.

<חנה ויינשטוק-טירי: אבל שוב פעם, אנחנו מכירים את כל הטענות.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו גם התייחסנו לטענות האלה בכנסת הקודמת.

אבישי ברוורמן: אבל השאלה שלי, סתם אני שואל - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: הטענות האלה לא חדשות.

<חנה ויינשטוק-טירי: הטענות האלה נשמעו.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא שלא שמענו אותן.

<אייל אריאל: הן לא נבדקו.

<אייל אריאל: זה שהן נשמעו זה נכון, הן רק לא נבדקו.

<אייל אריאל: הגיע הזמן גם לבדוק את הטענות, לא רק לשמוע אותן.

<גיא בלנקשטיין: גם אפשר ללמוד מהעולם.

<גיא בלנקשטיין: בעולם אנשים - - -

<אייל אריאל: הגיע הזמן.

<אייל אריאל: אדוני היושב-ראש, תראה, אני, בכנסת הקודמת, העליתי בדיוק את אותו דבר.

<אייל אריאל: הצעתי שוועדת המחקר של הכנסת, היא תעשה מחקר בעניין הזה.

<אייל אריאל: תדון, תזמין אנשים.

אבישי ברוורמן: היא לא עשתה?

<אייל אריאל: לא נעשה שום דבר.

<אייל אריאל: מקבלים פה החלטות תוך שליפות בלי להבין מה זה גורם לעסקים, בלי להבין את התחום הזה.

<אייל אריאל: בכנסת הקודמת השוו אותנו לסלולר ול-HOT, כן?

<אייל אריאל: כאשר אנחנו לא טייקונים, ואנחנו לא מחזיקים את כל השוק, מאה אחוז מהשוק ביד.

<אייל אריאל: המאבק שלנו הוא לא אחד מול השני, המאבק שלנו הוא מול הציבור כולו.

<אייל אריאל: אבל יש פה חוסר הבנה בסיסי של הדבר הזה, וחקיקה תוך חוסר הבנה.

<אייל אריאל: המינימום הנדרש הוא לשלוח אותם לעשות שיעורי בית ולעבוד קצת עם המועדונים, לשבת איתם, להבין את השוק הזה, לבקש מחקר, מחקר אובייקטיבי – יש גוף מחקרי של הכנסת שיכול להגיש מחקר; ואז לקבל החלטות, ואז לא יגידו לנו שאנחנו אומרים דברים מתוך סתם.

<אייל אריאל: לא סתם משרד התרבות והספורט מתנגד לזה, ומשרד הבריאות מתנגד לזה.

<אייל אריאל: אז הם מיישרים קו.

<אייל אריאל: אנחנו שמענו אותם - - -

<חנה ויינשטוק-טירי: לא, הם לא מתנגדים - - -.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: רק רגע.

אבישי ברוורמן: שמעתי, תודה.

אבישי ברוורמן: מה שאני רוצה רק להגיד לך דבר אחד, לדעתי, ואני אגיד למשפט הזה: לדעתי, אני עוד לא יודע, אבל אנחנו נעביר את החוק הזה עם תיקון זה או אחר או - - -.

אבישי ברוורמן: אבל אני אמרתי למר משה כחלון שעם כל הכבוד הגדול שלי אליו, והוא הלוא כבר מההצלחה שלו בסלולרי הוא כבר עומד עוד מעט לראש הממשלה, שהוא גרם הרבה מאוד נזק למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: מכיוון שכל אחד רוצה להיות כחלון, אז כל אחד יורה.

אבישי ברוורמן: אני רואה - - - כל השרים.

אבישי ברוורמן: כל אחד מביא לי כל יום משהו אחר של רפורמות, ואף אחד לא עושה את ה-cost benefit and analysis.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שמה שאנחנו מעבירים כאן, כי אני תמיד בניסיון חיי כשיש אנשים שהם בשטח אני לא הולך דרך המתווכים, אני הולך תמיד להכיר את האנשים ולראות מה קורה שם.

אבישי ברוורמן: ככה עבדתי כל החיים, כי זה חכמת האנשים מהשטח.

אבישי ברוורמן: ואתה רואה שחלק מהאנשים, יש גם אמת בדבריהם.

אבישי ברוורמן: לא רק יש תקשורת או אין תקשורת, עם כל הכבוד לפילטר של הסוכנות.

אבישי ברוורמן: אז זו רק הערה שלי, שאם אני בנושא כזה שיש בו את כל המועדונים, אני אישית הייתי יושב.

אבישי ברוורמן: אם זה כבר שנה שלמה היה פה החוק הזה, והיה קודם זה, הייתי יושב עם הקליינטים בעצמם ולומד, ואולי אפילו מגיע לפשרה, כמו - - -.

אבישי ברוורמן: זה מפתיע אותי – אני אולי בצורת עבודה שונה – שהדברים האלה הולכים רק דרך איזה פילטר או של עורכי-דין או של סוכנות, במקום לשבת עם האנשים.

אבישי ברוורמן: אפילו אתה יכול לשמוע אותם ואחר כך להגיד: טעיתם בגדול, אני הולך אחרת.

אבישי ברוורמן: מרכז המחקר והמידע עשה את העבודה, היה בודק את הדברים.

אבישי ברוורמן: ואם באמת לא נעשה אפילו cost benefit and analysis רציני בנושא הזה, בשבילי זה טעם לפגם לצורת העבודה, ואני מוכרח לציין את זה.

אבישי ברוורמן: כי זה לא מספיק רק להצהיר על הדברים.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מקווה שלהבא, אני אומר גם כשעושים דברים מהסוג הזה, כדאי לעבוד עם הצרכנים, עם הקליינטים.

<אייל אריאל: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לגעת בנקודות ספציפיות.

<אייל אריאל: זו הייתה הערה ראשונה.

<אייל אריאל: אנחנו מדברים בעסקים אז - - -

אבישי ברוורמן: אני גם אשמח.

אבישי ברוורמן: - - - היה פה.

אבישי ברוורמן: מרכז המחקר והמידע – ישנו פה מישהו?

<לאה ורון: לא, אבל אנחנו יכולים כמובן - - -

אבישי ברוורמן: אני הייתי רוצה, בכל זאת, הלוא יש לנו את ה-time sharing וזה.

אבישי ברוורמן: אני לא אעביר את ההחלטה הזאת היום, בכל מקרה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שבאמת כל הנתונים יועברו.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממרכז המחקר והמידע מיד, באמת לעשות עבודה מיידית עד הישיבה הבאה, שתהיה גם על ה-time sharing וכולי.

אבישי ברוורמן: לגבי הנושא של הרווחיות בענף, הריכוזיות כענף, המשמעויות – קצת לקבל תמונה שמעבר להצהרות, של תחרותיות, לא תחרותיות, כמו שאמרתי.

אבישי ברוורמן: אם בתמונה של הענף הזה יש באמת כל כך הרבה עסקים קטנים ובינוניים, - - - שהטענה הזאת תפגע בהם, ואנחנו הלוא טוענים שהמטרה שלנו היא לחזק עסקים קטנים ובינוניים – גם של שר הכלכלה, גם של שר האוצר.

אבישי ברוורמן: כמובן שאנשים כמו חבר הכנסת איתן כבל וכמוני ממפלגת העבודה שאומרים שהצמיחה כאן לא מחלחלת למטה, והאיילוזיה הזאת שיש צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה היא בעצם רק לקבוצה קטנה.

אבישי ברוורמן: היתר הם בהשלמת הכנסה או לא מקבלים.

אבישי ברוורמן: אז לכן, רפורמה שבאה לעשות אחרי ששנה וחצי עבדו עליה, זה שלא היה דו"ח פשוט כזה שמסתכל על המשמעות לענף של השינוי הזה, מפריע לי.

אבישי ברוורמן: לא רק לפי ההתרשמויות או הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: לכן, הייתי מבקש שגם יעבירו את הנתונים, גם להסתכל, גם לחשוב – אולי יש משהו בדברים האלה, כדי שלא נהיה במצב שאנחנו נקבל פה החלטה, ובאמת תוך שנה-שנתיים באמת תהיה פגיעה מאוד רצינית בעסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: אני בטוח שמר גיא בלנקשטיין ומר חיים פרנקל יסתדרו, כי הם ככה, הם tough guys, והם ימצאו את הדרך לשמור.

אבישי ברוורמן: אבל אני יותר מודאג לגבי מה שאמרה הגברת סמדר אשכנזי, לגבי - - - עסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: ואני אומר את זה טבולה-ראסה, אין לי פה.

אבישי ברוורמן: אני הלוא באמת, אני בא לפה, באתי במטרה להעביר את החוק הזה כמה שיותר מהר כי חשבתי שהוא עובד.

אבישי ברוורמן: יש פה איזה טעם לפגם מסוים שמפריע לי, ואני אשמח שעד הישיבה הבאה גם מרכז המחקר והמידע יעשה את העבודה, גם תעבירו את כל הנתונים.

אבישי ברוורמן: והייתי אפילו מציע לכם קצת אפילו לשבת עם האנשים, אפילו מפאת כבודם, לשבת ולשמוע אותם בצורת העבודה.

אבישי ברוורמן: למה לא?

אבישי ברוורמן: אף אדם לא יצא נפסד שישב עם אדם אחר גם אם לא הסכים לו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתה סיימת?

<אייל אריאל: לא.

<אייל אריאל: סליחה, אני עכשיו ספציפית לגבי נקודות בעייתיות בחקיקה.

<אייל אריאל: אני אגע בכמה נקודות שיכול להיות שהן באמת נובעות מחוסר הבנה של הענף: למשל, הוכנסה כאן החרגה לחוגים.

<אייל אריאל: החרגה לחוגים הוכנסה – אני לא יודע אם איזה לוביסט הכניס את זה או מי הכניס את זה – אבל מי שמכיר את הענף יודע שאחד השחקנים הראשיים בענף, למשל, זה סטודיו C.

<אייל אריאל: ומי שמכיר את הענף יודע שאחד ממקורות ההכנסה המרכזיים - - -

אבישי ברוורמן: רגע, תסלח לי, היא דיברה פה עכשיו, הסבירה את זה.

<אייל אריאל: לא, לא, לא, אני מנסה להסביר את הצד השני.

<אייל אריאל: את התחרות בתוך העניין.

<אייל אריאל: אחת ההכנסות המרכזיות של מועדוני הכושר היא מהסטודיו.

<אייל אריאל: לא רק מחדר הכושר – הסטודיו הוא מקור הכנסה מרכזי.

אבישי ברוורמן: כן, אנחנו יודעים.

<אייל אריאל: כלומר, קיימת פה תחרות.

<אייל אריאל: מי שהכניס את סעיף ההחרגה הזה בעצם מחריג את החוגים.

<אייל אריאל: בעצם גורם לזה ששחקן - - -

<סמדר אשכנזי: לא, לא מחריג חוגים.

<סמדר אשכנזי: כאיילו זה לא מחריג חוגים בכלל.

<סמדר אשכנזי: זה לא - - -.

<סמדר אשכנזי: פה זה לא מחריג.

<סמדר אשכנזי: הוא אומר פה - - -

<אייל אריאל: יכול להיות שלא, אז אני מתנצל בפנייך.

<אייל אריאל: זה מחריג.

<אייל אריאל: אז לא את סטודיו C, מחריג אחרים.

<אייל אריאל: בתוך הענף הזה, התחרות המרכזית שקיימת בתוך הסטודיויים, היא בין חוגים לבין סטודיויים במועדוני כושר.

אבישי ברוורמן: נכון - - -

<אייל אריאל: שוב, מי שיכיר את הענף יבין שבעצם זה שתי שיטות לאותו דבר.

<אייל אריאל: יש כאלה שאומרים לך: אדוני היושב ראש, תגיע ביום שני וביום חמישי – זה השיעור שלך.

<אייל אריאל: ויש כאלה – שזה היום מרבית הענף, אולי – שאומרים לך: אתה יודע מה, אולי לא נוח – בעיקר לנשים, אגב – - - -

<סמדר אשכנזי: אבל זה לא נכון מה שאתה אומר - - -

אבישי ברוורמן: רגע, רגע.

אבישי ברוורמן: זכותו להגיד דברים לא נכונים.

<אייל אריאל: לא את, לא את, לא את.

<אייל אריאל: לא את – סטודיו C.

<אייל אריאל: לא סטודיו C.

<אייל אריאל: מקומות אחרים שעושים התעמלות לנשים, בסדר?

<אייל אריאל: יש כאלה שאומרים: זה המקומות שלך.

<אייל אריאל: ויש כאלה שאומרים: אתם יודעים מה, הכול פתוח.

<אייל אריאל: ביום הזה הילד חולה, את רוצה לבוא מחר?

<אייל אריאל: ביום הזה יש אסיפת הורים, תבואי מחר.

<אייל אריאל: בואי מתי שאת רוצה.

<אייל אריאל: זה כל השוני.

<אייל אריאל: הסעיף הזה יוצר תחרות לא הוגנת בתוך הענף.

<אייל אריאל: הסעיף הזה, אין לו שום מקום להיות כאן.

<אייל אריאל: גם אני העברתי לכם את זה בכתב – הדבר היחיד שאני יכול להבין זה שאומרים: חוגי ילדים במתנ"ס.

<אייל אריאל: אז חוגי ילדים, אז בבקשה – תגדירו שמדובר על חוגי ילדים עד גיל 14.

<אייל אריאל: זה בסדר גמור.

<אייל אריאל: אני יכול להבין את הצורך של המתנ"סים בעניין הזה.

<אייל אריאל: אבל בתוך התחרות של ענף הסטודיויים וההתעמלות לא יכולה להיות החרגה כזאת.

<אייל אריאל: זו החרגה שאין לה שום מקום.

<חנה ויינשטוק-טירי: אני חושבת - - -

<אייל אריאל: נקודה שנייה, נקודה נוספת זה נושא העונתיות, שכבר דיברו מקודם.

<אייל אריאל: אני אומר: העונתיות הזאת קיימת בכול.

<אייל אריאל: היום קאנטרי-קלאב זה מועדון כושר לכל דבר.

<אייל אריאל: זה שיש לו בריכת שחייה זה נחמד, אבל התחרות בין הקאנטרי-קלאב לבין מועדונים היא תחרות שלמה, אבל לא יכולה להיות החרגה בתחום הזה.

<אייל אריאל: זמן של חודש להודעה מראש: עם כל הכבוד, יש חוקים במדינת ישראל.

<אייל אריאל: יש לנו עובדים.

<אייל אריאל: אני לא יכול לצמצם כוח אדם בגלל שעכשיו יש עזיבה כזאת או אחרת ולא לשלם משכורות לעובדים, ולכן לא יכול להיות - - - ההודעה המוקדמת חייבת להיות לפי חוקי העבודה במדינת ישראל.

<אייל אריאל: נקודה - - -

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<אייל אריאל: סליחה, נקודה-נקודה.

<אייל אריאל: אני לא אאריך על אף אחת מהן, אבל היא נקודה חשובה.

<אייל אריאל: למשל: ביטול.

<אייל אריאל: חברות האשראי גובות כאשר אני עושה עסקה.

<אייל אריאל: מי שעשה עסקה שנתית, גבו ממני 2%.

<אייל אריאל: אז אם נבטל – לקחו עוד 2%.

<אייל אריאל: 4% של 3,000 שקל, למשל, זה 120 שקל.

<אייל אריאל: אז מדברים איתי על – פה תיתן לו 30 שקל החזר על החודש, ולקחו את ה-120 שקל שאני לא אשם בהם.

<אייל אריאל: 120 השקל האלה, שילמתי אותם לחברת האשראי.

<אייל אריאל: החוק צריך לכלול 5%, אם אתם רוצים או עד 100 שקלים, נניח, שאני אספוג גם חלק, אבל החוק חייב לתת למועדוני הכושר גם את הדבר הזה של הביטול.

<אייל אריאל: כי זה שאדם ביטל וגרם לי נזק של 120 שקלים, זו לא הבעיה שלי.

<אייל אריאל: והחוק לא מתייחס לזה, והוא צריך גם פה תיקון.

<אייל אריאל: הצעת החוק לגבי ה-20%, 15% או משהו כזה: הנתונים האלה של 15%, 20% - - -

אבישי ברוורמן: 20%, 17% ו-13%.

<אייל אריאל: 20%, 17% וזה.

<אייל אריאל: הנתונים של מה האחוזים, תסלחי לי אבל הנתונים האלה הגיעו ממני.

<אייל אריאל: שאלו אותי.

<אייל אריאל: והתשובה שאני נתתי זה שזה נע בין 20%, שזה הכי מעט ההבדל בין זה; לבין 30%, 35%.

<אייל אריאל: זה הטווח שזה נע.

<אבי אלמוג: עד מאה אחוז בקיץ.

<אייל אריאל: בסדר, עד מאה אחוז אצלם.

<אייל אריאל: אבל אני אומר: במועדוני הכושר.

<אייל אריאל: אני פחות בקיא בבריכות השחייה.

<אייל אריאל: תסלח לי, אני לא בקיא בזה.

<אייל אריאל: זה ההפרשים.

<אייל אריאל: האחוזים שזה משקף פה זה 16%, הם אחוזים נמוכים מדי.

<אייל אריאל: ומי שדואג לצרכן, אני מציע לזכור שמרבית הצרכנים לא מבטלים את המינוי.

<אייל אריאל: 99% או 98% מהצרכנים הם צרכנים שקיימים, ומתאמנים, ורוצים לקבל הנחות.

<אייל אריאל: ואם ההפרש לא יהיה מספיק, זה אומר שהמינוי השנתי יתבטל.

<אייל אריאל: אנחנו ניתן רק מינויים חודשיים, ובמקרה כזה דווקא האנשים המתמידים ייפגעו.

<אייל אריאל: יהיו יותר אנשים שייפגעו מאשר אנשים שיזכו - - -

<אבי אלמוג: מינוי חודשי במחיר גבוה יותר.

<אייל אריאל: בדיוק.

אבישי ברוורמן: זה מה שהסבירה הגברת סמדר אשכנזי, שברגע - - - יצטרכו להעלות את המחירים - - -

<אייל אריאל: לכן, אדוני היושב ראש, את כל מה שאמרתי עכשיו גם העברתי לכם בכתב, לוועדה.

<אייל אריאל: הוועדה אמרה לי שיפיצו את זה לכולם.

<אייל אריאל: אני מקווה שכך עשו.

אבישי ברוורמן: זה יופץ לכל החברים.

<אייל אריאל: אני מקווה מאוד שיתייחס.

<אייל אריאל: ואני עדיין קורא לדיון קצת יותר מעמיק עם המועדונים.

<אייל אריאל: אפשר יהיה להגיע למשהו שהוא באמת סביר.

אבישי ברוורמן: תודה לך על ההערה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: עכשיו, בקצרה, נציגי הצרכנים.

אבישי ברוורמן: יש פה שניים: עורכת-הדין יעל כהן שאואט מהמועצה הישראלית לצרכנות, ועורכת-הדין יפעת רוסו מ"אמון הציבור", ואחרי זה חבר הכנסת איתן כבל.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: עורכת-הדין יעל כהן שאואט, בבקשה.

<יעל כהן שאואט: תודה, אדוני.

<יעל כהן שאואט: אני אתחיל דווקא מהנקודה מי מבטל וכמה אנשים באמת מבטלים.

<יעל כהן שאואט: שמענו עד עכשיו את הפחד בעצם מכל העסקים הנכבדים שיושבים פה; ופה אולי כדאי להציף את הנקודה שאנחנו בעד עסקים בריאים, בעד מחירים נמוכים, ביד דילים טובים, ואנחנו רוצים שכל העסקים ימשיכו לשרת אותנו, לתת לנו שירות מעולה.

<יעל כהן שאואט: ועם כל זאת, אני לא חושבת שהחוק הזה בא באמת לפגוע בעסקים.

<יעל כהן שאואט: זאת לא המטרה.

<יעל כהן שאואט: המטרה היא אחת ויחידה: לשים סוף לתנאים המקפחים שקיימים ברוב החוזים האלה של מכוני כושר ומועדונים.

<יעל כהן שאואט: שלא מאפשרים בשום מקרה לבטל עסקה גם כאשר יש מצב של סיכול, ומצב של סיכול זה יכול להיות מצב בריאותי לא תקין, זה יכול להיות פיטורים, מצב כלכלי קשה, עוברים דירה למקום רחוק, וכל המצבים האלה.

<יעל כהן שאואט: הצעת החוק הזו נולדה בגלל כשל שוק ענק בתחום מכוני הכושר - - -.

<יעל כהן שאואט: בישיבה הקודמת אמרתי שבשנת 2012 קיבלנו למעלה מ-600 תלונות – זו כמות אדירה – בנושא סירוב ביטול עסקה עם מכון כושר.

<אבי אלמוג: מתוך כמה מתאמנים?

<אבי אלמוג: מתוך כמה מינויים?

<גיא בלנקשטיין: זה מתוך 600 אלף על פי BDI לשנת 2012.

<גיא בלנקשטיין: זה פרומיל.

<יעל כהן שאואט: זה בסדר גמור.

<יעל כהן שאואט: אז החוק יביא - - -

אבישי ברוורמן: רק רגע.

אבישי ברוורמן: סליחה, חבר'ה, תנו לה לדבר.

אבישי ברוורמן: אנחנו - - -.

אבישי ברוורמן: אני אתייחס גם למה שאמרת.

איתן כבל: תראו, החוק נמצא בגוף התשובה שלך: - -

<יעל כהן שאואט: בדיוק.

איתן כבל: - - 600 מתוך 600 אלף, ואנחנו יושבים על זה שעות?

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: בדיוק.

<גיא בלנקשטיין: לכן, החוק מיותר.

<יעל כהן שאואט: אתה מאשר את מה שאני אומרת.

<יעל כהן שאואט: אני אומרת שהחוק בא לטפל בשוליים של השוליים, במקרים הקשים של אנשים שבאמת נמצאים במצוקה.

<יעל כהן שאואט: אין מה לעשות, יש גם מצבים כאלה.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא כזאת.

אבישי ברוורמן: הלוא כולנו פה ברוח שאת אומרת, אבל מכיוון שאני גם מכיר אותך, וחשוב לך באמת גם התחרות והעסקים הקטנים והבינוניים, השאלה היא האם בניסוח הזה, כמו שהוא בא לידי ביטוי בהצעת החוק הזאת, לא ייגרם נזק?

אבישי ברוורמן: כי בעצם, כשאת מדברת על אותם מקרים חריגים שכבר הם ציינו: סיפור גיאוגרפי, רפואי, שיש כאלה שמנצלים את זה לרעה, איך נותנים ביטוי לרוח שלך, שבעצם אפילו חלק מהאנשים אמרו כאן אבל לא עושים את זה בצורה גורפת שיכולה ליצור מערכת תמריצים, שבהם אנשים מבטלים כדי שזה נוח להם באיזושהי צורה, וגורמים לחלק גדול מהעסקים הקטנים ליפול?

אבישי ברוורמן: זאת השאלה המרכזית.

אבישי ברוורמן: האם יש ניסוח של מערכת התמריצים הזאת שהוא קצת יותר גמיש כדי למנוע לפחות את מה שנראה כאן כפגיעה בעסקים קטנים.

<אייל אריאל: אם אדם חולה או שעבר דירה, יבוטל מיידית ללא קנס.

אבישי ברוורמן: סליחה, רגע.

<יעל כהן שאואט: אף צרכן, מהניסיון שלנו מהתלונות, אף אחד לא עושה עסקה ומתחייב בסוג של התחייבות לתקופה של שנה כשיש לו כוונה לצאת מתישהו ולא ללכת עד הסוף.

אבישי ברוורמן: אז עכשיו, אם ישנו את מערכת התמריצים; אגב, יש פה הלוא סיכון מוסרי – moral hazard.

אבישי ברוורמן: ברגע שאתה משנה את מערכת התמריצים אנשים מגיבים, כי הם רואים שיש להם פה אפשרות להתנהל בצורה אחרת.

<אבי אלמוג: לתמרן.

אבישי ברוורמן: וזאת השאלה המרכזית.

אבישי ברוורמן: כי במצב הקיים, כמו שאמרת, 600 תלונות זה לא כל כך הרבה, ואפשר לפתור אותן – אמר את זה, רמז, חבר הכנסת איתן כבל.

אבישי ברוורמן: אבל אם את משנה את מערכת התמריצים – אני רק שואל את זה – ונותנת לאנשים תמריצים פתאום להתנהל בצורה אחרת, שהם אומרים: יאללה, אז אני פה יוצא לחופש, ופה שם, ואני מבטל, ואני אעשה, את יכולה לגרום נזק לענף שייפגע בעסקים הקטנים ובפריפריה.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה.

אבישי ברוורמן: את מבינה אותי?

<יעל כהן שאואט: כן.

אבישי ברוורמן: ולכן, האם אפשר - - -

<יעל כהן שאואט: אתה שואל אותי פה אם פעם, אם עד עכשיו הרצון לסיים עסקה היה נובע רק ממצב בעייתי או מצב נקודתי, היום אתה שואל: האם הצרכן לא ינצל את החוק לרעה, ובעצם יתחייב בעסקה במחיר מסוים בידיעה שירצה.

<יעל כהן שאואט: הוא ירצה וינצל את החוק.

אבישי ברוורמן: השאלה אם אפשר - - - פתרון יותר טוב?

אבישי ברוורמן: אבל הבנתי את עמדתך.

<יעל כהן שאואט: אני לא חושבת שזה המקרה.

<יעל כהן שאואט: אין שום סיבה לא לנצל את המינוי במחיר אטרקטיבי אם באמת הוא רוצה את השירות הזה ומעוניין בו.

<יעל כהן שאואט: וכמו שאמרתי, בתלונות אנשים פשוט רוצים לצאת כי יש להם קושי מסוים.

אבישי ברוורמן: - - -

<יעל כהן שאואט: ושוב, אני רוצה להגיד פה: יש איזון מאוד-מאוד חשוב וחייבים למצוא את האיזון הזה, ואם לא נמצא את האיזון הזה בחוק אנחנו נמצא את זה בבית הדין לחוזים אחידים.

<יעל כהן שאואט: אדוני, בית הדין לחוזים אחידים יכול לבטל את התנאים המקפחים האלה.

<יעל כהן שאואט: ורטרואקטיבית, דרך אגב.

<יעל כהן שאואט: רטרואקטיבית.

<יעל כהן שאואט: זאת אומרת שמה שעושה פה המחוקק, הוא עושה את מה שגם בית המשפט יכול לעשות, ורשאי לעשות, ומוסמך לעשות.

<יעל כהן שאואט: הוא יכול לבטל את הקיפוח שבחוזים האלה, שבכבילה.

<יעל כהן שאואט: הכבילה היא דבר מקפח.

<יעל כהן שאואט: בית הדין לחוזים אחידים אמר את זה פעם אחת בצורה מאוד ברורה, גם בחוזה שבו ההתחייבות היא רק לשנה.

<יעל כהן שאואט: ולמשל, הקיפוח יכול להיות קיים בשל גובה דמי הביטול.

<יעל כהן שאואט: אם אנחנו מבקשים ממני לשלם מאה אחוז מהתמורה בגלל שאני רוצה לצאת מהעסקה, זה סוג של קיפוח.

<יעל כהן שאואט: זה כל מה שאנחנו רוצים לעשות פה – איזון.

אבישי ברוורמן: אבל את זה כבר הסברנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו שואלים על התמריץ לבטל.

<אייל אריאל: אבל הייתה לנו הצעה.

<יעל כהן שאואט: אז אדוני, אני לא שמעתי, לא שמעתי מכל בתי העסק ומהגדולים שיש פה שעשו סקר בין הלקוחות שלהם; לא שמעתי שבעקבות תקנות ביטול עסקה היה גל של ביטולים בתוך התקופה של ה-14 יום; לא שמעתי שההתנהלות של הצרכנים, של הלקוחות שלהם, השתנתה בעקבות התיקונים האלה, המהפכניים, דרך אגב, שלא קיימים בעולם.

<יעל כהן שאואט: ולכן אני מתקשה להאמין - - -

אבישי ברוורמן: שהדבר הזה יגרום לאותם - -

<יעל כהן שאואט: כן, אני מתקשה מאוד.

<יעל כהן שאואט: עכשיו, עוד הערה, אדוני - - -

אבישי ברוורמן: - - – אני מצטט את הגברת סמדר אשכנזי, כי היא עשתה את הכותרת – לאלפי אנשים מפוטרים בפריפריה, ואלפי נשים בהיריון שלא תוכלנה להתעמל בדבקות.

אבישי ברוורמן: כן.

<יעל כהן שאואט: עוד דבר.

<יעל כהן שאואט: הערה לניסוח, אם הגענו לזה כבר: דמי הביטול, התוספת קובעת שהעוסק רשאי לגבות דמי ביטול.

<יעל כהן שאואט: אני רוצה להתנות את זה בחיוב בזה שהעוסק קיים את החובה שלו למסור טופס בכתב או מסמך בכתב לצרכן.

<יעל כהן שאואט: משום שפה יש לנו, לכאורה, איזה סוג של אישור לגבות דמי ביטול בכל מקרה, וזה לא נכון.

<יעל כהן שאואט: זה לא נכון.

<יעל כהן שאואט: אנחנו צריכים - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מעורכת-הדין יפעת רוסו מ"אמון הציבור".

<יפעת רוסו: שלום.

אבישי ברוורמן: הגנת הצרכן, אהוד פלג – אין פה אף נציג?

<לאה ורון: - - -

<יעל כהן שאואט: זה אנחנו.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אוקיי.

אבישי ברוורמן: כן, אבל - - -

<לאה ורון: המועצה לצרכנות - - -

אבישי ברוורמן: הגברת יעל כהן שאואט אני יודע, אבל חשבתי שגם מר אהוד פלג יבוא.

<לאה ורון: - - -

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורכת-הדין יפעת רוסו.

אבישי ברוורמן: אחרי זה חבר הכנסת איתן כבל.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה לדבר לפני עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי או אחריה, חבר הכנסת איתן כבל?

איתן כבל: איך שאתם רוצים.

אבישי ברוורמן: לא חשוב.

אבישי ברוורמן: אז אני אתן לעורכת-הדין - - -, לחבר הכנסת איתן כבל, אני אסכם, ואנחנו נסגור את הישיבה.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

<יפעת רוסו: אוקיי.

<יפעת רוסו: אז, קודם כל, אני רוצה להגיד שלטעמנו מדובר בהסדר נחוץ, ולהבנתנו גם מידתי והוגן.

<יפעת רוסו: אני לא אחזור כאן על דברים שאמרו.

<יפעת רוסו: לגבי השאלה ששאלת - - -

אבישי ברוורמן: של מערכת התמריצים שתפגע – מה שאמרנו – במיוחד בעסקים קטנים.

אבישי ברוורמן: כי אלה יסתדרו, בפריפריה, עקב הביטולים וכל הדברים האלה.

<יפעת רוסו: השאלה היא כזאת: האם עסק שהקיום שלו מותנה בזה שהוא - - -

<אתי בנדלר: לא, לא, לא, היא תומכת בעמדת המועצה לצרכנות, לא בעמדת העסקים, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני הבנתי.

אבישי ברוורמן: זה מה שאני אומר.

<אתי בנדלר: אז אני לא ידעתי ממה שאתה אומר.

אבישי ברוורמן: אז אני שאלתי אותה: איך היא מגיבה לטענה שנאמרה על ידי העסקים שהדבר הזה עלול לפגוע בפריפריה.

<אתי בנדלר: לפגוע בהם.

<אתי בנדלר: אז היא עדיין לא אמרה.

<יפעת רוסו: שוב, תשובה בשאלה: האם עסק שהקיום שלו מותנה בזה שהוא לא נותן לצרכנים לבטל טרם הזמן את המינוי, ישרוד.

<יפעת רוסו: כי ממילא, ואולי, זאת אומרת, אולי ייקח לו יותר זמן לא לשרוד, אבל ממילא הם לא יחדשו אותו.

<יפעת רוסו: אתה מבין?

<יפעת רוסו: אז בטווח הרחוק אני לא בטוחה שהסדר כזה הוא אכן משתלם.

<חיים פרנקל: זה לא נכון.

<חיים פרנקל: לקוח - - -

אבישי ברוורמן: אדוני, דיברתם את שלכם.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, אני אינטליגנטי.

<יפעת רוסו: זאת אומרת, זו שאלה שאני מעלה כאן - - -

אבישי ברוורמן: לא, הבעיה האמיתית שיש בעיה לגבי שינוי הרגלי התנהגות עקב שינוי תמחור.

אבישי ברוורמן: בני האדם מגיבים כשיש להם אופציות.

אבישי ברוורמן: זו הטענה היחידה שישנה כאן, שהאופציה הזאת יכולה לגרום להתנהגות שהמשמעות שלה הפסדים, במיוחד לעסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה היחידה.

<יפעת רוסו: אני אומרת שצרכן לא מרוצה מלכתחילה לא יחדש את המינוי, וזו לא התנהגות - - -

אבישי ברוורמן: לא, לא, לא, צרכן משנה התנהגות.

אבישי ברוורמן: לפחות, אנחנו מניחים שמחיר משנה התנהגות.

אבישי ברוורמן: ופה, הדבר שנכלל פה, כולל זכות ביטול, זה דה-פקטו בעצם סוג של מחיר.

<קריאה: בהחלט.

<יפעת רוסו: הערה נוספת, ורק דגש על משהו שלא דיברנו:

<יפעת רוסו: גילוי נאות ומלא במעמד הרישום.

<יפעת רוסו: אני חושבת שזו בעיה שנייה בחשיבותה ומאוד נלווית לזכות הביטול.

<יפעת רוסו: זה מופיע כאן בהסדר.

<יפעת רוסו: אני יכולה להעיר על זה בזמן שנדבר על זה בהסדר.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך בזמן - - - עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, חבר הכנסת איתן כבל, ואני מסכם.

<חנה ויינשטוק-טירי: לגבי הגילוי הנאות, אני רק אציין שהגילוי הנאות נובע לא מהסעיף הספציפי הזה, אלא מסעיף 13(ד) שמדבר על גילוי פרטים בעסקה מתמשכת.

<חנה ויינשטוק-טירי: ולכן גם החובה לגלות את תנאי הביטול של העסקה ואת התשלומים שיחולו לאחר מכן, זה כבר קבוע היום בחוק, וגם יש חובה למסור מסמך.

<חנה ויינשטוק-טירי: אז זה בקשר להערה של ארגוני הצרכנים, וזה בסדר גמור.

<חנה ויינשטוק-טירי: זה קיים.

<חנה ויינשטוק-טירי: אתם צודקים, וזה בסדר.

<חנה ויינשטוק-טירי: עכשיו, לגבי הנושא של התמריצים: כשאנחנו התקנו את תקנות ביטול עסקה גם אמרנו שיהיה פרץ של ביטולים וכולי, ואז אמרנו: מה שיעשה אולי את האיזון זה דמי הביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: דמי הביטול אמורים לעשות את האיזון.

<חנה ויינשטוק-טירי: ובתקנות ביטול עסקה קבענו 5% או 100 שקלים, לפי הנמוך.

<חנה ויינשטוק-טירי: פה הלכנו צעד אחד לקראת.

<חנה ויינשטוק-טירי: 5% או 100 שקלים, לפי הנמוך, זה נמוך יותר, לדעתי, מדמי הביטול שאנחנו קבענו.

אבישי ברוורמן: נכון.

<חנה ויינשטוק-טירי: ובסופו של דבר, אני חושבת שהאיזון הוא בדמי הביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: כי זכות ביטול אני חושבת שמבינים שצריכה להיות.

<חנה ויינשטוק-טירי: וכמו שאתה הבנת את זה כבר בתחילת הדיון, בסופו של דבר מה שקובע זה דמי הביטול.

<חנה ויינשטוק-טירי: אנחנו חושבים שההצעה שאנחנו הגשנו היא הצעה מאוזנת.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת איתן כבל ואני מסכם.

<אתי בנדלר: ואני אדבר בישיבה הבאה, אני מניחה.

אבישי ברוורמן: את רוצה לדבר עכשיו?

<אתי בנדלר: לא משנה, אני מוכנה להתאפק.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, חברים, אני, לפי הדברים, כבר מוטטתי את המשק כמה וכמה פעמים עם החוקים שלי.

איתן כבל: כי מספר ההתמוטטויות שאני שמעתי כאן במשק מהחוקים שלי, חוקים לאין שיעור יותר גדולים, מר אייל אריאל – חברי, באמת חברי – מהחוק הזה.

<אייל אריאל: כמה עסקים הקמת, חבר הכנסת איתן כבל?

איתן כבל: מה?

<אייל אריאל: כמה עסקים הקמת זו גם שאלה.

איתן כבל: נו, בסדר.

איתן כבל: קודם כל, זה לא הוגן.

איתן כבל: מר אייל אריאל, גם בחברות זה לא הוגן.

איתן כבל: כל אחד בוחר לו את המקצוע.

איתן כבל: בשביל זה אתה כאן כדי - - -

<אייל אריאל: אני מתנצל - - -.

<אייל אריאל: אתה יודע שאני אוהב אותך, ואני מתנצל על ההערה.

<אייל אריאל: זו הייתה - - - הייתה בדיחה.

איתן כבל: זה לא לעניין.

איתן כבל: אני מכיר את זה, אוקיי?

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: אתה גם מתפרנס מאנשים כמוני.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מה אני מנסה להגיד בשורה התחתונה?

איתן כבל: יש כאן הרבה מילים על עניין כל כך ברור.

איתן כבל: זאת אומרת, בסוף-בסוף אתה סיכמת את הסיפור של ה-600 אלף מול ה-600.

איתן כבל: הרי על מה אנחנו מדברים?

איתן כבל: מה הפופוליזם הזה?

איתן כבל: מישהו פה רוצה לפגוע בעסקים קטנים?

איתן כבל: הרי אתה חבר שלי, אני רוצה לפגוע בך?

איתן כבל: אני רוצה לפגוע באחרים?

איתן כבל: ובסופו של עניין מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אני, כשהנחתי את החוק הזה כמו חוקים אחרים, נושא הצרכנות, בכל הכבוד, כי אתה, יש לך מכון כושר, אבל אתה גם משתמש בחוק שהעברנו קודם של החזר מוצרים.

איתן כבל: בסוף-בסוף כולנו פה בתוך איזו מעגליות ומחזוריות.

איתן כבל: אז אתה יודע להילחם עבור העסק שלך, וזה לגיטימי.

איתן כבל: ואתה נהנה מחוקים אחרים שאנחנו מעבירים בעניין אחר.

איתן כבל: עכשיו, מה בעצם אני רוצה לומר?

איתן כבל: כל העניין הוא יצירת איזון.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: יצירת איזון של זה נהנה וזה לא חסר.

איתן כבל: בסוף-בסוף, אם כל אחד יספר לי את הצרות שלו, אני אומר: לא אספר לך את הצרות שלי.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: בסדר, הבנו.

איתן כבל: אבל בשורה התחתונה אני אומר את זה לכם כך: לא מתקבל על הדעת, לא עליי, כמו שעליך לא מתקבל על הדעת שאתה הולך לבנק והבנק לא נותן לך אופציות.

איתן כבל: כמו שאתה הולך לקנות ממקום אחר מוצר ואתה לא מקבל מהעסק האחר את האופציה.

איתן כבל: תזכור, גם אתה צרכן.

איתן כבל: כולנו נותני שירותים, וכולנו צרכנים.

איתן כבל: דהיינו, אם אני עושה את זה, בשורה התחתונה, כי כבר שתקתי, כי כבר אמרתי לעצמי: ואללה, כמה כבר שמעתי את זה.

איתן כבל: ועוד פעם, איך קוראים לזה, ועוד פעם החוגים, ולא חוגים, וכן חוגים.

איתן כבל: וכל מה שביקשנו – לייצר מדרג.

איתן כבל: סוג של מדרג.

איתן כבל: שבן אדם כשהוא נכנס לעסק, הוא נכנס אליו בעיניים פתוחות, בלי גזל.

איתן כבל: בלי לייצר את אותם אלמנטים.

איתן כבל: ודיברנו על זה, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי וכולנו פה.

איתן כבל: מה שאני בעצם מנסה לומר כאן; יש לי, אדוני היושב ראש, הצעה, וכבר היועצת המשפטית של הוועדה הציעה אותה כבר לפני הרבה-הרבה זמן, גם לי.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: זה לא כי אנחנו, אדוני היושב-ראש, כל כך – איך אומרים – שטחיים בעבודתנו.

איתן כבל: בסופו של עניין, אני כבר אמרתי את זה גם בפעם הקודמת, גם לחברים היקרים: מרכז המחקר והמידע – יש להם את איש המקצוע.

איתן כבל: נשב.

איתן כבל: הם מביאים את ההצעה שלהם.

איתן כבל: אנחנו מביאים את ההצעה.

איתן כבל: בסוף זה נקודת איזון.

אבישי ברוורמן: נכון.

אבישי ברוורמן: על זה דיברנו.

איתן כבל: בסוף כאן זו ממש נקודת איזון.

איתן כבל: זה לא עכשיו 600 אלף, ומה נעשה, ויתמוטטו, וכולם יסגרו, ו-6,000 נשים תלכנה ולא תהיה עבודה.

איתן כבל: חבר'ה, נו, בסוף.

<גיא בלנקשטיין: - - -

<חיים פרנקל: זה לא מה שאנחנו רוצים.

<אייל אריאל: אבל זה כל - - -

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר; האמת, אפילו לא התעמקתי בהצעה שהציעה עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: כי אני עוד לא יודע.

איתן כבל: יש גם דמי רישום ודמי זה.

איתן כבל: ובסוף, כשאתה הולך ובודק את הדברים האלה, ואתה מייצר איזה סוג של מכלול שלם.

איתן כבל: אז מה, 600 אלף, 600 בשנה, בטח זה לא רק ממקום אחד – ה-600 האלה בשנה.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: בסוף זה - - -

<חיים פרנקל: בקריית אתא אין אפילו אחד, דרך אגב.

איתן כבל: מה?

<חיים פרנקל: בקריית אתא אין היום אחד.

<אבי אלמוג: לא, זה 600 תלונות.

איתן כבל: 600 תלונות.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: לכן, מה שאני מבקש, אדוני – משפט אחרון, אדוני היושב ראש – אין לי בעיה, גם כן, לשבת בצוות כזה.

איתן כבל: לשבת איזה שעה-שעתיים-שלוש, כסוג.

איתן כבל: לא אגיד ועדת משנה, אבל - - - שיושבים, יחד עם מרכז המחקר והמידע.

איתן כבל: מה שבדיוק הצעת לי את זה, את זוכרת, עוד בפעם הקודמת.

איתן כבל: ולהביא הצעה.

איתן כבל: שתי הצעות אפילו, חלופות לוועדה.

איתן כבל: אני, בכל מקרה, אל תתבלבלו: ביטול עסקה קצובה יהיה.

איתן כבל: אפשר לדבר על זה.

איתן כבל: שאף אחד לא יטעה.

איתן כבל: תודה.

<אייל אריאל: זה כבר קיים.

<אייל אריאל: אני לא מכיר מועדון - - -

אבישי ברוורמן: סליחה.

איתן כבל: אני מודה לאדוני.

אבישי ברוורמן: אני מסכם: אז כמו שאני אמרתי, חבר הכנסת איתן כבל הגדיר את זה נכון.

אבישי ברוורמן: והנקודה שאנחנו מדברים פה על התמריץ המאוזן.

אבישי ברוורמן: וזו הייתה כל השיחה שלי, גם ככלכלן: האם התמריץ של עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי – אני קורא, אליבא ממשלת ישראל – הוא התמריץ האופטימלי או שאפשר להוציא עליו תיקון מסוים.

אבישי ברוורמן: ולכן חבר הכנסת איתן כבל, אנחנו אפילו, במקרה הזה, נשחרר אותך לרוץ לראשות ההסתדרות.

אבישי ברוורמן: אנחנו נסדר את הדבר הזה פה, בינינו.

אבישי ברוורמן: אבל יש לי בקשה, שגם מרכז המחקר והמידע, ואני אקרא את זה: בקשתי ואנחנו ביקשנו שמרכז המחקר והמידע של הכנסת יערוך בדיקה בעניינם של מכוני הכושר, שירותי הספורט, מועדוני הספורט, בריכות וחוגים, לגבי הרווחיות בענף, הריכוזיות שלו, והמשמעות לענף – מה מוצע בהצעת החוק.

אבישי ברוורמן: אני מודיע שאנחנו לא נקדם את הנושא עד שלא נבחן את ההשלכות המשמעותיות.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את זה במהירות, כי הנושא פה הוא להגיע לפשרה.

אבישי ברוורמן: ואנחנו גם נעזור לכם במה שצריך.

אבישי ברוורמן: שבו ביחד.

<אתי בנדלר: לאו דווקא לפשרה – לנוסחה האופטימלית.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לגמרי.

אבישי ברוורמן: אופטימלית אין.

אבישי ברוורמן: אופטימלית במקרה הזה יהיה הפשרה.

איתן כבל: הכי קרוב.

אבישי ברוורמן: כי אלה קצת יצאו מפסידים, אלה זה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה למצוא פה איזו דרך.

איתן כבל: איזון.

איתן כבל: כן.

אבישי ברוורמן: והבקשה שלי, עורכת-הדין חנה ויינשטוק-טירי, ועם כל הצוות שלך: קחי את האנשים היקרים האלה, שבו קצת איתם.

אבישי ברוורמן: אני אומר, גם בלי מתווכים.

אבישי ברוורמן: תסתדרו.

אבישי ברוורמן: יש לכם בעיה?

אבישי ברוורמן: בואו אליי למשרד.

אבישי ברוורמן: ובא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: בישיבה הבאה אנחנו גם נעביר את הקריאות כשנגיע לתמריץ המתאים, ונתקדם לנושא שכולכם מרותקים אליו, כולל עורכת-הדין שוש רבינוביץ', לגבי יחידות הנופש.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.