ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 96, 2013-11-18 09:45

חיים כץ: אוקיי, בוקר טוב, ואנחנו פותחים שבוע חדש, ט"ו בכסלו, ה-18 לנובמבר 2013.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם) של – אני לא יודע מאיפה להתחיל – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וכל חברי הכנסת, להוציא חבר הכנסת חיים כץ.

עדי קול: לא, גם אני לא.

פנינה תמנו: חבר הכנסת חיים כץ, איך לא חתמת?

פנינה תמנו: זו תקלה.

חיים כץ: אני לא חותם.

חיים כץ: אני חושב שאם את מציעה הצעת חוק את צריכה לקחת מקסימום עוד אחד ולא לעשות מזה "שכונה".

חיים כץ: זה שלך.

חיים כץ: זה שלך.

חיים כץ: וזה שאת מצרפת אותם, אם הממשלה אישרה, בדרך כלל גם החוקים עוברים.

חיים כץ: אז את לא צריכה גם חתימות – את יודעת – של קואליציה, שיחתמו לך ואחר כך יגידו: אם זה לא עובר אז זה לא עולה.

חיים כץ: קחי, זה שלך; מה, זה שלך.

חיים כץ: תדאגי לשלך, ואת לא צריכה הרבה שכנים.

חיים כץ: קחי לך אחד או שניים.

חיים כץ: אז אלה שנמצאים פה, חוץ ממך, אני לא רואה אותם משותפים להצעת החוק.

חיים כץ: אי לכך, אני מבקש ממך להציג את הצעת החוק.

חיים כץ: נשמע אם יש למישהו משהו להעיר.

חיים כץ: אנחנו דנים בה היום בהכנה לקריאה הראשונה.

פנינה תמנו: טוב, אז בעצם הצעת החוק, אני חושבת ככה, אם אני אתן לכם רקע, נובעת מעצם העובדה שלי, מהיכרות עם הרבה מאוד משפחות שפנו אליי, שהם היו במהלך או לאחר הוצאת ילדים מהבית.

פנינה תמנו: כאשר אחד הצרכים או הלקונות שעלו משיחות עם אותם אנשים זה שפעמים רבות הם מצאו את עצמם בתוך תהליך מבלי להבין את השפה.

פנינה תמנו: והתחושה של להיות סוג של מנותק מהחברה או מאוים על ידי רשות כזאת או אחרת, רק בשל תהום מאוד גדולה שפעורה; תהום, הבעיה השפתית.

פנינה תמנו: נדמה לי שבמדינה שקולטת עלייה, במדינה שמבוססת על קיבוץ גלויות, נראה לי שזה אמור להיות אבן יסוד שלנו כחברה, לדעת להנגיש את השפה ולהעניק את הזכויות הבסיסיות.

פנינה תמנו: פעמים רבות מגיעים עובדים סוציאליים ופקידי סעד לבתים של עולים חדשים, בין אם מחבר העמים, בין אם אתיופים, בין אם אפילו מהמגזר הערבי.

פנינה תמנו: כאשר נכנסת עובדת או עובד של רשות הרווחה לבית מבלי יכולת לתקשר, ובלי יכולת גם להבין את הצד השני, אני חושבת שזה דבר שאין ספק שצריך לפתור אותו.

פנינה תמנו: יתירה מכך, כאשר מדובר בילדים, שזה ציפור נפשו של כל אחד ואחת בכל חברה מבחינה אוניברסלית, אז הרי ברור שמדובר בדיני נפשות.

פנינה תמנו: וככל שאנחנו נהדק את החגורה של מתן הזכויות הבסיסיות בכך שהחוק יהיה שווה בפני כולם.

פנינה תמנו: עכשיו, ברגע שאין את השפה, החוק אינו שווה.

פנינה תמנו: ברגע שאדם אינו מבין את הזכויות שמגיעות לו, אז החוק אינו שווה.

פנינה תמנו: ולפעמים אנחנו מוצאים את אותן משפחות מגיעות לבית המשפט מבלי יכולת אפילו להציג ייצוג, כאשר התהליכים כבר בשלבים מאוד מתקדמים, ולפעמים גם המאזן הוא כבר ממש נגדם.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד משהו?

חיים כץ: כן, גברתי, לפרוטוקול שם ותפקיד.

<אודיה איפרגן: עורכת הדין אודיה איפרגן ממשרד הרווחה.

<אודיה איפרגן: ראשית, אני רוצה לציין שהמצב היום בפועל הוא שפקידי הסעד, עובדים סוציאליים – לפי חוק הנוער מגיעים למשפחות עם מישהו שיוכל להעביר את השפה.

<אודיה איפרגן: זה בלתי אפשרי אם יגיעו בלי מישהו שמסוגל לתרגם.

<אודיה איפרגן: זה הדבר הראשון שיתקיפו ויטענו בבית המשפט.

<אודיה איפרגן: זה דבר שהוא בלתי אפשרי אם אין מישהו שיתווך.

<אודיה איפרגן: אני רוצה לציין שהיום יש השתדלות שהעובדים הסוציאליים עצמם שמטפלים במשפחות, בוודאי אם זה במגזר הערבי, במגזר הרוסי במידה מסוימת, יהיו דוברי השפה בעצמם.

חיים כץ: מה את רוצה לרמוז, שהחוק מיותר?

<אודיה איפרגן: לא.

<אודיה איפרגן: אני רוצה לומר שהחוק בעצם בא לחזק את המצב שקיים היום בפועל, ואנחנו לכן גם לא התנגדנו לו.

חיים כץ: אז אתם תומכים.

<אודיה איפרגן: אנחנו תומכים.

חיים כץ: אנחנו מודים לכם.

<אודיה איפרגן: כפי שדובר בוועדת השרים, יש לזה השלכה תקציבית ונוסח שצריך לתאם.

חיים כץ: עוד מישהו רוצה להגיד משהו?

<יצחק קדמן: גם הערות ספציפיות?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: באופן כללי – תיכף נקרא וניגע - - -

<יצחק קדמן: אז הערה באופן כללי.

<יצחק קדמן: אחר כך יהיו לנו - - -

חיים כץ: מי אדוני, לפרוטוקול.

<יצחק קדמן: יצחק קדמן, המועצה לשלום הילד.

<יצחק קדמן: רק הערה כללית: הרבה פעמים המכשול איננו רק מכשול שפה אלא מכשול תרבות, שהוא הרבה יותר עמוק.

<יצחק קדמן: ולכן ההעדפה – אם היו שואלים אותי – הייתה צריכה להיות לא למתורגמנים, שיכולים להיות אנשים טכניים, אלא לדאוג לכך שבכל מערכת, בין אם זו מערכת החינוך ובוודאי במערכת הרווחה, יהיו אנשי מקצוע שמייצגים מגוון של עדות, ומוצאים וקבוצות אוכלוסייה.

<יצחק קדמן: מפני שהשאלה איננה רק להבין את המילה הזאת בעברית או מילה אחרת - - -

פנינה תמנו: אבל זה הבסיס.

פנינה תמנו: זה הבסיס של הבסיס.

<יצחק קדמן: כן, אם זה הבסיס.

<יצחק קדמן: אני לא בא לדבר נגד החוק, אני אומר שיש דברים הרבה יותר עמוקים שאנחנו צריכים לשנות.

<יצחק קדמן: נכון אמרו שבמגזר הערבי, ברוב המקרים, יש כבר עובדים שבאים מתוך המגזר עצמו.

<יצחק קדמן: אני רוצה לראות יותר עובדים סוציאליים וקציני ביקור סדיר שהם בני העדה האתיופית או שעלו מברית המועצות לשעבר או שהם באים מהעולם החרדי או שהם באים מכל קבוצות האוכלוסייה.

<יצחק קדמן: יש בישראל ילדים מ-82 מדינות.

<יצחק קדמן: ולכן, באיזשהו מקום אני בהחלט מבין ותומך בהצעה שלך.

<יצחק קדמן: אני רק אומר שהיא לא מספיקה, כי היא נוגעת בצדדים חשובים, טכניים, של תרגום מילה או שפה או משפט, והיא לא נוגעת בעניין הרבה יותר עמוק, שהוא בעיניי הרבה יותר חשוב – לא כשמוציאים ילד מהבית, הרבה לפני: איך מונעים בכלל להגיע למצב הזה.

<יצחק קדמן: צריך להבין עם מי אתה מדבר, מאיפה האוכלוסייה הזאת באה.

<יצחק קדמן: מה המשמעות בשבילה להתנהגות הורית, כזו או אחרת.

<יצחק קדמן: לכן, הייתי זורק לך פיתיון להרחיב את הצעת החוק, ולדאוג לכך שיהיו יותר אנשי מקצוע שמבינים את התרבות, שבאים מאותה תרבות.

<יצחק קדמן: זה יכול לעזור הרבה יותר מאשר להסתפק רק - - -

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו?

חיים כץ: כן, בבקשה, גברתי.

חיים כץ: את ראשונה, כן, ואחר כך הוא.

חיים כץ: אבל נעשה את זה בקצרה אם אנחנו רוצים לגעת היום בחוק.

<זיוה מקונן-דגו: כמובן.

<זיוה מקונן-דגו: זיוה מקונן-דגו, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מאוד מברכים את הצעת החוק הזאת, כי ההנגשה השפתית, כמו שנאמר, היא דבר מאוד-מאוד בסיסי.

<זיוה מקונן-דגו: ואני מסכימה עם דוקטור יצחק קדמן שצריכים להיות אנשי מקצוע.

<זיוה מקונן-דגו: אבל, לצערנו, לא נחכה עוד ארבע שנים או חמש שנים, שיהיו עובדים סוציאליים או פקידי סעד יוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן-דגו: וצריכה להיות הכשרה מקצועית שיכולה - - - ולתת כלים מקצועיים לאנשים האלה שיתווכו בין המשפחות לבין העובדים או התהליך בכלל.

<זיוה מקונן-דגו: ממה שאנחנו יודעים, לצערנו הרב, יש הרבה חוקים שעוברים, והשאלה היא איך אוכפים אותם ואיך עושים את המעקב, שאכן מי שמקבל את השירות הזה, האנשים האלה שהם, אני יכולה מהניסיון שלי, גם בתור עובדת סוציאלית להגיד שהעולים אומרים שהם מרגישים שהם חרשים.

<זיוה מקונן-דגו: באמהרית הם משתמשים: אנחנו - - -.

<זיוה מקונן-דגו: כאילו אנחנו מרגישים שאנחנו חרשים, שאין לנו את היכולת, מצד אחד, להביע את עצמנו, ומצד שני, להבין באמת את כל המשמעויות.

<זיוה מקונן-דגו: והדבר המשמעותי ביותר, אני חושבת, שזה תהליך הליווי.

<זיוה מקונן-דגו: לא רק התרגום, פעם אחת למפגש אחד, תהליך הליווי שצריך להיות בכל התהליך הזה, הן במשרד הבריאות, הן במשרד הרווחה והשירותים החברתיים, והן במשרד החינוך.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: כן, גברתי.

<טלי דג'ין: אני טלי, עורכת דין בעמותת "טבקה".

<טלי דג'ין: לצערי הרב, עמותת "טבקה" מטפלת בעשרות מקרים של ילדים, בתיקים של הוצאת ילדים מהבית לפי חוק הנוער.

<טלי דג'ין: ואני מברכת את חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה על הצעת החוק הזאת, משום שהיא מאוד חשובה.

<טלי דג'ין: אנשים יושבים, הורים יושבים ודנים בגורלם של הילדים שלהם, והם לא מבינים מה הולך שם.

<טלי דג'ין: והמצב שאת מתארת, שהוא קיים בשטח, לצערי הרב אני מטפלת - - -

חיים כץ: תשמעי, בואי דברי על החוק.

<טלי דג'ין: אוקיי.

חיים כץ: ניכנס לחוק, נקדם אותו.

חיים כץ: למה עוד רבע שעה אנחנו איננו פה.

חיים כץ: וחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה רוצה לקדם את החוק, וגם אתם רוצים לקדם.

חיים כץ: אז יש תהליך מסודר שאני רוצה לסיים אותו עד 10:25, למה אנחנו הולכים לדיון אחר.

חיים כץ: וצריך להקריא, ולדון על החוק ולראות.

עדי קול: יאללה, אנחנו אתכם.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: מקבלים את הזה, ואנחנו גם מברכים אותה.

<טלי דג'ין: בסדר.

<טלי דג'ין: אז רק אני אסיים שזה לא בדיוק המצב הקיים, כי אני מטפלת בעשרות תיקים, ועובדים סוציאליים לא הולכים מלווים עם מתורגמן הביתה.

<טלי דג'ין: הולכים, מדברים, ולא מבינים כלום.

חיים כץ: מצוין.

<טלי דג'ין: ואנחנו מדברים על מושגים קשים של אבחונים, שאני בעצמי לא מבינה אותם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ואנחנו נעבור להקראה.

<נעה ברוצקי-לוי: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם), התשע"ג-2013.

<נעה ברוצקי-לוי: הוספת סעיף 12א – 1.

<נעה ברוצקי-לוי: בחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך-1960, אחרי סעיף 12 יבוא: "חובת העברת מידע וקשר לקטין ולאחראי עליו בשפה המובנת להם – 12א.

<נעה ברוצקי-לוי: העברת מידע וקשר בין עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול השגחה) לקטין ולאחראי עליו, לצורך כל עניין לפי חוק זה, לרבות לצורך הכנת תסקיר, ייעשו בשפתם או בשפה שהם מבינים ודוברים אותה, או בתרגום לשפה כאמור, ותוך מתן הזדמנות לכל אחד מהם להשמיע את דבריו בשפה זו, על ידי העובד הסוציאלי או מי מטעמו או על ידי אדם אחר מטעם המשפחה הדובר שפה זו.

<נעה ברוצקי-לוי: אין בהוראת סעיף זה כדי לעכב ביצוע אמצעי חירום לפי סעיף 11, אם בעת נקיטתם לא היה זמין עובד סוציאלי, מתורגמן או אדם דובר השפה כאמור, ובלבד שבסמוך לאחר נקיטת אמצעי החירום תימסר לאחראי על הקטין הודעה בדבר נקיטת אמצעי החירום בשפה המובנת לו".

<נעה ברוצקי-לוי: תיקון סעיף 23 – 2.

<נעה ברוצקי-לוי: בסעיף 23 לחוק העיקרי אחרי "עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה)" יבוא "או אדם המסייע בידו לעניין תרגום".

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה להתעכב עכשיו, אבל ודאי לפני הקריאה - -

חיים כץ: השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: - - השנייה והשלישית צריך לבדוק בדיוק את הסייגים לגבי סעיף 11.

יעקב מרגי: כי גם מקרה חירום, עם כל הכבוד, יש הרבה טעויות ואנחנו לא מדברים.

יעקב מרגי: ודאי שטובת הילד היא קודמת לכול, אבל - - -

עדי קול: זהו, לא כתוב כאן טובת הילד.

עדי קול: פה כתוב – רק אם לא מצאו מתורגמן במקרה חירום.

עדי קול: השאלה אם טובת הילד מחייבת מקרה חירום.

יעקב מרגי: טובת הילד היא קודמת לכול.

יעקב מרגי: אבל אני לא הייתי רוצה לעכב את החקיקה היום - - -

פנינה תמנו: יותר מזה, שזה לא יהפוך להיות אלטרנטיבה שכל פעם ישתמשו בחירום.

חיים כץ: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, הוא מדבר.

יעקב מרגי: לכן, אני רק שמתי את זה כהערה.

יעקב מרגי: לקראת הקריאות השנייה והשלישית צריך לפתוח את זה ולהבין בדיוק, ולדעת לאן מקדמים.

יעקב מרגי: כי אם לא, זה מעקר את החוק.

חיים כץ: חברת הכנסת עדי קול.

עדי קול: אני רוצה לשאול שאלה: אם אנחנו כבר עושים את זה, ואנחנו מדברים על מה זה העברת מידע וקשר; והאם מדובר גם בכל תהליכי ההוצאה מהבית.

עדי קול: כלומר, גם בוועדת התכנון, ושלוש מילים אחרות שאתם קוראים לה, איך מבטיחים שהמשפחה תהיה מלווה, כמו שאמרנו, לאורך כל התהליך.

עדי קול: לא רק ברגע הוצאת הילד, אלא לכל התהליך, עד סופו, כי להבין את השלב הראשון לא מספיק, כאמור.

עדי קול: צריך מישהו שילווה.

עדי קול: ושוב, אנחנו דיברנו על להבין את התהליך - - -

<יצחק קדמן: לא כתוב פה הוצאה מהבית.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: זוכר שביקשת לדבר?

עדי קול: - - - טיפול והשגחה, כשדיברנו על התהליך.

עדי קול: אז אני רוצה לדעת שמדובר בליווי ארוך.

עדי קול: ושוב, דיברתם על נושא תרבותי, והשאלה אם דרוש מתורגמן או מגשר.

עדי קול: כי אם אנחנו מדברים על מגשר ולא מתורגמן, זה מישהו שגם אמור להסביר את הפערים התרבותיים.

עדי קול: שתי שאלות.

חיים כץ: כן, אדוני.

<יצחק קדמן: אל"ף, רציתי להעיר, כי לא כדאי שאני אתמקד רק על העניין של הוצאה מהבית.

<יצחק קדמן: יש דיני נפשות גם בלי להוציא את הילד מהבית, וחשוב שיבינו.

<יצחק קדמן: ולכן, לא כדאי לשים את הדגש, אלא בחכמה עשו המנסחים שלא דיברו על הוצאה מהבית, - -

פנינה תמנו: לפי חוק הנוער.

<יצחק קדמן: - - דיברו על חוק הנוער בכלל.

<יצחק קדמן: אני מבקש להכניס, אם אפשר, הסתייגות - - -

חיים כץ: עוד לא.

<יצחק קדמן: לא, לא, לא הסתייגות במובן הפרלמנטרי, אלא להוסיף שאותו אדם שעושה את התרגום לא יהיה קטין.

<יצחק קדמן: יש נטייה להשתמש הרבה פעמים בילד שמלווה את המשפחה.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה שהילד – יכניסו אותו לכל הנושאים המאוד עדינים האלה.

<יצחק קדמן: ולכן - - -

חיים כץ: ובתנאי שהוא בגיר.

<יצחק קדמן: בתנאי שהוא בגיר.

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: חשוב מאוד.

פנינה תמנו: הערה חשובה מאוד.

יעקב מרגי: בפרקטיקה מתקיים יום-יום: באסיפות הורים, בוועדות וזה.

עדי קול: נכון.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: כן, אדוני.

<פרץ סגל: פרץ סגל ממשרד המשפטים.

<פרץ סגל: אנחנו חושבים שהתוספת: מישהו מטעם המשפחה – יכול להיות בעייתי, מכיוון שלפעמים אותו אדם יכול להיות במצב של ניגוד עניינים כשמדובר בחשש לפגיעה על ידי בן משפחה אחר שפגע בילד.

<פרץ סגל: אותו בן משפחה עלול לפרש ולתרגם את הדברים כדי שלא יפגע בן המשפחה.

<פרץ סגל: לכן, אנחנו חושבים שזה צריך להיות אדם ניטרלי ולא אדם שהוא מטעם המשפחה.

חיים כץ: יש משהו במה שאתה אומר, אבל בוא, תקשיב: המטרה שלנו היום להביא את זה למליאה, לאשר למליאה לקריאה ראשונה, ולעשות דיון יותר מורחב אחרי הקריאה הראשונה, בין הקריאות השנייה לשלישית, אז אנחנו נתייחס לכל הסעיפים ולהרחבות, ולמה שניתן, ולמה שאסור.

חיים כץ: ואז נשמע, אם אף אחד לא יצעק פה שזה נושא חדש – למה העלית את הנושא, ודוקטור יצחק קדמן העלה נושאים, ואז נוכל אולי לנסות לשפר.

חיים כץ: לקחת את השלד הזה ולהביא אליו עוד כמה דברים, ולרקום לו טיפה יותר עור וגידים, ואז זה יחסוך אולי לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה הגשת הצעת חוק נוספת.

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: עוד הערה נוספת: בסיפא, שכתוב: לעניין נקיטת אמצעי החירום, לא מדברים על מתן הזדמנות להשמיע דברים כאשר בהתחלה זה היה, ופה מדברים רק על מסירת הודעה בדבר נקיטת אמצעי החירום בשפה המובנת.

פנינה תמנו: אני אומרת שצריך גם זכות עמידה להשמיע את הדברים בשפה המדוברת.

חיים כץ: אז זה נרשם לפרוטוקול, ואת תעלי את זה, גם כן.

חיים כץ: אחרי הקריאה הראשונה נעשה דיון.

חיים כץ: כן, גברתי.

<אודיה איפרגן: אני רק רוצה להבהיר לנושא של סעיף 11: התנאים לצורך הפעלת צו חירום לפי סעיף 11 הם תנאים מאוד-מאוד מחמירים.

חיים כץ: מה זה אמצעי חירום?

חיים כץ: תגדירי לי את זה.

<אודיה איפרגן: אמצעי חירום – זה מפורט בסעיף 11.

<אודיה איפרגן: אני יכולה להקריא.

חיים כץ: תקריאי.

פנינה תמנו: אבל בדרך כלל זה נעשה על ידי בית משפט.

חיים כץ: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

<אודיה איפרגן: אני אקריא: מצב חירום, המהות שלו, זה שאין זמן שהעובד הסוציאלי לפי חוק הנוער יפנה לבית המשפט, כי זה מצב שאינו סובל דיחוי, ולכן החוק העניק לו סמכות לפעול ולא - - -

חיים כץ: למה אין זמן?

<אודיה איפרגן: למשל: כרגע מצאו את הקטין, שהותקף בצורה קשה מאוד - - -

חיים כץ: למה לא מביאים את המשטרה מיד?

<אודיה איפרגן: ועדיין, מה תעשה עם הקטין?

<אודיה איפרגן: אתה חייב לקחת אותו מחזקת ההורים שלו.

עדי קול: המשטרה מגיעה ואז נותנת מענה.

<יצחק קדמן: מצאו נערה משוטטת ברחוב, באמצע הלילה.

<יצחק קדמן: צריך משהו לעשות באופן מיידי.

<יצחק קדמן: זה אחד - - -

חיים כץ: טוב.

<אודיה איפרגן: או קטין שעמד הרגע, רצה לקפוץ מהגג, למשל, ובאו לקחת אותו.

<אודיה איפרגן: גם בשביל להביא אותו לבית החולים, למשל, בשביל בדיקת חירום – גם פה צריך את הסמכויות האלה.

<אודיה איפרגן: לכן, סעיף 11 מגדיר את הפעלת אמצעי החירום: זה קטין נזקק, הנשקפת לו סכנה דחופה.

<אודיה איפרגן: או שהוא זקוק לטיפול רפואי או אחר שאינו סובל דיחוי.

<אודיה איפרגן: זאת אומרת, הרציונל פה הוא שאינו סובל דיחוי.

<אודיה איפרגן: מאחר וכזה צו דורש אישור של בית משפט תוך שבעה ימים, יש כללים מחמירים – מתי מפעילים.

<אודיה איפרגן: ולכן יש על זה ביקורת שיפוטית.

<אודיה איפרגן: וכמובן שאם ישתמשו בזה לרעה, אז - - -

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: כן, בבקשה, גברתי.

פנינה תמנו: אנחנו לא מתנגדים לזה.

פנינה תמנו: נכון, כאשר מדובר בטובת הילד במקרה חירום, אז זה נכון לעשות את זה בלי תרגום, והרבה פעמים גם ההורים לא צריכים להיות חלק מזה.

פנינה תמנו: אבל אני אומרת, בסמוך לכך, כאשר באים ומסבירים לו שננקטו הליכי חירום, צריך גם לתת לו להשמיע את דבריו, בין אם זה בבית משפט, בין אם זה מול אותה רשות שנקטה בהליכים, ובין אם זה במשטרה.

פנינה תמנו: הדברים האלה, זה לא רק לבוא ולהודיע לו, אלא לבוא ולהסביר את עצמו.

חיים כץ: אוקיי.

<אודיה איפרגן: ואני רק רוצה לומר לעניין הקטין.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: טוב, נו, תעני לה.

<אודיה איפרגן: רק אני אציין – זה באמת יהיה לדיון מעמיק יותר: אני הבנתי שבאמת כמעט ולא משתמשים בקטינים או אפילו אפשר בכלל לא.

<אודיה איפרגן: אבל זה, אנחנו נצטרך לערוך - - -

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: ואנחנו נעבור להצבעה, כהכנה לקריאה הראשונה.

חיים כץ: ומי תומך בהצעת החוק ירים את ידו.

חיים כץ: ואת מצביעה במקום חברת הכנסת רינה פרנקל.

<קריאה: כן.

חיים כץ: את מצביעה במקום חברת הכנסת רינה פרנקל.

חיים כץ: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם), התשע"ג-2013, להצבעה בקריאה ראשונה נתקבלה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: וכל חברי הכנסת שנמצאים פה ויש להם זכות הצבעה, אישרו.

חיים כץ: יש עלות תקציבית?

<קריאה: לא.

<קריאה: צריך לציין את זה.

חיים כץ: אין עלות.

פנינה תמנו: יש, יש עלות.

<אודיה איפרגן: יש.

<אודיה איפרגן: יש עלות תקציבית.

<יצחק קדמן: יש, ועוד איך.

חיים כץ: סליחה, ברגע שהממשלה אישרה אין עלות תקציבית.

<קריאה: נכון.

<קריאה: זה שני מיליון שקל גם.

חיים כץ: ברגע שהממשלה אישרה אין עלות תקציבית.

<קריאה: - - -

חיים כץ: גברת - - -

<קריאה: רק לפרוטוקול.

חיים כץ: לפרוטוקול: מאחר והממשלה אישרה, אין עלות תקציבית.

חיים כץ: וכל חברי הכנסת שנמצאו פה הצביעו בעד, ולכן הוועדה אישרה את הצעת החוק כהכנה לקריאה הראשונה שתעלה במליאה.

חיים כץ: והדיונים אחרי זה, אם תעבור במליאה, בין קריאה שנייה לקריאה שלישית, נרחיב ונראה איך אנחנו עושים.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.