ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 123, 2013-11-13 09:00

מירי רגב: בוקר טוב לכולם, אנחנו בדיון השני בהצעת חוק להסדרת התיישבות בדואים בנגב, התשע"ג-2013.

מירי רגב: כפי שהבטחתי, גם היום אנחנו משאירים את הדיון פתוח להתייחסות של הגורמים שנרשמו.

מירי רגב: רק לטובת הסדר, לטובת הפרוטוקול: שבוע הבא יהיו שתי הצגות של שני גורמים שביקשו להציג, אחד זו עמותת "במקום" בשם הכפרים הבלתי המוכרים – הוא היה פה שבוע שעבר, תכף אציג את שמו – והשני זו תנועת "רגבים".

מירי רגב: כל אחד יציג רבע שעה את התוכניות האלטרנטיבות שלהם להתיישבות.

טלב אבו עראר: איך נותנים עלון קיצוני כזה לחלק כאן?

מירי רגב: כולם יכולים לחלק חומרים.

טלב אבו עראר: עלון קיצוני מאוד, הסתה, ממש הסתה.

מירי רגב: טלב, אני נורא מבקשת, אתה יכול, גם אתה, לחלק מה שאתה רוצה.

טלב אבו עראר: ממש כל כולו הסתה נגד הערבים, נגד האוכלוסייה הערבית.

מירי רגב: כל מי שנרשם היום לדיון, היום ושבוע שעבר, מי שלא נרשם שבוע שעבר יכול להירשם, שבוע הבא, אחרי שתי ההצגות עם ההתייחסויות אנחנו מסיימים את ההתייחסויות הכלליות לחוק ההסדרה.

מירי רגב: שלושה דיונים שלמים, כמעט 6 שעות של התייחסויות כלליות של גורמים שונים בסוגיית ההסדרה.

מירי רגב: לאחר מכן יש סיור, ב-24 לחודש, סיור הסדרה שמוזמנים אליו רק חברי הכנסת וגורמים כאלה ואחרים שהרשות מובילה.

עיסאווי פריג': 24 למה?

מירי רגב: אנחנו נודיע, 24 בנובמבר, יום ראשון לא הקרוב, הבא.

מירי רגב: לאחר מכן אנחנו מתחילים לדון בימים קבועים, בימי שלישי בין 14:00-16:00 בפרטי החוק עצמו.

מירי רגב: אנחנו מודיעים שבוע לפני מה הסעיפים שעליהם אנחנו רוצים התייחסויות וכל אחד יתייחס רק לסעיף עצמו, כל מי שרוצה להתבטא כללית זה הזמן שלו.

מירי רגב: אני מקריאה את חברי הכנסת שנרשמו לפי הסדר ואת השמות של האזרחים.

מירי רגב: כל מי שנרשם עכשיו, התוספות, הם לא לדיון הזה, אם נספיק לדיון הזה ומה שלא נספיק לדיון הבא.

מירי רגב: עיסאווי פריג', ג'מאל זחאלקה, באסל ג'טאס, עפו אגבאריה, אברהים צרצור, זבולון קלפה, אורית סטרוק, יוני שטבון, משה פייגלין, חמד עמאר, דוד צור, רות קלדרון, דוד אזולאי, חנין זועבי, מסעוד גנאים, רינה פרנקל, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ וחיליק בר.

מירי רגב: זאת רשימת חברי הכנסת.

מירי רגב: מבחינת האזרחים שנרשמו, ראשון הדוברים: יואב הס מ"המעברה", דבי מהאגודה לזכויות האזרח, נילי ברוך מעמותת "במקום" – אתם היום לא מציגים את התוכנית האלטרנטיבית של הבחור מהכפרים הבלתי מוכרים.

<דבי גילד-חיו: לא, לא.

מירי רגב: אוקיי, את זה תתאמו אתו, כי הוא אמר שאתם תציגו במקומו אבל אני רוצה שתהיה פה הצגה משותפת שלכם, שלא תהיה כאן אי הבנה.

<דבי גילד-חיו: כן, זה לא קשור.

מירי רגב: אז אתם מציגים פה עמדה כללית ללא קשר לתוכנית שאתם אמורים להציג יחד עם הבחור שתכף יביאו לי את שמו, שביקש להציג.

באסל גטאס: פרופ' אורן יפתחאל.

מירי רגב: לא, לא, זה היה מישהו אחר, זה עטייה אלאעסם – שלום, בדיוק דיברנו עליך ונכנסת, יהיו לך חיים ארוכים.

מירי רגב: נורי, יושב-ראש האגודה לסיוע של זכויות הבדואים, עו"ד סוהאד בשארה מ"עדאלה", שמוליק דוד משתי"ל, רוני עומרי מתושבי דרום, עו"ד רות כרמי, פרופ' גרשון מ-NGO ותנועת "רגבים".

מירי רגב: גם תנועת "רגבים" פה, רק אם יש לה התייחסות כוללת, כללית, אם זה נושא הצגה יש לכם את הזמן בשבוע הבא כמו שנתתי.

מירי רגב: אתם יכולים להגיב כללית, כמו שהוא התייחס בשבוע שעבר אבל הצגה של הרבע שעה היא בשבוע לאחר מכן.

מירי רגב: אלה האנשים שנרשמו ואלה האנשים שידברו במהלך היום ושבוע הבא.

מירי רגב: מי שרוצה עוד להירשם שירשם ואנחנו סוגרים את הרשימה להתייחסויות.

מירי רגב: זהו, השבוע ושבוע הבא.

חנא סוייד: יש לי הצעה לסדר, גברתי היושבת-ראש, יש לי הצעה לסדר.

מירי רגב: כן, בבקשה.

חנא סוייד: תראי, השבוע התפרסם שהממשלה אישרה הקמה של שני יישובים וגם התפרסם שמשרד השיכון מקדם הקמה של 20 יישובים, לפחות 15 מהם בנגב, ומדובר על אותו מרחב הסדרה שמוזכר ומתואר בחוק פראוור.

חנא סוייד: אני רוצה להבין ולשמוע חוות דעת מרשויות המדינה, האם הקמת היישובים האלו באותו מרחב שבו אמורים להכיר ביישובים ולספק קרקעות תמורה, האם יש התנגשות בין שתי התוכניות האלו?

חנא סוייד: האם הקמת היישובים תמנע את היישום של חוק פראוור או שהתשובה היא סתם תשובה: כן, זה יסתדר?

חנא סוייד: האם מישהו לומד את זה וזה ראש אחד וראייה אחת שמסתכלת על שני הפרויקטים האלה ביחד?

מירי רגב: אל"ף, הנושא שהעלית הוא מאוד חשוב, אם אני לא טועה היתה גם הצעה לסדר שהגיעה אלינו לוועדה ויהיה דיון על זה בוועדה.

מירי רגב: משום שאין לזה קשר כרגע עם החוק שאנחנו דנים עליו אז תעלה את זה בבקשה בהצעה לסדר לנשיאות.

חנא סוייד: יש קשר, יש קשר.

מירי רגב: אנחנו מתחילים את הדיון.

מירי רגב: חבר הכנסת פריג'.

חנא סוייד: רגע, מה?

מירי רגב: לא עונה לזה.

מירי רגב: כשנגיע לתשובות יענה על זה השר, כשצריך לענות.

מירי רגב: הבאת הצעה לסדר, אנחנו דנים היום רק בחוק ההסדרה, גמרנו.

מירי רגב: אי אפשר להביא הצעות לסדר.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, שיהיה דיון רציני - - -

מירי רגב: יהיה דיון מאוד רציני.

חנא סוייד: אני הייתי מצפה שמישהו עכשיו מהמייצגים את הממשלה ישלוף תשובה ויגיד: אין התנגשות, הכול יסתדר.

משה זלמן פייגלין: אני חייב לומר שאני מצטרף לשאלה, השאלה הגיונית וצודקת.

מירי רגב: אתה רוצה להגיד על זה, אם יש התנגשות?

חנא סוייד: לא בעלמא, לא דיבורים בעלמא.

זאב בנימין בגין: גברתי היושבת-ראש, בשבוע שעבר ראינו, אני חושב שנראה ונשמע היום ואולי ביתר שאת בשבוע הבא, שאנחנו עומדים בפני מצב שבו יש זרמים עזים, לעיתים שוצפים, מכיוונים שונים.

זאב בנימין בגין: הכיוונים האלה לעיתים נוגדים.

זאב בנימין בגין: במצב הזה אני חושב שנכון יותר, בריא יותר, מועיל יותר, למדינת ישראל אם ניצמד לעוגנים שימנעו מהספינה הזו להיסחף שלא ברצונה לכיוון זה או לכיוון אחר וחס וחלילה גם לטבוע.

זאב בנימין בגין: יש לנו 3 עוגנים שאני מציע להיצמד אליהם: האחד, הצעת החוק; העוגן השני, החלטת הממשלה בעניין החוק מינואר שנה זו; והעוגן השלישי הוא תוכנית המתאר למטרופולין באר שבע.

זאב בנימין בגין: על התוכנית הזאת עמלו במשך יותר מ-10 שנים, כולם נשמעו, הדעות נלקחו בחשבון.

זאב בנימין בגין: כרגיל, מעשה ידי אדם, לא נטען שכולם קודש, אבל אם לא יהיה לנו עוגן כזה ניסחף.

זאב בנימין בגין: לכן אני מציע לכולם, גברתי היושבת-ראש, לראות בשלושת המסמכים האלה נקודת מוצא, עוגנים יציבים במצב הלא פשוט שאנחנו נוכחים בו בישיבות האלה.

זאב בנימין בגין: חברי חבר הכנסת חנא סוייד, אני מציע ומבקש שתסתפק בתשובה הזאת בשלב זה.

חנא סוייד: אדוני השר, נאמר במפורש שהקמת אותם יישובים היא בניגוד, היא בניגוד לתוכנית המתאר הארצית, שהיא מעל לתוכנית המתאר המחוזית שאתה מדבר עליה, אז איך מיישבים את ההדורים?

חנא סוייד: אני לא מבין.

זאב בנימין בגין: אתה מדבר על טיוטה או תוכנית שאתה ואני קראנו עליה בעיתון, שמעתי עליה גם בהקשרים אחרים, אין בה החלטת ממשלה, אין בה החלטה, מדובר בדיונים ראשוניים על פי הבנתי ולא לחינם אני מכביר מילותי לעניין העוגן של תוכנית המתאר למטרופולין באר שבע, 4 תיקון 23, אם אני זוכר את המספרים נכונה.

זאב בנימין בגין: ואני מציע להיצמד אליה, ואני מציע לאנשים משני עברי המתרס הנוגע לדיון הזה להיצמד אליה מפני שאחרת ישנו פה וישנו שם ואלה ידרשו ואלה ידרשו, לא נצא מזה.

זאב בנימין בגין: יש הצעת חוק, החלטת ממשלה בעניין הסדרת התיישבות הבדואים שאימצה את הדין וחשבון שהגשתי לה על קרבו וכרעיו וישנה תוכנית המתאר.

זאב בנימין בגין: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אנחנו מתחילים את סדר הדוברים לפי הרשימות שהקראתי, חבר הכנסת פריג' עיסאווי – איננו, חבר הכנסת הראשון ג'מאל זחאלקה, ולאחר מכן יואב הס, "המעברה".

מירי רגב: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: בוקר טוב, גברתי היושבת-ראש, בוקר טוב לכולם.

ג'מאל זחאלקה: בהיסטוריה של הציבור הערבי בישראל, אחרי הנכבה של 48' אנחנו עומדים בפני אחת המכות הקשות ביותר, אחת התוכניות הקשות ביותר מבחינתנו.

ג'מאל זחאלקה: זו בעצם תוכנית חיסול המלאי של הקרקע שנשארה לנו.

ג'מאל זחאלקה: בנגב חיו אנשים לפני קום מדינת ישראל, אחרי הנכבה נשארו רק 10% מהם, החזיקו בקרקעות שלהם.

ג'מאל זחאלקה: המדינה באה והעבירה אותם, העבירה חלק גדול מהם מהיישובים, מאיפה שהם גרו, למקומות אחרים, לאזור שנקרא סייג.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, שמו אותם בקרקע לא להם ובאה המדינה בחוצפה, תוך גלגול עיניים למתחילים ואומרת: אתה פולש.

ג'מאל זחאלקה: אתה לקחת מישהו מהקרקע שלו, השתלטת עליה, זרקת אותו למקום אחר ואתה אומר לו: אתה פולש, זה לא קרקע שלך.

ג'מאל זחאלקה: אומרים לואדי אל-נעם: זה לא קרקע שלכם.

ג'מאל זחאלקה: אז תחזירו אותנו לאדמות של אל-עזאזמה.

ג'מאל זחאלקה: יש לנו קרקע, אנחנו לא רוצים לגור פה, תחזירו אותנו לקרקע שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אל תעבירו אותנו למקום אחר.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר.

ג'מאל זחאלקה: אנשים הם לא כלי שחמט, אתה מעביר אותם למקום אחר.

ג'מאל זחאלקה: התוכנית הזאת באה לעקור עשרות-אלפי אנשים מהיישובים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר לשר, אני אומר לכולם: זה לא יעבור.

ג'מאל זחאלקה: פשוט אנשים לא יסכימו.

ג'מאל זחאלקה: לא יסכימו.

ג'מאל זחאלקה: שתעשה המדינה מה שהיא רוצה, אנשים לא יסכימו להיעקר מהיישובים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: זו תוכנית של טרנספר.

ג'מאל זחאלקה: האופי של התוכנית הוא אופי קולוניאליסטי, אין בה ולו מעט אמפתיה לאזרח, אין בה ולו התחשבות הכי מינימלית בהיותך אזרח.

ג'מאל זחאלקה: בעצם היא באה ואומרת לאזרח הערבי בנגב: אתה לא אזרח, אתה נתין.

ג'מאל זחאלקה: וכולה אידיאולוגיה, אין בה מקצועיות.

ג'מאל זחאלקה: המטרה, הפריזמה שמסתכלים עליה זו לא אותה השבועה של המתכנן הנאור, המתכנן שאין לו משוא פנים, עיוור הצבעים.

ג'מאל זחאלקה: היא תוכנית שמבדילה בין יהודים וערבים פר סה, בהגדרה שלה.

ג'מאל זחאלקה: רק תיקחו את מה שקרה בשבוע אחרון, מקימים 5 יישובים, יש החלטה על הקמת 5 יישובים: עומרית, טליה, תלמה, גבעת עדרים ותלם.

ג'מאל זחאלקה: כולם, כל אחד מהיישובים האלה מוקם על חורבותיו של יישוב בדואי קיים.

מירי רגב: זחאלקה, הסתיימו לך ה-3 דקות אז בוא תנסה בבקשה - - -

ג'מאל זחאלקה: לא ידעתי שיש 3 דקות, את לא הודעת.

מירי רגב: סליחה, אתה צודק, הודעתי בפעם שעברה, אז אני מודיעה עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: אז אני מתחיל עם 3 הדקות עכשיו.

מירי רגב: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: אם היית מודיעה הייתי מסדר את הדברים שלי, גברתי.

מירי רגב: בבקשה, 3 דקות לדיבור.

ג'מאל זחאלקה: אם את רוצה שאני אשמור על כללי המשחק תודיעי מהם כללי המשחק.

מירי רגב: מאה אחוז, 3 דקות מעכשיו, זכית בעוד 3 דקות, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: את לא יודעת מה אמרו על אלה שמשנים את כללי המשחק באמצע.

ג'מאל זחאלקה: תקראי את - - -

מירי רגב: באמצע המשחק, אני יודעת, אז הנה, בגלל ששיניתי זכית לעוד 3 דקות.

ג'מאל זחאלקה: טוב.

ג'מאל זחאלקה: אז אני אומר, זו תוכנית אידיאולוגית.

ג'מאל זחאלקה: באים ואומרים: המקום הזה, אנחנו לא רוצים שתגורו בו.

ג'מאל זחאלקה: מי לא יגור בו?

ג'מאל זחאלקה: – זה לא מקום ליישוב.

ג'מאל זחאלקה: מה לא יישוב?

ג'מאל זחאלקה: – זה לא מקום ליישוב של ערבים אבל זה יכול להיות מקום של יהודים.

ג'מאל זחאלקה: ובאה התוכנית, הורסת לערבים ובונה ליהודים, פר סה, ככה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אין מנוף.

ג'מאל זחאלקה: יש חוסר התחשבות, יש חוצפה, איך אומרים: אני אבנה באותו מקום, אפילו לא ליד.

ג'מאל זחאלקה: אפילו לא רוצים תירוצים.

ג'מאל זחאלקה: התירוץ היחיד שיש כוח.

ג'מאל זחאלקה: זו התוכנית שבאה לנו עם בולדוזר, עם כוח.

ג'מאל זחאלקה: אין בה צדק, אין בה כלום, אין בה התחשבות.

ג'מאל זחאלקה: ההיגיון שלה הוא היגיון כוחני: אנחנו המדינה, אנחנו השלטון, אנחנו כבשנו את האדמה ב-48' בנשק, עכשיו אנחנו נכבוש אותה בחוק.

ג'מאל זחאלקה: זה כל העניין, כך מרגיש האזרח הערבי.

ג'מאל זחאלקה: השר בגין אמר: היה תהליך של הקשבה, בסדר, אני קודם מכחיש, היתה הקשבה חלקית מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אם אני מסתכל על החברה הערבית בנגב, ואני דיברתי עם עשרות מההנהגה – אתה אולי דיברת עם שני אחוזים – אבל מישהו אמר לך שהוא מסכים לתוכנית?

ג'מאל זחאלקה: מישהו טען שהתוכנית הזאת טובה?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתביא לי 5 שמות שאמרו לך שהתוכנית טובה.

ג'מאל זחאלקה: בוא ננהל דיון.

ג'מאל זחאלקה: זו קופסא שחורה: היתה הקשבה, מה זה היתה הקשבה?

ג'מאל זחאלקה: זה מזכיר לי את המערכון של דודו טופז שהוא מוכר עיתונים ו"העולם הזה" אומר: האם שרון מעשן סמים?

ג'מאל זחאלקה: זו הכותרת הראשית של "העולם הזה".

ג'מאל זחאלקה: פותח עמוד 38 כתוב "לא".

ג'מאל זחאלקה: זה אותו דבר, השר בגין.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר: הקשבה, הקשבה, הקשבה.

ג'מאל זחאלקה: כל אלה שנפגשו אתך, לפחות אני שמעתי מעשרות מהם, הם אמרו לך לא, לא אמרו לך כן, אז בבקשה תציג מה אמרו לך, מה העמדות ששמעת.

ג'מאל זחאלקה: אנשים אמרו לך לא.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: למה זו תוכנית אידיאולוגית?

ג'מאל זחאלקה: התוכנית הזאת באה לפי התפיסה שצריך לרכז את הערבים ולפזר את היהודים.

ג'מאל זחאלקה: תסתכלו על הרטוריקה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לאסוף את הערבים במקומות מוגדרים ואת היהודים להביא למצב כדי להשתלט על הקרקע.

מירי רגב: סיימת את 6 הדקות שלך.

ג'מאל זחאלקה: משפט אחרון.

מירי רגב: בבקשה, די, 3 דקות ואני אפסיק אחרי 3 דקות.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לממשלה לסגת מהתוכנית, לבוא לשבת אתנו למשא ומתן.

ג'מאל זחאלקה: אם תרצו לכפות את זה עלינו אתם גורמים לעימות שאנחנו לא רוצים בו.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: יואב הס.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, יש לי הצעה לסדר ושאלה.

מירי רגב: לא, לא, חנא סוייד, לא, אתה מפריע פה לדיון.

חנא סוייד: יש פה משהו מסוכן, אני חושב שיש פה משהו- - -

מירי רגב: לא, חנא סוייד, אתה תירשם.

חנא סוייד: אחרי שעיינתי בפרסום הזה של "רגבים", אני רוצה לשאול את רשויות המדינה האם הועבר חומר שלא פורסם ברבים במיוחד ל"רגבים" על מנת לנצל אותו בפרופגנדה?

מירי רגב: תשאל את "רגבים", תעביר שאילתה בכתב, די.

חנא סוייד: אני שואל ואני מבקש תשובה על זה כי אני חושב שיש כאן חומרים שהועברו מרשויות המדינה במיוחד ל"רגבים", הם לא פורסמו בשום מקום.

מירי רגב: חנא, אני מבקשת ממך להמתין, תודה רבה לך.

מירי רגב: יואב הס בבקשה, 3 דקות.

חנא סוייד: להמתין למה?

מירי רגב: תעביר בבקשה שאילתה בכתב ונעביר לך תשובות מסודרות.

מירי רגב: אני לא מכירה את החומר, רק עכשיו ראיתי את החוברת.

חנא סוייד: אני מבקש התייחסות.

מירי רגב: אז תעביר שאילתה בכתב, נבדוק את זה.

מירי רגב: שמענו מה שאתה אומר.

מירי רגב: בבקשה, 3 דקות לרשותך, לאחר מכן באסל ג'טאס.

<יואב הס: אני פעיל ב"המעברה", "המעברה" היא גוף של אזרחים ישראלים שפועלים על מנת לגרום למצב שלכל אדם שחי במדינת ישראל יהיה מקום מגורים.

<יואב הס: פה אנחנו מדברים בדיוק על הבעיה הזו ומבחינת "המעברה" אדם הוא אדם ולא משנה אם הוא ערבי או יהודי או משהו אחר.

<יואב הס: אני הייתי מציע בהתאם להצעה ששמעתי מחבר הכנסת לשעבר בני בגין להיצמד לכל מיני דברים, אני הייתי מציע שניצמד קודם כל לעקרונות מגילת העצמאות, ואני רוצה להקריא, כנראה ששכחנו מאז 48' כמה דברים אז אני אקריא בקצרה: "מדינת ישראל תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה; תהא מושתת על יסודות החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל; תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדלי דת, גזע ומין".

<יואב הס: יש לי הרגשה ששכחנו את החלק הזה ממגילת העצמאות.

<יואב הס: נאמר עוד דבר, כאשר הוקמה מדינת ישראל נאמר כך בהכרזה: "אנו קוראים גם בתוך התקפת הדמים הנערכת עלינו זה חודשים, לבני העם הערבי תושבי מדינת ישראל לשמור על שלום וליטול חלקם בבניין המדינה על יסוד אזרחות מלאה ושווה ועל יסוד נציגות מתאימה בכל מוסדותיה, הזמניים והקבועים".

<יואב הס: אנחנו כנראה מאז בכלל לא זוכרים שכתבנו את זה כי אם אנחנו מסתכלים על המציאות במדינת ישראל, איפה כל זה?

<יואב הס: איפה כל העניין הזה של השוויון?

<יואב הס: עכשיו אני מסתכל על אפשרויות של אזרחים ישראליים להקים יישובים ברחבי הנגב, בארץ בכלל אבל בנגב כי אנחנו מדברים כרגע על הנגב.

<יואב הס: אנחנו מדברים על שלל אפשרויות, אנחנו מדברים על יישובים חקלאיים, אנחנו מדברים על יישובים עירוניים, יש יישובים קהילתיים, יש אפילו חוות בודדים, שטחים ענקיים שניתנים למעט מאוד אנשים, למשפחה לפעמים, לפעמים לבן אדם בודד.

<יואב הס: בואו תראו לי בדואי אחד שקיבל חוות בודדים.

טלב אבו עראר: אין.

<יואב הס: למה בדואי לא יכול לקבל חוות בודדים?

טלב אבו עראר: אסור, אסור על פי חוק.

מירי רגב: סיימת את ה-3 דקות שלך, תודה רבה לך.

<יואב הס: משפט אחרון.

מירי רגב: לא, תקשיבו, אין משפט אחרון, 3 דקות.

מירי רגב: אמר נכון חבר הכנסת זחאלקה שהוא צריך להתארגן ב-3 דקות אז נא להתארגן ב-3 דקות שלכם.

מירי רגב: אין משפט אחרון אחרי 3 דקות.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת באסל ג'טאס, ולאחר מכן עו"ד דבי גילד-חיו.

מירי רגב: תודה רבה, שב בבקשה.

<יואב הס: אני רוצה רק להשלים שחוק שציבור שלם לא יכול לעמוד בו לא יכול להתקיים.

מירי רגב: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

מירי רגב: תודה רבה, שב בבקשה.

טלב אבו עראר: את רוצה לשמוע מה שטוב לך, מירי.

טלב אבו עראר: מה שטוב לך את רוצה לשמוע, מה שלא טוב לך את לא רוצה לשמוע.

מירי רגב: חבר הכנסת באסל, בבקשה.

טלב אבו עראר: זה לא עניין של הזמן, אני יודע מה קורה כאן.

באסל גטאס: חברי חברי הכנסת, כבוד היושבת-ראש, אני רוצה לדבר לא על חוק פראוור ועל מה שעלול לקרות בו, אני רוצה להזכיר מקרה דומה, הרבה יותר קטן, הרבה פחות משמעותי שגרם לזה שיהיה מה שנקרא "יום האדמה", ב-76'.

באסל גטאס: אז המדינה עמדה להפקיע 20,000 דונם, רק 20,000 דונם, שטח שסגרה אותו כשטח אש, מה שנקרא ארד אל-מאל, קרוב לסכנין, עראבה, דיר חנא.

באסל גטאס: אנשים יצאו במחאות וזה הצטבר, המחאה העממית, עד כדי הכרה פעם ראשונה על שביתה כללית ביום 30 במרץ 76'.

באסל גטאס: צריך להזכיר שבאותו שטח אש שהערבים היו מנועים מלהיכנס אליו היו כפרים בלתי מוכרים, כמאנה, חוסנייה ועוד ועוד.

באסל גטאס: פתאום, באותו שטח שהערבים היו אסורים לגור בו או לבנות בו – ואלה כפרים שהם הרבה לפני קום המדינה – התחילו לבנות יישובים יהודיים, ישראל חסון.

באסל גטאס: פתאום צמח מכמנים, על ההר למעלה – מי שמכיר את כמאנה – כמון, ליהודים מותר גם בשטח אש, לערבים לא.

באסל גטאס: אז כולכם יודעים את ההיסטוריה, היה יום האדמה, כוחות הביטחון, כולל טנקים, נכנסו לכפרים, כבשו אותם מחדש, נפלו 6 חללים, שהאדאא' יום אל-ארד, חללים של יום האדמה שאנחנו כל שנה מציינים.

באסל גטאס: אני מדבר על העניין הזה של יום האדמה להזכיר לכולכם ולמדינה, כנראה הזיכרון ההיסטורי הוא קצר ביותר, אז דובר שוב על 20,000 דונם, לא על הפקעת קרקעות בסדר גודל של פי 100 ולא על עקירת עשרות-אלפי תושבים.

באסל גטאס: אני אומר לך, יושבת-הראש, אנחנו ננצל כל דיון של הוועדה הזאת, ננצל כל דיון על כל סעיף בשביל לחשוף את הפנים האמיתיות של החוק הזה, בשביל להביא – אני יודע שיאשימו אותי בהסתה – בשביל להביא למאבק העממי הזה לעלות כל פעם מדרגה.

באסל גטאס: אני אומר לכם, אני עבדתי 15 שנה בהגשת שירותים לכפרים הבלתי מוכרים, כולל ניידת לחיסונים באזורים האלה.

באסל גטאס: כשנכנסו עם ניידת אחת היה אחוז החיסונים 30%, כל רשויות המדינה, כשיצאנו היה 90%, כיסוי מלא של הילדים באזורים האלה שהמדינה טוענת שהיא צריכה להעביר אותם ממקומם בשביל לשפר את התנאים שלהם.

באסל גטאס: אתם יכולים לשפר את התנאים שלהם, הם אזרחי המדינה והחוק הזה מתנהג אליהם כאויבים.

מירי רגב: סיימת את ה-3 דקות שלך, באסל, מאה אחוז, תודה רבה לך.

באסל גטאס: כאנשים שצריך להילחם בהם.

מירי רגב: באסל, סיימת את ה-3 דקות שלך.

באסל גטאס: שצריך להרוס את החיים ואת הוויה האנושית שלהם, ואת זה לא ניתן לכם לעשות.

מירי רגב: מאה אחוז, תודה רבה.

מירי רגב: עו"ד דבי גילד-חיו, האגודה לזכויות האזרח.

מירי רגב: עפו איננו פה, פריג' ביקשת והודעת לי שתאחר לכן אני נותנת לך לדבר, מי שלא בתורו יהיה בסוף התור של חברי הכנסת, אז אתה, בגלל שאמרת לי מראש שאתה מאחר אתה חבר הכנסת הבא ואחר כך אברהים צרצור.

מירי רגב: בבקשה.

דב חנין: אני רשום, גברתי?

מירי רגב: אתה לא רשום.

דב חנין: איך זה יכול להיות?

דב חנין: נרשמתי בתחילת הדיון הקודם.

מירי רגב: לא רשום.

מירי רגב: תקשיב, אל תגיד לי "איך זה יכול להיות"?

מירי רגב: הקראתי שבוע שעבר את הרשימה מראש.

חנא סוייד: שימי אותו במקום עפו.

מירי רגב: אני לא שמה, עפו צריך להגיד לי לשים אותו במקומו.

אחמד טיבי: הנה, הוא יושב ראש הסיעה שלו.

חנא סוייד: הוא באבל.

מירי רגב: קודם כל לא ידעתי, שלא יהיו לו יותר צרות, שלא ידע יותר צער.

מירי רגב: אז אתה במקום עפו, לפניך בכל מקרה יהיה פריג'.

מירי רגב: דבי, בבקשה.

<דבי גילד-חיו: אנחנו מלווים את התוכנית הזאת מהיום שהיא התחילה להתגבש אצל גולדברג ואחר כך בכל גלגולי היישום שלה עם פראוור ובגין.

<דבי גילד-חיו: אנחנו מתרשמים מאנשי הממשלה שיש להם באמת כוונות מאוד טובות ואני מאמינה בכנות הכוונות שלהם אבל בפועל אנחנו חושבים שבמבחן התוצאה מדובר בתוכנית מאוד בעייתית שכרוכה באפליה ולא תביא לפתרון הרצוי והמבוקש על ידי הממשלה לבעיות, למצב הקשה של הכפרים.

<דבי גילד-חיו: למעשה מדובר בתוכנית של ריכוז הבדואים לתוך שטח מסוים, פינוי של 30,000 עד 40,000 איש.

<דבי גילד-חיו: אפילו שלפי התוכנית שהממשלה מציגה מדובר ב-30,000, אנחנו חושבים שמדובר ביותר.

<דבי גילד-חיו: הרס של כפרים וקהילות שלמות.

<דבי גילד-חיו: כל ההתייחסות כאילו כל הבדואים זה בדואים אז אפשר לרכז אותם בתוך איזה שטח ולתוך כפרים, תוך התעלמות מהכפרים שלהם, מהשבטים שלהם, מהקהילות שלהם, התוכנית מבטאת את זה.

<דבי גילד-חיו: הכול כרוך באפליה מאוד קשה, גם בתחום התכנון וגם בתחום הבעלות על החוק.

<דבי גילד-חיו: אנחנו רואים בתכנון שיש בו סטנדרטים תכנוניים מאוד מאוד נוקשים שהם לא מתקיימים בכלל לגבי יישובים אחרים בנגב, 115 יישובים יהודיים, אז שלא נדבר על חוות הבודדים.

<דבי גילד-חיו: אבל כל הסטנדרטים התכנונים שעל פיהם הולכים כביכול לתכנן או להחליט האם יכירו או לא יכירו ביישובים לא מתקיימים לגבי יישובים אחרים.

<דבי גילד-חיו: תוך כדי כל זה גם מקימים יישובים חדשים בנגב, ממש על המקום שבו מתוכנן להרוס כפרים.

<דבי גילד-חיו: גם 10 יישובים שהממשלה כבר אישרה במבואות ערד ועכשיו עוד 5 כפרים שהתפרסם שרוצים להקים אותם.

<דבי גילד-חיו: לגבי הבעלות, יש התעלמות טוטאלית מהסדרים מסורתיים ומהקשר ההיסטורי של הבדואים לקרקעות שלהם.

<דבי גילד-חיו: בעצם מה שהם מציעים פה זה כדי לגמור את "הבעיה" הסדר כפוי חד צדדי.

<דבי גילד-חיו: מדברים על פשרה אבל איך אפשר להגיד פשרה כשזה לא משהו שהוא עם הצד השני?

<דבי גילד-חיו: אי אפשר לדבר בכלל במילים שכאלה.

<דבי גילד-חיו: מדברים על הידברות וזה נכון שנפגשו עם עשרות אנשים ואולי מאות אבל אין לזה שום ביטוי בתוכניות שמוצעות, במתווה.

<דבי גילד-חיו: הסכמה זה אומר שיתוף פעולה, זה אומר עבודה עם אנשים או הידברות, הכוונה היא לא לאיזה משהו טכני שאתה נפגש, מסמן "וי" שנפגשת ואין לזה ביטוי.

מירי רגב: סיימת את ה-3 דקות שלך.

<דבי גילד-חיו: אני מבקשת.

מירי רגב: לא, אני לא יכולה, מעכשיו דקה לפני אני אומרת דקה לפני, אי אפשר שכל אחד ידבר עוד דקה ועוד דקה.

<דבי גילד-חיו: זאת ההזדמנות היחידה שיש לנו להתייחס לתוכנית.

מירי רגב: לא, ממש לא, יש לך הזדמנות להתייחס לכל סעיף.

<דבי גילד-חיו: לא לסעיפי לסעיפים אלא למתווה.

מירי רגב: בבקשה ב-3 דקות תתייחסי, יש המון אנשים שרוצים להתייחס לתוכנית.

מירי רגב: נותנים לך לדבר, תתייחסי.

<דבי גילד-חיו: אני רוצה להגיד, ההתנגדות שלנו היא לא איזה רפלקס מובנה שאנחנו מתנגדים, יש לנו טענות עקרוניות מעמיקות.

מירי רגב: הכול ברור.

מירי רגב: דבי, משפט סיכום.

<דבי גילד-חיו: אני פשוט - - -

מירי רגב: טוב, תגישו ניירות עמדה והכול באתר.

מירי רגב: תודה רבה.

באסל גטאס: 3 דקות זה לא מספיק.

מירי רגב: חבר הכנסת פריג', בבקשה, ולאחר מכן נילי ברוך מעמותת "במקום".

עיסאווי פריג': שלום רב לכולם.

עיסאווי פריג': איך את רוצה ב-3 דקות, חברת הכנסת רגב, לתמצת את הדברים?

מירי רגב: פריג', אני לא יכולה לנהל דיון כללי עכשיו.

מירי רגב: אתה יודע טוב מאוד שזה בדרך כלל גם לא קורה.

מירי רגב: תהיו הגונים, זה לא קורה.

מירי רגב: היינו בהרבה חוקים, בוועדת כספים, בוועדת חוץ וביטחון – שחלקכם שם וחלקכם לא – ועדת הפנים, מגיעים ישר לתוכניות, אין את כל הדיונים האלה.

מירי רגב: אני עשיתי 3 דיונים לדבר כללית על החוק ורק אחר כך להיכנס לסעיפי החוק, שגם על סעיפי החוק כל אחד יוכל לדבר.

מירי רגב: אז תהיו הגונים, קחו את ה-3 דקות האלה, אני יודעת שאין זמן אבל אנחנו מנסים לעשות את מה שניתן בזמן הנתון שיש לנו.

מירי רגב: פריג', בבקשה.

חנא סוייד: אנחנו לא יודעים איך הולך בחוץ וביטחון.

מירי רגב: אתה לא יודע, אז מה אני אעשה?

חנא סוייד: אנחנו לא יודעים.

מירי רגב: אבל בכספים אתה יודע, בוועדת פנים אתה יודע, בעבודה ורווחה, ועליך אני יודעת שאתה יודע הרבה מאוד דברים לפחות יותר מאחרים, חנא סוייד.

מירי רגב: בבקשה.

באסל גטאס: עמותות, אנשים שיש להם – תתני להם 5 דקות.

מירי רגב: לא, אני נותנת רק לגורמים שמציגים.

באסל גטאס: תני להם 5 דקות.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, דיון כזה מצריך הרבה יותר מ-3 ישיבות כי זה - - -

מירי רגב: זה לא 3 ישיבות, אתה לא הבנת מה אמרתי.

מירי רגב: 3 ישיבות רק להערות הכלליות.

עיסאווי פריג': אז לענייננו.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה בכנות, השר וחבר הכנסת לשעבר בני בגין, בעיני, איך שאני קראתי את הדף שהוצאת – אתה באמת לא גזען, אני לא אומר את זה בציניות, אני חושב שאתה בן אדם לא גזען –לפי מה שקראתי אתה רוצה להבטיח עתיד לילדי הבדואים בעוד 50 שנה, להסדיר את ההתיישבות שלהם, לדאוג לרווחת חיים, שיהיה להם עתיד מזהיר ומבטיח כמו כל אזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אני קראתי את זה וזה נשמע לאוזן מאוד טוב, מאוד משמח.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להתייחס בסעיפי החוק, אני לא מהנדס, ולא איש תכנון ולא איש מקצוע, אני רוצה להתייחס לזה כאזרח ישראלי שרוצה להיות חלק מהמדינה הזו ולהיות חלק מהוויה וחלק מהעתיד, אבל כשהמדינה מתייחסת אלי ככה כבן מיעוט אני שואל את עצמי אלף ואלף שאלות.

עיסאווי פריג': יש לי את העבר להסתכל עליו ולשפוט לפיו, 65 שנה, איפה אני נמצא, יש לי את ההווה שאני חי אתו ויש לי את העתיד שאני חושב עליו.

עיסאווי פריג': אני קורא ומשתדל להיות כמה שיותר אובייקטיבי בחשיבה.

עיסאווי פריג': אתמול, שלשום, השבוע קיבלנו סטירת לחי.

עיסאווי פריג': כשאני מנסה לחשוב בכיוונים באה המציאות ונותנת לי סטירה ומעוררת אותי לחיים בדמות המקרה של חירן ואום אל-חיראן, באל"ף זה ערבי ובלי אל"ף זה יהודי.

עיסאווי פריג': וכאן אני מסתכל, אני אומר: ריבונו של עולם, אני רוצה להאמין למתווה.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

עיסאווי פריג': רוצה להאמין לכוונות של מר בגין, אבל המציאות אומרת לי אחרת.

עיסאווי פריג': המציאות אומרת לי, ברגע שאני רואה שממשלת ישראל ב-56' שלחה משפחות לגור במקום ששמו אום אל-חיראן היום ובאה הממשלה אחרי 60 שנה, אומרת לאנשים: תזוזו, אני רוצה ליישב יהודים במקומכם, עם כל הכבוד זאת גזענות.

טלב אבו עראר: דמוקרטיה.

עיסאווי פריג': זאת גזענות.

עיסאווי פריג': המציאות מעוררת אותי לחיים אחרים.

עיסאווי פריג': ממשלת ישראל בקיבוץ שובל, שהוא קיבוץ ארצי מהאנשים שאני והם באותה תפיסה מדינית ואידיאולוגית, אנשי הקיבוץ הארצי, מזיזים שבט משם והממשלה מושיבה אותו במקום, אחרי 60 שנה מקבלת את ההחלטה: אתם זזים.

מירי רגב: הסתיימו לך 3 הדקות.

עיסאווי פריג': יעני, עכברי ניסיונות אנחנו.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי את השאלות האלו: אדוני, מר בגין, איך בונים את האמון?

עיסאווי פריג': למה שתושבי הנגב יאמינו למה שאתה כתבת ולמה שאתה הצעת?

עיסאווי פריג': תגיד לי רק למה.

מירי רגב: תודה רבה, חבר הכנסת פריג', אנחנו חייבים לסיים.

מירי רגב: נילי ברוך, עמותת "במקום".

באסל גטאס: חשוב לציין שאום אל-חיראן, הממשלה הכירה בו קודם.

באסל גטאס: היתה החלטה להכיר בו, אחר כך חזרה בה.

מירי רגב: 3 דקות לרשותך, לאחר מכן חבר הכנסת דב חנין במקום עפו אגבאריה בהמשך לבקשתו של חנא סוייד.

<נילי ברוך: גם אנחנו בעמותת "במקום" מלווים כבר כמה שנים את כל התהליך הזה, מוועדת גולדברג - - -

מירי רגב: רק אחר כך תישארי יחד עם הבחור הזה ויחד עם חנא סוייד כדי שנחליט מי מדבר ומי מציג את התוכנית בשבוע הבאה, בסדר?

<נילי ברוך: בשבוע הבא יציג את התוכנית פרופ' אורן יפתחאל.

מירי רגב: אחר כך נישאר, אחרי הדיון, נסגור את זה בצורה מסודרת.

מירי רגב: בבקשה.

<נילי ברוך: בסדר גמור.

<נילי ברוך: אני לא אתייחס לסעיפי החוק, אני אגיד שני דברים כלליים: אחד שנוגע לפתרון של ההתיישבות שמוצע בהסדרת החוק, ולכריכה שבעצם נעשית בין הבעלות על הקרקע לתכנון ולפיתוח.

<נילי ברוך: למעשה הצעת החוק מתייחסת רק להסדרים כלליים בנושא הקרקע, היא בעצם לא מתייחס להסדרים ההתיישבותיים, או יותר נכון, היא בעצם נותנת פתרון אחד ויחיד לכל תושבי הכפרים הלא מוכרים, בין אם הם נמצאים מחוץ ליישובים ובין אם הם נמצאים בתוכם.

<נילי ברוך: הפתרון היחיד שניתן הוא 7 עיירות פלוס 11 יישובי אבו בסמה.

<נילי ברוך: אין שום אפשרות - - -

זאב בנימין בגין: איפה זה בחוק?

זאב בנימין בגין: לא הבנתי.

<נילי ברוך: אני עברתי מספר רב של פעמים, אין שום אפשרות להכיר או להקים יישוב חדש כמו שנקבע בתמ"מ 4/14/23.

<נילי ברוך: האזכור היחיד שמתייחס לתמ"מ 4/14/23 הוא אזכור שמתייחס לקרקע בתמורה, איפה תינתן קרקע בתמורה.

<נילי ברוך: קרקע בתמורה יכולה להינתן במספר מצבים והיא תהיה רק קרקע חקלאית.

<נילי ברוך: אני אשמח לשמוע את עמדתך לגבי פתרונות אחרים, זה מה שעולה מהצעת החוק, אין שום אפשרות להכרה או להקמה של כפר אחר.

<נילי ברוך: זה דבר אחד.

<נילי ברוך: דבר שני, לכריכה בין הבעלות על הקרקע לבין כל תכנון ופיתוח.

<נילי ברוך: למעשה היום זה כבר מתקיים.

<נילי ברוך: העמדה הזאת או הגישה הזאת שבאה לידי ביטוי גם בחוק כבר מתקיימת היום וזו הסיבה המרכזית שבגללה אין פיתוח, יש תכנון אבל אין פיתוח, לא ביישובי אבו בסמה ולא בעיירות.

<נילי ברוך: יש כמעט תשתית תכנונית מלאה ב-11 מיישובי אבו בסמה ובחלק מהעיירות אבל לא נותנים היתרי בניה למגורים ולא מפתחים בגלל שדורשים מהבן אדם להגיע להסדר בעלות על הקרקע.

<נילי ברוך: בעצם הסדר בעלות על הקרקע היום הוא חזות הכול.

<נילי ברוך: אם אתה רוצה להתחבר למים אומרים לך הסדר בעלות על הקעקע, אם נותנים לך צו פינוי אומרים לך נעצור את זה – הסדר בעלות על הקרקע.

<נילי ברוך: הסדר הבעלות על הקרקע הוא חזות הכול.

<נילי ברוך: הכול נתקע בגלל שאין הסדר.

<נילי ברוך: הטענה שלנו היא כזאת: ניתן לתכנן, הכריכה הזאת היא לא כריכה הכרחית.

<נילי ברוך: אם הרצון של המדינה להגיע - - -

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

<נילי ברוך: אני מסיימת, ממש דקה.

<נילי ברוך: אם הרצון הכן של המדינה להגיע להסדרת ההתיישבות של הבדואים בנגב ניתן לעשות את זה באמצעות כלי התכנון.

<נילי ברוך: כלי התכנון הוא כלי של הסכמות, הוא לא כלי של קונפליקט.

<נילי ברוך: שימוש נכון בכלי הזה – ואת זה נראה במפגש הבא בתוכנית האב – יכול לייצר מגוון רחב של פתרונות, גם למקבצים מרוחקים שיושבים ולא מה שנקרא יישוב קומפקטי.

<נילי ברוך: אנחנו ב"במקום" שותפים לעמדה הזאת שעולה כאן כבר מהרבה מאוד אנשים שיש להניח בצד את הצעת החוק ובמקום זה להתחיל הליך של הידברות.

מירי רגב: סיימת את דבריך, תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת דב חנין, לאחר מכן יושב-ראש האגודה לסיוע והגנה על זכויות הבדואים, נורי אלעוקבי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי יושבת-הראש, אני חייב לומר לך, אני חייב לומר לכם, ידידי חברי הכנסת, שאני מאוד מודאג מהחוק הזה.

דב חנין: אני מציע לכולנו קודם כל לקרוא אותו היטב היטב.

דב חנין: זה חוק מאוד יוצא דופן, זה חוק יוצא דופן גם במדינה שיש בה לא מעט חוקים יוצאי דופן, אבל מכל יוצאי הדופן הוא יוצא דופן במיוחד.

דב חנין: במה הוא יוצא דופן?

דב חנין: החוק הזה עוקר ציבור גדול של אזרחי המדינה מבתיהם במדינה על בסיס לאומי.

דב חנין: זה הבסיס היחיד.

דב חנין: איך אתם קוראים לזה?

משה זלמן פייגלין: דמי פיצוי.

דב חנין: החוק הזה קובע מרחב שהוא אסור למגורים בתוך המדינה לאזרחי המדינה, איך אתם קוראים לזה?

דב חנין: גברתי יושבת-הראש, לפחות ב-3 דקות שיש לי אני מבקש שלפחות את תקשיבי.

מירי רגב: בבקשה.

דב חנין: החוק הזה קובע משטר חירום קיצוני עם צעדים מרחיקי לכת, צווי פינוי תוך 30 יום של אנשים מבתיהם, הריסות בתים בלי צו הריסה, בלי צו הריסה, פינוי של אזורים שלמים מהתושבים שלהם, מאסר שנתיים למי שנשאר במקום שהוא גר בו, רק בגלל שהוא נשאר במקום שהוא גר בו.

דב חנין: אתם השתגעתם?

דב חנין: מה זו המלחמה הזאת?

דב חנין: נגד מי אתם נלחמים?

דב חנין: למה אתם נלחמים באנשים האלה?

דב חנין: הסיבה היחידה שיוצאים למלחמה הזאת, הסיבה היחידה היא שהם גרים שם והם חיים שם.

דב חנין: הם לא עשו שום דבר רע, הם לא התנכלו לאף אחד, הם לא עשו שום עבירה, הם בסך הכול חיים שם, זה הכול.

טלב אבו עראר: זה בגלל שהם ערבים, הסיבה שהם ערבים.

דב חנין: החשש שלי הוא שהחוק הזה מוביל אותנו לקטסטרופה.

דב חנין: החוק הזה מוביל אותנו לקסטרופה.

דב חנין: אני שומע את החשש בציבור הערבי הבדואי בנגב, אני רואה את הזעם, אני חושב שהם מוצדקים.

דב חנין: עכשיו אני מגיע לנקודה הקשה.

דב חנין: השר בגין שמאמין בחוק הזה, מאמין בו – ואני גם מאמין לשר בגין, דרך אגב, אני מאמין לו שהוא מאמין שהחוק הזה דרוש כדי לייצר פתרונות בשורה התחתונה.

דב חנין: אני חושב שהחוק לא דרוש כדי לייצר פתרונות בשורה התחתונה ואני חושב שהשאלה היא באמת לייצר פתרונות בשורה התחתונה.

דב חנין: ואני שואל אותך, גברתי יושבת-הראש, למה לא נתחיל מהסוף?

דב חנין: למה לא נתחיל מפתרונות?

דב חנין: אם כולנו רוצים מסביב לשולחן להגיע לפתרונות, למה אנחנו צריכים את כלי המלחמה האלה כדי להגיע לפתרונות?

דב חנין: ברוח הזו אני מצטרף להצעתו של חבר הכנסת ד"ר חנא סוייד שהציע לוועדה לבחון בדיוק את הכיוון ההפוך, בואו נסתכל איך אפשר לפתור את הבעיות שמהן סובל הציבור הערבי הבדואי בנגב, וכשנבחן את הבעיות האלה אנחנו נראה – ואני אומר את זה לאחר שאני למדתי את התוכנית האלטרנטיבית – אנחנו נראה שניתן להגיע להסכמות.

מירי רגב: התוכנית האלטרנטיבית של מי?

דב חנין: התוכנית האלטרנטיבית של מועצת הכפרים הלא מוכרים.

מירי רגב: של "במקום".

דב חנין: "במקום" ומועצת הכפרים הלא מוכרים.

דב חנין: אני שמעתי את התוכנית הזאת, אני למדתי אותה, ההבדלים הם – אפשר לחשוב שמדובר פה על שטחי קרקע עצומים.

דב חנין: בסך הכול האנשים רוצים לחיות במקומות שבהם הם נמצאים, מוכנים להסדרה, מוכנים לפתרונות, מוכנים גם לגמישות.

דב חנין: אפשר להגיע לפתרונות, אז למה כשאפשר להגיע היום לפתרונות יוצאים למלחמה מיותרת?

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: נורי, ולאחר מכן חבר הכנסת אברהים צרצור.

<נורי חסן אלעוקבי: אני מבקש לתת לי לגמור אם זה 3 או 4 דקות, לא יותר מזה.

<נורי חסן אלעוקבי: אני מבקש להקשיב לי מפני שאני רוצה לומר את דברי - - -

מירי רגב: חבל, אתה לוקח כבר את הזמן שלך, תתחיל.

<נורי חסן אלעוקבי: אני בדואי, אני בדואי, נולדתי באל-עראקיב לפני קום המדינה, ב-42' נולדתי.

<נורי חסן אלעוקבי: ההורים שלי הצביעו לכנסת הראשונה באל-עראקיב, בכפר שלי שגורשתי ממנו.

<נורי חסן אלעוקבי: אני פונה ליושבת-ראש הוועדה, לחברי הכנסת הנכבדים, שלום לכם, שלום, אל תעשו מלחמות.

<נורי חסן אלעוקבי: אתם דנים בעניין חוק הנקרא "הסדרת התיישבות הבדואים בנגב", הדבר בשבילנו פרשת דרכים.

<נורי חסן אלעוקבי: להבנתי זהו גל להשלים את הנישול חוקית.

<נורי חסן אלעוקבי: אני פונה אליכם כאזרח ערבי בדואי וכנציג האגודה לסיוע והגנה על זכויות הבדואים בישראל – אני פשוט לא כתבתי בנייר אז אני מבקש לתת לי - - -

מירי רגב: זה שאתה עם מחשב זה כבר יפה, אני אפילו לא, כל הכבוד לך.

<נורי חסן אלעוקבי: אני גורשתי מבית הספר שלי באל-עראקיב, אני גורשתי מבית הספר שלי.

חנא סוייד: זה אומר שהוא לא צריך את פראוור.

מירי רגב: אתה יודע שאנחנו לא צריכים, שפראוור הוא לא בשביל שהוא יתקדם, פראוור הוא - - -

חנא סוייד: זו הטענה של הממשלה, שבלי פראוור הבדואים לא יתקדמו.

מירי רגב: נורי, תמשיך.

<נורי חסן אלעוקבי: אני פונה אליכם כאזרח ערבי בדואי וכנציג האגודה לסיוע והגנה על זכויות הבדואים בישראל שנולד באל-עראקיב שבנגב בבקשה כי לא תתנו את ידכם לחוק דרקוני גזעני זה לעבור.

<נורי חסן אלעוקבי: החוק מיועד אך ורק בשביל לנשל אזרחים שלווים מאדמותיהם, רכושם ההיסטורי, להרוס בתים וכפרים ולרכז בניגוד לרצונם בעיירות עוני ופשע רק בגלל השתייכותם למיעוט הערבי בישראל.

<נורי חסן אלעוקבי: לנו ברור כי החוק המוצע לא בא בכדי להסדיר התיישבות בדואים בנגב – כבוד השר לשעבר, סגן ראש הממשלה, מר בגין הישר, כמו אביך תהיה – טענה שאין לה כל ייסוד.

זאב בנימין בגין: רק תיקון לפרוטוקול, מעולם לא הייתי סגן ראש הממשלה, ולגלות לכם, גם לא ביקשתי להיות כזה.

<נורי חסן אלעוקבי: הבדואים יושבים בנגב מדורי דורות, לפני שעושים הסדר.

<נורי חסן אלעוקבי: המדינה הזניחה אותם במשך 66 שנים, לא טיפלה בהם כאזרחים, הרסה להם אלפי בתים, החריבה לחקלאות שלהם, החרימה עדריהם, אנשים, נשים וילדים נפגעו ומתו כתוצאה מעבודת "הסיירת הירוקה".

<נורי חסן אלעוקבי: כל האוכלוסייה היתה מטרה לאפליה והסתה מכוונת.

<נורי חסן אלעוקבי: אישית, אני נפגעתי קשה, גורשתי מבתי ומבית הספר שלי, אני גמרתי רק 3 כיתות, אני לא מתבייש להגיד את זה.

<נורי חסן אלעוקבי: בני השבט שלי הצביעו בכפרם אל-עראקיב לכנסת הראשונה, לאחר מכן גורשו מבתיהם ואדמותיהם באל-עראקיב.

<נורי חסן אלעוקבי: בשנת 1969 חוקק חוק הסדר המקרקעין ואז חשבנו שהדבר יושיע לנו אך טעינו, התביעות של האזרחים הוקפאו ולשכת הסדר - - -

מירי רגב: סיימת את ה-3 דקות אבל אני נותנת לך עוד דקה, נורי.

<נורי חסן אלעוקבי: יותר מ-40 שנה אחרי זה השלטונות הקימו ועדה אחרי ועדה, הכול בשביל לחפש דרכים לנשל את האזרחים הבדואים מאדמותיהם.

<נורי חסן אלעוקבי: רק משפט אחרון, האזרחים הבדואים תובעים בעלות על כ-800,000 דונם.

<נורי חסן אלעוקבי: המדינה עשתה פשרות עם אזרחים אחדים מבין הבדואים, השטח שעדיין בתביעת בעלות הוא כ-600,000 דונם מתוך 13 מיליון דונם.

<נורי חסן אלעוקבי: אנחנו אזרחי המדינה.

<נורי חסן אלעוקבי: אני אחד מאלה שהשר בגין פגש ואני אומר לכם, בדיוק כמו חברי שהשר פגש ושמע את דבריהם, אנו דוחים בתוקף ולא מקבלים חוק הנישול והריכוז בעיירות, אנחנו תובעים שהמדינה תנהג בנו כאזרחים, שיהיה צדק אמיתי, שוויון מלא לכולם.

<נורי חסן אלעוקבי: תודה רבה לכם.

מירי רגב: תודה רבה לך, נורי.

מירי רגב: חבר הכנסת אברהים צרצור, ולאחר מכן ד"ר אבו ראס, "עדאלה".

אברהים צרצור: תודה.

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהכותרת – שהבוסים ישמעו קודם כל.

מירי רגב: סליחה, כן.

אברהים צרצור: אני חושב שהכותרת המתאימה ביותר להצעת החוק הזאת היא "הגרשת וגם ירשת".

אברהים צרצור: ואני אספר לכם את הסיפור הזה בהמשך למה שאמר חבר הכנסת פריג'.

אברהים צרצור: אתם ודאי שמעתם על הסכם שלום שנחתם בין מצרים לבין ישראל בשנת 80', לפי ההסכם הזה הוחלט להעביר את שדות התעופה הצבאיים של ישראל מסיני לנגב וישראל בחרה שטחים שהם גובלים לעיירה כסייפה הערבית בנגב ושם ישראל הקימה את שדה התעופה נבטים.

אברהים צרצור: אני ביקרתי לפני כחודש בכפר כסייפה ונפגשתי עם אנשים שהיו חלק מההסכמים בין ישראל לבין תושבי ישראל הערביים בנגב הקשורים לפיצוי קרקעות בגין הקרקעות שהופקעו לטובת שדה התעופה נבטים.

אברהים צרצור: כולכם יכולים לעשות את החישוב כמה שנים, כבוד השר לשעבר, עברו מאז חתימתו של אותו הסכם ועד עכשיו.

אברהים צרצור: האנשים שחתמו הסכמים עם ממשלת ישראל שבגינם היו אמורים לקבל את השטחים בצורה מלאה, עדיין יש להם את הניירות אבל אין להם את הקרקע.

אברהים צרצור: עד היום, עד עצם היום הזה.

אברהים צרצור: ועל כן אני אומר לכם במלוא הכנות, אנחנו כערבים אזרחי מדינת ישראל לא מאמינים בשום פנים ואופן לתוכניות של מדינת ישראל, ממשלות ישראל לדורותיהן הקשורים במגזר הערבי.

אברהים צרצור: ואני אביא לסיום, לסיכום, גברתי היושבת-ראש, רק הוכחה אחת:

אברהים צרצור: אם תסתכלו על הכותרת של הצעת החוק, אנשים באמת מנסים לקרוא את זה בצורה מוטעית ביותר אבל אני קורא את הנוסח של הכותרת של הצעת החוק בצורה כזאת כפי שהיא באה לידי ביטוי: "הצעת חוק להסדרת התיישבות בדואים בנגב", לא "הצעת חוק להסדרת ההתיישבות הבדואית" ולא "הצעת החוק להסדרת התיישבות הבדואים".

אברהים צרצור: כנראה שיש עוינות בין ממשלת ישראל, מדינת ישראל לבין ה"א הידיעה בכל מה שקשור עם ערביי ישראל או ערבים אזרחי מדינת ישראל או עם הפלסטינים, ועל כן זו לא טעות דפוס, גברתי היושבת-ראש, הנוסח הזה מבטא את המנטליות הגזענית שעומדת מאחורי החוק הזה.

אברהים צרצור: הממשלה, בבואה להביא לנו את הצעת החוק הזאת, אומרת בצורה חד משמעית: הבדואים האלה הם אינם חלק אינטגרלי ממדינת ישראל, הבדואים האלה הם קבוצה של חייזרים שהגיעה למדינת ישראל מחוץ לגבולותיה - - -

מירי רגב: עוד דקה.

אברהים צרצור: מחוץ לגבולותיה בנקודת זמן מסוימת.

אברהים צרצור: ממשלת ישראל לפי הנוסח הזה פשוט מאוד לא מכירה באוכלוסייה הערבית הפלסטינית הבדואים בנגב כקבוצה אתנית מגובשת, שיש לה זהות לאומית, שיש לה שייכות וקשר עם האדמה שעליה גרה במשך אלפי שנים, שיש לה קשר הדוק עם מולדתה שעליה גרה במשך אלפי שנים.

אברהים צרצור: ועל כן המטרה הבסיסית של החוק הזה היא בצורה חד משמעית גירוש, נישול קרקעות ופשוט מאוד, הקמת יישובים יהודיים במקום יישובים ערביים קיימים.

אברהים צרצור: לסיכום נקודה אחת, כבוד השר לשעבר, אני שואל שאלה פשוטה מאוד: מה יכול להיות, מה יכול להיות אם ממשלת ישראל היום תבוא ותקפיא את הצעת החוק הזאת ותכיר ביישובים הקיימים או ברוב המוחץ של היישובים הקיימים היום ולהכיר בזכותם של הערבים על אדמותיהם, שהם חלקיק קטן מאוד מאדמות הנגב?

אברהים צרצור: אני מודה לך מאוד.

מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת אברהים.

מירי רגב: ד"ר אבו ראס מ"עדאלה", ולאחר מכן חבר הכנסת זבולון קלפה.

<ת'אבת אבו ראס: אני נציג של ארגון "עדאלה", הארגון המשפטי לאוכלוסייה הערבית בישראל.

<ת'אבת אבו ראס: אמנם אני לא עורך דין אבל רוצה להגיד שהשבוע ממשלת ישראל בהחלטתה בשדה בוקר על זירוז הקמת חירן, בעצם הניחה מטען חבלה לפתחו של בית המשפט.

<ת'אבת אבו ראס: אני אומר את זה כי רק שבוע הבא, ב-20 בנובמבר, בית המשפט הגבוה לצדק הולך להחליט על עתידו של היישוב.

<ת'אבת אבו ראס: מדוע הזירוז הזה?

<ת'אבת אבו ראס: אתם מאיימים על בית המשפט?

<ת'אבת אבו ראס: למה ממשלת ישראל צריכה לקבל החלטה כאשר בג"ץ ידון בסוגיה והוא יכריע בנושא של התושבים?

<ת'אבת אבו ראס: לאן אתם לוקחים את המדינה?

<ת'אבת אבו ראס: לאיזה כיוון?

<ת'אבת אבו ראס: מה עם מעמדתו של המיעוט הערבי בישראל?

<ת'אבת אבו ראס: האם אתם מנסים, ד"ר בגין, האם אתם מנסים להוציא אותנו ממגרש האזרחות הישראלית?

<ת'אבת אבו ראס: מה אתם רוצים שנעשה?

<ת'אבת אבו ראס: איך נאבק אם לא בבג"ץ?

<ת'אבת אבו ראס: מה אתם מצפים מאתנו?

<ת'אבת אבו ראס: הלוא הצעת החוק, מר בגין, יש בה מן הנסתר הרבה יותר מאשר הנגלה.

<ת'אבת אבו ראס: ד"ר בגין, אני רוצה לדעת ממך, האם יש לכם את האומץ להגיד לנו באיזה כפרים אתם הולכים להכיר ואיזה להרוס?

<ת'אבת אבו ראס: הלוא אתה אומר שרוב הכפרים יוכרו אז תגידו לנו.

זאב בנימין בגין: לא אמרנו את זה.

<ת'אבת אבו ראס: אתה אמרת את זה, אתה מצוטט בעיתונות שרוב הכפרים יישארו במקומם.

זאב בנימין בגין: לא.

<ת'אבת אבו ראס: רוב הכפרים יישארו במקומם.

זאב בנימין בגין: לא אמרנו את זאת, אדוני, אני מבקש שתדייק.

<ת'אבת אבו ראס: אז אני מבטיח לך, שבוע הבא תקבל את זה ואני אחלק את זה שאתה אמרת את זה.

זאב בנימין בגין: חבל, אני אומר בדיוק מה נכתב.

מירי רגב: השר בגין, אתה בסוף תתייחס לכלל, אנחנו ניתן לך רבע שעה להשיב לכלל הדברים.

זאב בנימין בגין: לא נכון, לא נאמר.

<ת'אבת אבו ראס: הצעת החוק הזאת יש בה ענישה קולקטיבית, פחות תובעים משמעותו פחות פיצוי.

<ת'אבת אבו ראס: מדוע הענישה הקולקטיבית?

<ת'אבת אבו ראס: יש בה סגירת שטחים.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

<ת'אבת אבו ראס: יש בה סגירת שטחים, אתם סוגרים את מערב הנגב לבדואים.

<ת'אבת אבו ראס: אני גדלתי ולמדתי ששטח סגור זה שטח בטחוני, שטח אש, אבל אתם סוגרים שטחים על רקע לאומי עכשיו, בדואים לא יכולים להיכנס.

<ת'אבת אבו ראס: אתם מציעים קריטריונים חדשים להכרה ביישובים, הלוא ידוע שכל קהילה של 30-40 תושבים יכולה לבקש הכרה ביישוב, אתם עכשיו מכניסים להצעת החוק עוד קריטריונים על מנת למנוע הכרה ביישובים חדשים.

<ת'אבת אבו ראס: עיור – מדוע היהודי יכול לגור בקיבוץ, במושב, בכפר, בעיר ואילו הבדואי עיור כפוי?

<ת'אבת אבו ראס: תנו אופציות התיישבותיות שונות לבדואים, מגיע להם, הם אזרחים.

<ת'אבת אבו ראס: הלוא אתה יודע את כל הדברים, דיברת על עוגנים - - -

מירי רגב: סיימת את דבריך.

<ת'אבת אבו ראס: אני מסיים בזה, אני מסיים.

<ת'אבת אבו ראס: דיברת על עוגנים, עוגן של מטרופולין באר שבע, אבל היא כבר הופקדה ב-2007, עברו כבר 5 שנים מאז, גולדברג אחרי ההפקדה, פראוור אחרי ההפקדה, אז מדוע לחוות הבודדים אתם הלכתם לשינוי, 14/42?

מירי רגב: ד"ר אבו ראס, תודה רבה לך.

<ת'אבת אבו ראס: מדוע לא יהיה משהו מיוחד לבדואים בתוכנית?

<ת'אבת אבו ראס: זה לא תורה מסיני, אפשר לשנות את זה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת זבולון קלפה, ולאחר מכן שמוליק דוד משתי"ל.

מירי רגב: בבקשה, זבולון, 3 דקות.

זבולון כלפה: תודה.

זבולון כלפה: יושבת-ראש, אני רוצה לפתוח בזה שאני קצת נדהם לראות פה התכנסות של הרבה הרבה מאוד גופים של זכויות אדם, לפני 8 שנים, כשאותי גירשו מהבית, לא זכור לי שאיש מכם עמד לזכותנו.

אחמד טיבי: מאיפה גורשת?

אחמד טיבי: איזה בית?

זבולון כלפה: סליחה, סליחה רגע.

אחמד טיבי: מעזה?

זבולון כלפה: אחמד, סליחה רגע.

מירי רגב: אחמד, עד עכשיו ניהלנו דיון, בבקשה.

זבולון כלפה: כבוד יושבת-הראש, יש לי עוד 2 דקות נוספות, עוד 2 דקות נוספות.

זבולון כלפה: מהבית שלנו, מהאדמה שלי.

אחמד טיבי: איפה?

זבולון כלפה: מהאדמה שלי בגוש קטיף.

אחמד טיבי: תחכי ג'ד?

זבולון כלפה: בחכי, אה.

זבולון כלפה: בחכי ערבי.

אחמד טיבי: אני מסתפק בתשובה שלך.

זבולון כלפה: בסדר?

זבולון כלפה: אבל לא משנה, בוא נעזוב את זה.

חנא סוייד: בואו נעבור לערבית.

אחמד טיבי: אני מסתפק בתשובה.

מירי רגב: סגן יושב-ראש הכנסת.

זבולון כלפה: תודה רבה, תודה רבה על הסיוע לכל הפרשנים.

זבולון כלפה: אז קודם כל חשוב לדעת שעם כל הכבוד לכל הארגונים לזכויות האדם זה קצת מעמיד בדעה או בעמדה מאוד מסוימת את ההנהלות וההתנהגות שלכם כי כנראה אדם, יש לו פרשנות אחרת בארגונים שלכם.

זבולון כלפה: זה דבר אחד.

זבולון כלפה: מצד שני חשוב לי גם להבהיר, בכל מדינה מתוקנת, עם כל הכבוד, יש בית משפט, בית משפט לא עוסק בהקמת יישובים, בית משפט כן עוסק בתביעות על בעלות על קרקע.

זבולון כלפה: בבקשה, אין שום בעיה, תיגשו בבקשה לבית המשפט לתביעות על הקרקע, אין שום בעיה.

זבולון כלפה: תקראו את כל הדוחות שהיו, כל המשפטים שהוגשו, למעלה מ-80 תיקים של תביעות בעלות, לא היתה תביעת בעלות אחת שבית המשפט – לא אני – הכיר בה, אז על מה אתם מלינים?

אברהים צרצור: אין צדק בישראל, אין צדק בישראל.

זבולון כלפה: תודה רבה לך, אני שמח, בסוריה יש צדק, בסוריה יש צדק.

אברהים צרצור: בתי קברות של - - -

זבולון כלפה: בסוריה יש צדק, בערב הסעודית יש צדק, בירדן יש צדק.

אברהים צרצור: אין שם ואין פה.

זבולון כלפה: לא, זה לא אותו דבר בכלל.

חנא סוייד: דרך אגב, השופט גולדברג מחה על כך שבית המשפט לא קיבל - - -

אורית סטרוק: מה זה הדבר הזה?

מירי רגב: תקשיבו רגע, עד עכשיו הדיון התנהל, אף אחד לא הפריע לכם למרות שהיה לנו מה להגיד על מה שאמרתם, אז אנא מכם, תחזרו לכבד את הדיון הזה.

משה זלמן פייגלין: היה לי הרבה מאוד מה לומר על מה שנאמר עד עכשיו, שתקתי, אני מבקש שגם ההפך יהיה.

מירי רגב: מאה אחוז.

אחמד טיבי: תתני עוד דקה לחבר הכנסת קלפה.

מירי רגב: אני נותנת לו.

מירי רגב: תודה רבה לך, אני מודה לך.

מירי רגב: בבקשה.

זבולון כלפה: לא, לפי ההפרעות שהיו פה עוד 3.

אחמד טיבי: אין לנו בעיה שתדבר גם עוד 3.

חנא סוייד: קיבלת.

מירי רגב: זבולון, בבקשה.

זבולון כלפה: אז קודם כל, אל"ף, אני אומר בסופו של דבר אי אפשר לבוא ולטעון כלפי בית המשפט מחד ומצד שני להתעלם מהפסיקות שלו לאורך כל הדרך.

זבולון כלפה: במשך שנים ארוכות התבררו למעלה מ-80 תביעות ואף לא אחת מהן בסופו של דבר הגיעה למיצוי לטובתם של התובעים, תמיד המדינה היתה בצד של הזוכים.

זבולון כלפה: אי אפשר לבוא ולטעון שאין צדק כי זה בית המשפט, עם כל הכבוד, חבר הכנסת סוייד, זה בית המשפט, האמן לי שאני לא ישבתי שם.

מירי רגב: אל תתייחס אליהם, תדבר עניינית, עזוב עכשיו, תדבר עניינית, אחר כך הם מגיבים ואתה מגיב.

חנא סוייד: מה זה "אל תתייחס אליהם"?

חנא סוייד: איזו אמירה זו?

מירי רגב: אני אומרת לא להתייחס להערות עכשיו, זה בלתי אפשרי.

חנא סוייד: להערות, לא אליהם.

אחמד טיבי: את מתכוונת "אל תפנה אליהם".

מירי רגב: אל תתייחס להערות שמופנות אליך.

אחמד טיבי: את מתכוונת בעברית "אל תפנה אליהם", לא "אל תתייחס".

מירי רגב: אל תתייחס להערות שמגיעות אליך מהקהל, אם הוא בצד השמאלי של השולחן או בצד הימני של השולחן.

חנא סוייד: בסדר, זה אני מקבל.

מירי רגב: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: "לפנות" לא "להתייחס".

אחמד טיבי: יש משמעות שלילית ל"אל תתייחס".

מירי רגב: בוא עכשיו נתייחס לעניין הזה 5 דקות.

אחמד טיבי: בוא נפתח את העניין הזה.

מירי רגב: זבולון, בבקשה.

זבולון כלפה: אני חושב שבסופו של תהליך, בתור אחד – לחדש לחלק מכם לפחות, אני יליד הנגב, נולדתי בנגב, חי בנגב, ובעזרת השם גם אחרי 120 נשאר בנגב, לשביעות רצונם או למורת רוחם של חלק מהאנשים, אלה לפחות חלק מהתוכניות – ובתור אחד שחי בנגב ומכיר את הנגב במשך כל 50 השנים האחרונות אי אפשר להתעלם מהמציאות שיש בעיה שלאורך מספר שנים לדעתי קצת התעלמו ממנה ובאמת נדרש פה איזשהו פתרון מערכתי.

זבולון כלפה: אלא מה?

זבולון כלפה: שהמדינה נכון להיום – דרך אגב, נאמרו פה כל מיני אמירות על ידי ח"כים שונים לגבי העניין שלא צריך פה את הנושא של החוק אלא אפשר להשתמש בכלים אחרים כדי ליישם, המדינה ניסתה ופעלה אבל לצערי לא בצורה מלאה כי לא יעזור שום דבר, בנושא של האכיפה אנחנו חלשים בסופו של תהליך, והמציאות מוכיחה, טופחת לנו בפנים שמדינת ישראל לא אוכפת.

זבולון כלפה: היא לא משתמשת בכלי אכיפה כמו שצריך וזה חלק גדול מהבעיה.

זבולון כלפה: זה נכון כלפי חינוך של ילדים בבית, זה נכון גם ביחס של מדינה לאזרחיה.

זבולון כלפה: לא יכול להיות שישנם כללים שהם פתאום מתגמשים בכל מיני חוקים.

זבולון כלפה: אתם מכירים עוד אוכלוסייה למשל שבצורה מוצהרת מאפשרים לה לעבור על חוקי מדינה, כמו למשל חוק הביגמיה?

זבולון כלפה: יש כזה דבר באיזשהו מקום?

זבולון כלפה: כמו למשל חוק התכנון והבניה?

זבולון כלפה: יש כזה דבר באיזשהו מקום נוסף?

חנא סוייד: כן, בהתנחלויות.

מירי רגב: הבטחת, חנא.

חנא סוייד: הוא שואל.

מירי רגב: הבטחת.

מירי רגב: גם אתה שאלת ולא ענו לך.

מירי רגב: חנא, הבטחת.

מירי רגב: בבקשה, זבולון.

זבולון כלפה: לכן אני חושב שבסופו של תהליך יש פה איזשהו מהלך שאני אומר אמיתית, ויודע את זה השר בגין, ישבנו ארוכות, דעתי לא נוחה מהפתרון שמוצע פה ואני חושב שצריך לבצע פה עוד לא מעט שינויים, החוק הזה חסר בדברים מהותיים מאוד.

זבולון כלפה: אל"ף, בפרק של ההגדרות, זה פשיטא, אבל גם בפרק של התכנים עצמם, הכותרת עצמה לא תואמת את התוכן לאחר מכן, כי אם עסקינן בהסדרת התיישבות הבדואית, הפרק על ההתיישבות משום מה, אני לא רואה אותו קיים.

זבולון כלפה: יש פה יותר התעסקות עם הצד של הסדרת תביעות הבעלות אבל בתוך אחד שהוא בוגר גירוש שהמדינה מבצעת, 8 שנים אחרי, או 9 שנים אחרי עוד מעט, בצד של ההתיישבות המדינה מאוד מאוד חלשה לאחר מכן בביצוע.

באסל גטאס: תצביע נגד החוק.

נחמן שי: למה ההשוואה הזו?

נחמן שי: מה זה שייך אחד לשני?

נחמן שי: אני לא מבין.

מירי רגב: נחמן.

נחמן שי: זה ממש שני דברים שלא נוגעים אחד לשני.

מירי רגב: אתה רשום לזכות דיבור, למרות שלא נרשמת רשמתי אותך לזכות דיבור.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קלפה, מה אתה תציג לי?

<קריאות: - - -

מירי רגב: אחמד טיבי, אני לא רוצה להתחיל - - -

אחמד טיבי: אולי כל אחד מהצד שלו יציע הצעה לסדר, כל אחד מהצד שלו יבטל את החוק.

זבולון כלפה: אני לא שולל את זה, אני לא שולל את זה.

מירי רגב: ישבנו בשקט כל זמן שהח"כים האחרים דיברו.

באסל גטאס: יש הסכמה בינינו.

מירי רגב: יפה מאוד, אני שמחה.

אחמד טיבי: אבל סוף סוף אנחנו מסכימים שהחוק רע.

מירי רגב: מעולה.

מירי רגב: בבקשה.

אחמד טיבי: אתה מהצד שלך ואני מהצד שלי.

זבולון כלפה: אנחנו לומדים פה מושג חדש על הדמוקרטיה בישראל.

מירי רגב: אחמד טיבי, אני קוראת לך לסדר בפעם הראשונה.

זבולון כלפה: כשמדברים מצד אחד של המפה אז הדמוקרטיה עובדת ויש שקט, כשקצת מעיזים להעלות דעות אחרות שונות, אני שומע בשבוע שעבר - - -

באסל גטאס: דווקא מסכימים.

חנא סוייד: להפך, אתה מדבר דברי טעם, יפה, אתה מדבר דברי טעם, אני חייב להגיד לך.

מירי רגב: חנא סוייד, קריאה ראשונה.

באסל גטאס: החוק בא להסדיר רק את הבעלות על הקרקע, זה נכון.

חנא סוייד: למה?

מירי רגב: ככה, כי אני ביקשתי שיהיה כאן שקט.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת רגב, אל תיכנסי לקריאות.

מירי רגב: כן, בבקשה.

אחמד טיבי: תחשוב על ההצעה שלנו.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

זבולון כלפה: לכן אני חושב שבסופו של דבר, אל"ף, נדרשת מאתנו בוועדה פה עבודה יסודית ומעמיקה.

אחמד טיבי: זה נכון.

זבולון כלפה: ושבאמת בסופו של תהליך החוק אכן יקנה באמת את הכלים האמיתיים כדי להתמודד עם המציאות שקורית בנגב ולא לתת לעסק להמשיך ולתפוח ולהתפתח בצורה שבה הוא קורה.

זבולון כלפה: כי בניגוד לאלה שחושבים – כל אחד שנוסע על הצירים רואה רק אפס קצהו של המציאות, המציאות היא הרבה יותר מסובכת ומורכבת, אני מציע לכם להיכנס לעומק השטח.

זבולון כלפה: אנחנו מגדלים בנגב, נוטעים עצים, יש לנו לא מעט קרקעות בהרבה מקומות שונים ומגוונים, אני מסתובב ורואה את הדברים האלה מקרוב ואני אומר לכם שנדרש פה באמת: אחד, פתרון מערכתי, שאני חושב שבחוק הזה הוא חסר כי חסרה פה הסוגיה של הסדרת ההתיישבות.

זבולון כלפה: חסר פה פרק נוסף משמעותי, כל הנושא שמצד אחד מדברים על עידוד מקורות תעסוקה – ואתמול בוועדת הכספים העברנו לפרויקט הזה שכולם מתהדרים בו - - -

מירי רגב: משפט סיכום, זבולון.

אחמד טיבי: מגיעה לו עוד חצי דקה.

<קריאה: מה זה?

<קריאה: זה כבר 10 דקות.

מירי רגב: זבולון, משפט סיכום.

זבולון כלפה: שכולם מתהדרים בפרויקט של "עידן הנגב", אז עבר לשם תקציב נוסף כדי באמת לעודד מקורות תעסוקה נוספים בנגב לכלל האוכלוסייה בנגב, גם הבדואית וגם היהודית.

זבולון כלפה: אבל גם הסוגיה של החינוך שהיא בסופו של דבר חלק מליבת העניין, כי מצד אחד - - -

מירי רגב: תודה רבה, זבולון.

זבולון כלפה: שניה, משפט אחרון.

מירי רגב: זהו, מספיק.

זבולון כלפה: האכיפה לבד ללא חינוך זה לא דבר שהוא נותן תוצאות.

מירי רגב: תודה רבה.

אחמד טיבי: אולי נקבל את ההצעה שלו להשעות את החוק, לבטל אותו?

זבולון כלפה: לא, זאת לא היתה ההצעה שלי, אל תכניס לי מילים לפה.

אחמד טיבי: זה מה שהבנתי, שהחוק לא טוב.

זבולון כלפה: אני מוכן לאחר מכן לשבת אתך באחד על אחד ולהסביר לך מה היתה כוונתי.

אחמד טיבי: אז החוק טוב או לא טוב?

זבולון כלפה: נדבר על זה אחר כך בינינו, אני מוכן בשמחה.

מירי רגב: זבולון, תודה רבה.

חנא סוייד: יש פה שני אנשי נגב, קלפה ואבו עראר, אולי ניתן להם לפתור את העניין הזה ואנחנו נלך הביתה?

מירי רגב: שמוליק דוד, בבקשה, משתי"ל, 3 דקות, לאחר מכן חברת הכנסת אורית סטרוק.

חנא סוייד: לא, אני סומך על אבו עראר.

זבולון כלפה: אם אתה סומך רק עליו אז זה לא טוב, מה שהצעת.

חנא סוייד: לא, לא רק עליו.

מירי רגב: מה קרא לך, זבולון?

זבולון כלפה: לא, אני רואה כל הזמן - - -

אחמד טיבי: אל תקראי לו קריאה לסדר, בכל זאת מדובר בח"כ יהודי.

מירי רגב: שמוליק, בבקשה.

<שמואל דוד: נעים מאוד, אני מרכז את המטה לשוויון בצדק לבדואים ויועץ בשתי"ל.

<שמואל דוד: השר לשעבר בגין פתח בקביעה הלכאורה טריוויאלית שהמדינה רואה בבדואים אזרחים שווים, קביעה שלכאורה היתה מיותרת אבל למעשה היא מאוד מאוד חשובה כי היא לגמרי מופרכת.

<שמואל דוד: המדינה רחוקה מלראות באזרח הבדואי שווה, משיעורי תמותה בלידה, דרך טיפת חלב, דרך הכביש לבית ספר, דרך הכניסה לגן, דרך הרבה מאוד שירותים שאני אותה רואים אותם כבסיסיים לאזרח ישראלי, האוכלוסייה הזאת – אגב, מוכרים ושאינם מוכרים – מופלית בהם לאורך כל הדרך באופן עמוק, שיטתי, עקבי, ולכן הקביעה הזאת היא מצערת.

<שמואל דוד: שנית, המדינה הצליחה להסדיר – היתה לה הצלחה מדהימה, הוקוס פוקוס, עשרות חוות בודדים להפוך אותם רטרואקטיבית למיזמים תיירותיים, חקלאיים, להלבין בניה בלתי חוקית, למחוק תביעות ולאכוף את החוק על הפרקליטות שהתנגדה לחוק הזה באופן תקיף כי ראתה שם אוסף שלם של בעיות מבחינת החוק הישראלי.

<שמואל דוד: החוק הזה איננו חוק להסדרת התיישבות כי הוא לא מסדיר שום התיישבות, כי אין בו התיישבות, כי אין בו קריטריונים להסדרת התיישבות, כי אין בו אמירה לגבי איזה יישובים יוסדרו ואיך הם יוסדרו.

<שמואל דוד: החוק הזה מסתיר את אי הסדרת ההתיישבות ומתחבא מאחורי תוכנית המתאר, כשתוכנית המתאר יש בה אזורי חיפוש לבדואים.

<שמואל דוד: מה זה אזורי חיפוש?

<שמואל דוד: לכו תחפשו אותנו.

<שמואל דוד: 60 ומשהו שנה אין להם יישובים, גם עכשיו לא יהיו לכם יישובים, לא יהיו לכם יישובים כי לא נקבע לכם יישובים, כי אנחנו נבנה את חירן על אדמות אום אל-חירן ואנחנו נבנה יישובים אחרים חדשים והם יקומו אחד אחרי השני ונפנה אתכם, וזאת התוכנית.

<שמואל דוד: החוק הזה נשען על תוכנית שבסיסה אפליה, תוכנית שהיו לה 54 התנגדויות וכולן נדחו.

<שמואל דוד: החוק הזה מתעלם מהמסקנות של תלמה דוכן שבאה ואמרה: לא עובד לכם, מדיניות הריכוז נכשלה, אמרה את זה במונחים מקצועיים כחוקרת מתכננת מטעם הולנת"ע, ומתעלם ממנה לחלוטין.

<שמואל דוד: החוק הזה מתעלם מוועדת גולדברג שאומר להכיר ככל הניתן ביישובים, מתעלם מזה לחלוטין.

<שמואל דוד: החוק הזה מתעלם מקביעות של ועדות, כמו ועדת אור שאמרה שאי אפשר לנהל יותר את מערכת היחסים בין יהודים לערבים מתוך אדנות ומתוך רודנות ומתוך סלקטיביות באכיפה וסלקטיביות בחקיקה.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

<שמואל דוד: הוא יוצר חקיקה שממשיכה יפה את החוקים של 1948 ואילך, ששללו קרקעות, שמנעו זכויות בקרקע, את התפיסה הממשל-צבאית שמעבירים אוכלוסיות לפי רצון הריבון, ברצונך תעביר אותם לפה וברצונך תעביר אותם לשם.

<שמואל דוד: הוא ממשיך קו מאוד מסוכן במערכת היחסים בין יהודים לערבים, קו שבאופן ברור מוביל אותנו לעימותים בנגב לא רצויים.

<שמואל דוד: כמי שעובד עם הקהילה הערבית בנגב במשך שנים, אני אומר לך בצער, חבר הכנסת לשעבר בגין, החוק הזה פשוט לא יתבצע.

<שמואל דוד: הוא לא יתבצע כי לא יהיו לו שותפים, לא יהיו לו שותפים כי החוק הזה לא ניתן לביצוע בגישה האדנותית הזו כי אנחנו חיים היום ב-2013 והדברים שקרו לפני 10 ו-20 ו-50 שנה לא יכולים לקרות יותר.

מירי רגב: זה משפט הסיום שלך, תודה רבה לך.

מירי רגב: חברת הכנסת אורית סטרוק, ולאחר מכן עו"ד רות כרמי.

אורית סטרוק: אני חושבת שכשאנחנו באים לדון על החוק הזה, או בדיון הטרומי על החוק הזה, אנחנו צריכים להסיר הרבה מאוד מסיכות ולהתמודד עם הרבה מצגי שווא.

אורית סטרוק: מצג השווא הראשון הוא מצג השווא כאילו שהנגב שייך לבדואים, הם ילידים, זה חלק ממצג השווא שלהם שארץ ישראל בכלל שייכת להם ולא לנו, זה מהצד הלאומי, וכאילו גם כל תביעות הבעלות שהם תובעים יש אתן צדק משפטי וברור שהם שלהם.

אורית סטרוק: אם הם תובעים סימן שזה שלהם.

אורית סטרוק: שני הדברים האלה הם שקר מוחלט.

אורית סטרוק: הנגב, כמו כל ארץ ישראל, שייך לעם ישראל.

אורית סטרוק: נכון, אנחנו מוכנים שגם אתם תגורו שם, תכף נדון בעניין הזה ואני אתייחס לזה גם.

חנא סוייד: תודה, תודה, תודה רבה.

מירי רגב: בבקשה בלי קריאות ביניים.

אורית סטרוק: הוא לא שייך לכם.

אורית סטרוק: הוא לא שייך לכם, תפסיקו עם ההצגה הזו.

אורית סטרוק: וגם מה שהם תובעים, בתי המשפט, כמו שאמר קודם - - -

אחמד טיבי: מא חדא ירוד עליה.

אורית סטרוק: אל תפריע לי, אם הם מפריעים אני מבקשת תוספת זמן.

מירי רגב: סליחה.

אורית סטרוק: בתי המשפט כבר הוכיחו פעם אחר פעם שתביעות הבעלות האלה, אין בהן ממש מבחינה משפטית.

אורית סטרוק: זה אחד.

אורית סטרוק: מצג השווא השני הוא של זכויות האדם.

אורית סטרוק: ממש מולי בכינון ישיר יושבת גברת רונית לוין שהיא חוקקה צו מיוחד שמאפשר לסלק חקלאי מהקרקע שלו רק אם הוא החליף את הגידולים מתפוזים לנקטרינות, ואז זה היה בסדר, פתאום כשמדובר על בדואים אז היא מפרסמת חוות דעת הפוכה.

אורית סטרוק: תפסיקו להיות צבועים, כל השמאלנים שמכנים את עצמם "זכויות אדם", אתם לא זכויות אדם, אתם זכויות הערבים.

אורית סטרוק: זה מצג שווא שני.

באסל גטאס: הערבים לא בני אדם?

מירי רגב: סליחה, קריאות ביניים - - -

עיסאווי פריג': איזו כותרת, כותרת מאוד - - -

אורית סטרוק: כן, כותרת.

עיסאווי פריג': אנחנו לא צריכים לדבר, חברת הכנסת סטרוק עושה את העבודה.

אורית סטרוק: אם הם יפריעו - - -

מירי רגב: את יכולה לתת לו להמשיך לדבר, אני אתן לך זמן דיבור.

אורית סטרוק: כל מי שיבוא וידבר על זכויות אדם של זבולון קלפה באותה מידה של הבדואים, בבקשה, יש לו זכות דיבור, מי שלא אז הוא צבוע.

אורית סטרוק: ארגוני זכויות האדם, הגב' דבי גילד-חיו, נעדרה מהדיונים בוועדת החוקה על החוק שגירש את זבולון קלפה מהבית כי זה לא עניין אותה מבחינת זכויות אדם, אז בבקשה, אל תתחסדו.

תמר זנדברג: יש בדיקת נוכחות של חברי כנסת והארגונים?

תמר זנדברג: מה, יש עונש מבחינתך?

אורית סטרוק: תמי.

מירי רגב: אין בעיה, שידברו, אני נותנת לך עוד דקת דיבור.

מירי רגב: לך הפריעו כשדיברת, נכון?

תמר זנדברג: תני לה עוד 10 דקות, היא עושה עבודה את מצוינת.

מירי רגב: לך הפריעו כשדיברת, נכון?

תמר זנדברג: האמת שכן, אבל - - -

מירי רגב: לך תמיד מפריעים.

עיסאווי פריג': יש עניין לתת - - -

זבולון כלפה: לא ידעתי שאתה בא לחלק ציונים לח"כים.

מירי רגב: בעיקר מהצד הזה של המפה.

מירי רגב: בבקשה.

אורית סטרוק: מצג השווא הנוסף שייך לידידי השר בני בגין, לשעבר לשעבר, בני בגין, והוא נוגע לשאלת הסדרת ההתיישבות, וכבר נגעו בזה גם מימין וגם משמאל.

אורית סטרוק: אין פה שום הסדרת התיישבות, בני, יש כאן טיפול בתביעות הבעלות בלבד.

אורית סטרוק: וכאן חסרים לנו נתונים ומספרים: תביעות הבעלות הקיימות היו 3,200 בלבד והן נוגעות גג, לכל היותר, אם ניקח בחשבון את כל הצאצאים, ל-12% מהאוכלוסייה הבדואית.

אורית סטרוק: כלומר, החוק הזה הולך להעשיר ולהפוך לטייקונים 12% מהאוכלוסייה ולאמלל את שאר האוכלוסייה.

אורית סטרוק: אין שום צורך.

עיסאווי פריג': איך נראה בדואי טייקוני?

עיסאווי פריג': זה מושג חדש.

אורית סטרוק: תצחקו, בסדר, תצחקו.

אורית סטרוק: 12% בלבד מהאוכלוסייה זה תביעות הבעלות.

אורית סטרוק: מצד שני אין שום צורך, כפי שאתה הצגת במצג שהצגת לנו פה - - -

מירי רגב: היא תקבל עוד דקה כי מפריעים לה.

מירי רגב: עד שלא יהיה פה שקט היא תדבר.

אחמד טיבי: תני לה עוד דקה, תני לה עוד דקה, עוד דקה בהסכמתי.

מירי רגב: אין בעיה, אתם יודעים, זה על חשבון בסוף מי שצריך להציג שבוע הבא.

אחמד טיבי: אגב, מגיע לה עוד 2 דקות.

חנא סוייד: מצדי עוד 5.

תמר זנדברג: עוד 10, רק בשביל - - -

עיסאווי פריג': על הטייקונים דווקא מגיע לך 5 דקות.

מירי רגב: קריאה שניה לאחמד, קריאה ראשונה לתמד זנדברג, וקריאה ראשונה - - -

אחמד טיבי: - - -

<קריאות: - - -

מירי רגב: יאללה, גמרנו.

מירי רגב: גמרנו עם הצחוק הזה.

מירי רגב: גמרנו.

מירי רגב: עד עכשיו, כשהח"כים הערבים דיברו היתה דממה וכיבדתם את זה - - -

אחמד טיבי: דיברו דברי חוכמה.

מירי רגב: לשמחתי נמצא פה השר בגין, הוא רואה מה קורה, הפעם לא תוכלו ללכת לעיתונות לעשות ספין, יש פה את השר בגין שרואה מה קורה.

מירי רגב: נמאס לי מהצביעות הזאת.

מירי רגב: די.

עיסאווי פריג': איזו צביעות?

עיסאווי פריג': נאמרה בדיחה כאן, צריך לשתוק על הבדיחה?

מירי רגב: תשתקו בזמן שאחרים מדברים.

עיסאווי פריג': נאמרה בדיחה, אסור לצחוק?

מירי רגב: פעם שניה לפריג'.

עיסאווי פריג': נאמרה בדיחה, טייקונים בדואים.

נחמן שי: אף אחד לא הפריע.

תמר זנדברג: יופי, תעמוד לצדה, אתה מצטרף - - -

נחמן שי: גם אני לא מסכים עם מה שהיא אומרת אבל אני לא מפריע לה.

נחמן שי: היא צודקת לחלוטין.

תמר זנדברג: אף אחד לא מפריע.

מירי רגב: סליחה, פעם שניה לפריג'.

מירי רגב: די, מספיק עם זה כבר.

אורית סטרוק: חבר הכנסת פריג', מתי היית בוילה של טלב אלאסנע?

אורית סטרוק: מתי היתה בוילה של טלב אלאסנע?

מירי רגב: אורית, דברי, יש לך עוד דקה לדבר.

אורית סטרוק: לא, יש לי יותר מעוד דקה.

תמר זנדברג: יש לך עוד 10 דקות.

מירי רגב: פעם שניה לתמר זנדברג, פעם שלישית היא יוצאת החוצה.

אורית סטרוק: המצג שהצגת לנו, בני, שלפיו אי אפשר להסדיר את ההתיישבות בלי לטפל בתביעות הבעלות היא לא נכונה.

אורית סטרוק: במספרים, כבר היום, כבר היום 70,000 בדואים גרים בתוך הקווים הכחולים של אבו בסמה, 13,000 גרים בודאי אל-נעם, נשאר לך להסדיר – כמה, 3,000?

אורית סטרוק: 5,000?

אורית סטרוק: תן להם מבחינתי, בבקשה, תקים להם איזשהו ישוב על אדמות מדינה ואל תגיד ואל תספר לכולם שאתה חייב להסדיר את תביעות הבעלות כדי ליישב אותם.

טלב אבו עראר: מאיפה המידע הזה?

מירי רגב: חבר הכנסת טלב, הערה ראשונה.

מירי רגב: גמרנו, לך לא הפריעו, הערה ראשונה לסדר.

אורית סטרוק: את תביעות הבעלות תן להם לסדר בבתי המשפט, שילכו לבתי המשפט, נראה מה יגידו בתי המשפט על תביעות הבעלות שלהם.

אורית סטרוק: אנחנו יודעים מה הם אמרו עד עכשיו.

אורית סטרוק: אתה רוצה ליישב את הבדואים?

אורית סטרוק: אני בעד, לתת להם גם אדמות מדינה ליישב אותם, לתת להם תנאים סוציאליים.

אורית סטרוק: כל מה שצריך לפתח את האוכלוסייה הזאת ברמה האזרחית, האנושית, הפשוטה אני מאוד בעד.

אורית סטרוק: אבל לבוא ולתת להם מתנות חינם שבתי המשפט לא היו נותנים להם בתירוץ העלוב, המגוחך וחסר השחר שזה מה שצריך לעשות כדי להסדיר את ההתיישבות זה פשוט, סליחה, מצג שווא.

מירי רגב: משפט סיום.

אורית סטרוק: ומצג השווא האחרון הוא על ההתנהלות של הרשות להסדרת התיישבות הבדואים, שאתם עם כל הכבוד לכם, בלי להגיד כלום ובלי שזה בתוך החוק, אתם הולכים ופועלים ומכינים ומכשירים, מתכננים יישובים בניגוד גמור למפות שקבעה הממשלה.

אורית סטרוק: והדבר הזה, אני חושבת, גברתי היושבת-ראש, שכאן בתוך הוועדה הזו אסור לתת לזה את המקום.

מירי רגב: יוצגו המפות, כשנדבר על האזורים בחוק יוצגו המפות.

מירי רגב: תודה רבה לך, חברת הכנסת אורית סטרוק.

חנא סוייד: יש לי הצעה לסדר, גברתי.

מירי רגב: לא, הצעה לסדר לא.

מירי רגב: לא, לא בתוך הדיון.

חנא סוייד: את לא יכולה.

חנא סוייד: גברתי, את לא נותנת להעיר, יש לי הצעה לסדר.

מירי רגב: אז הצעה לסדר תהיה בסוף הדיון.

חנא סוייד: אני מבקש, יש לנו את הפרסום הזה, אני מבקש לעשות לו recall כי יש כאן שימוש באפקט חזותי שהוא אנטישמי, אנטי-בדואי.

חנא סוייד: אני מבקש שתורי לאסוף את זה.

מירי רגב: אני לא אורה לאסוף שום דבר.

חנא סוייד: זה שימוש באפקט חזותי נבזה, לא מקובל.

מירי רגב: חנא סוייד, אני מכבדת אותך, אני לא רוצה להוציא אותך.

חנא סוייד: אבל זה לא יפה, זה נבזה.

מירי רגב: הוצאתי חלק מהחברים שלך, אני לא רוצה להוציא אותך.

מירי רגב: עו"ד רות כרמי, ולאחר מכן חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: כשאתה מדבר לעניין אני אתך.

חנא סוייד: מה?

משה זלמן פייגלין: כשאתה מדבר לעניין אני מסכים אתך אבל מה הבעיה בזה?

מירי רגב: עו"ד רות כרמי, התנועה הרפורמית, 3 דקות לרשותך.

<רות כרמי: תודה רבה.

<רות כרמי: אני מבקשת להביא כאן את העמדה של התנועה הרפורמית כתנועה דתית שמחויבת להקמה של חברה דמוקרטית בישראל.

דוד אזולאי: מחזיקים שם בית כנסת?

מירי רגב: סליחה, אזולאי, בבקשה, אני לא מרשה לצד הזה לשאול ולצד הזה לשאול.

נחמן שי: רפורמים נגד אורתודוכסים?

נחמן שי: חסר לכם מחלוקות בחדר הזה?

מירי רגב: נחמן, בבקשה.

<רות כרמי: תודה.

<רות כרמי: ראשית אני מבקשת להדגיש את חובתה של מדינת ישראל לספק שירותים חיוניים לכלל אזרחיה ובכללם האזרחים הבדואים בנגב ולצמצם את הפערים החברתיים הכלכליים האדירים שקיימים בין האוכלוסייה הבדואית בנגב ויתר תושבי מדינת ישראל.

<רות כרמי: שנית, לחזור ולומר כמו שכבר נאמר כאן שהכרחי לקדם מתווה תכנוני בלי קשר להסדרת הזכויות במקרקעין של התושבים הבדואים, ובוודאי בוודאי שאין להתנות התקדמות תכנונית בהסכמה של התושבים להסדרת הבעלות על מקרקעין.

<רות כרמי: עד שזה יעשה אין לקדם שום חקיקה בכנסת בהקשר זה, יש לקיים הידברות נוספת משמעותית עם האוכלוסייה הבדואית אבל על סמך מידע מלא ומפורט שכולל את כל המידע התכנוני שלא נמסר להם ורק אז ניתן יהיה לקדם איזשהו הסכם, כשהסכם כזה וכל הסדרה של התיישבות בנגב חייבת להיעשות אך ורק על בסיס הסכמה משותפת עם התושבים בנגב.

<רות כרמי: תודה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת יוני שטבון, ולאחר מכן פרופ' גרשון שטיינברג, המכון למחקר NGO.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: קודם כל, לפני שאני אתחיל את הדברים, התנועה הרפורמית, לא הבנתי איך היא קשורה פה לכל העסק?

יוני שטבון: אולי גם מגדלי הלולים והתפוחים ידברו על הסיפור של הבדואים?

יוני שטבון: אבל בסדר גמור, תודה רבה שאתם מתערבים בכל דבר.

דוד אזולאי: לייהד, לייהד.

יוני שטבון: לגבי מה שקורה פה עכשיו, אני מתפלא, יכול להיות פה שיתוף פעולה מדהים, הבית היהודי, חברי הכנסת מהבית היהודי יחד עם חברי הכנסת הערבים, שיתוף פעולה מדהים להתנגד לחוק, אני בעד.

יוני שטבון: הרי לא הגיוני כל מה שקורה פה עכשיו.

יוני שטבון: הרי יש פה פורעי חוק שנים על גבי שנים שנותנים להם פה במתנת חינם פה אדמות מדינה, אדמות ותביעות, מאשרים להם תביעות, ובדלת הקדמית: בואו תיקחו.

יוני שטבון: לא ראינו דבר כזה.

יוני שטבון: אני חושב שאפשר לעשות שיתוף פעולה - - -

טלב אבו עראר: מתי עלית לארץ אתה?

טלב אבו עראר: מתי עלית לארץ?

יוני שטבון: אפשר לעשות שיתוף פעולה.

מירי רגב: טלב, הערה שניה לסדר.

טלב אבו עראר: הם פה לפניך.

יוני שטבון: אל תבהיל אותי עם סיפורי - - -

טלב אבו עראר: הם בעלי האדמה, לא אתה.

טלב אבו עראר: אתה הפולש, אתה הפולש.

טלב אבו עראר: הם בעלי האדמה, לא אתה.

יוני שטבון: בוא נשתף פעולה, אני מתנגד - - -

טלב אבו עראר: אין פה חוק.

טלב אבו עראר: הם פולשים.

מירי רגב: יוני, יש לך עוד דקת דיבור והערה שנייה לטלב.

מירי רגב: בבקשה.

טלב אבו עראר: אסור להעיר?

מירי רגב: אסור להעיר, לא.

מירי רגב: אתה דיברת, לא העירו לך, דיבר אברהים, לא העירו לו, ישבנו פה כולם.

טלב אבו עראר: מי אמר?

טלב אבו עראר: החוק?

מירי רגב: אני קובעת את הניהול הזה, אין מדברים בזמן שחבר כנסת מדבר ואחר מדבר.

טלב אבו עראר: פה מותר להעיר.

יוני שטבון: תודה רבה, אז בוא נתנגד ביחד לחוק.

יוני שטבון: אבל אני רוצה לחשוף פה את הפנים האמיתיות של חברי הכנסת הערביים.

יוני שטבון: אני אומר: למה הם מתנגדים לחוק?

טלב אבו עראר: הוא מדבר עלינו, אסור לנו להגיב?

מירי רגב: תוציאו בבקשה את חבר הכנסת טלב.

טלב אבו עראר: אבל הוא מדבר עלינו.

יוני שטבון: נותנים להם פה מתנת חינם.

מירי רגב: לך תשתה מים ותחזור, תשתה מים ותחזור.

יוני שטבון: אם קשה לך להקשיב, קשה לך להקשיב לאמת יש לך בעיה.

אורית סטרוק: יש פה סדר, אם מדברים ח"כים מהערבים או מהשמאל אז מותר להם, אם זה ח"כים מהימין אסור להם.

מירי רגב: טלב, צא החוצה.

מירי רגב: טלב, צא, אני מפסיקה את הדיון עכשיו, קראתי פעם שלישית, תצא החוצה ותחזור.

חנא סוייד: טלב, אשראב מַיי.

חנא סוייד: אשראב מַיי ורג'ע.

יוני שטבון: אשראב מַיי, תשתה מים והכול יהיה בסדר.

יוני שטבון: (חבר הכנסת טלב אבו עראר יוצא ממליאת הוועדה.

יוני שטבון: )

מירי רגב: יאללה, לבריאות.

מירי רגב: בבקשה.

יוני שטבון: כנראה קשה לשמוע את האמת, מה לעשות?

יוני שטבון: אני אומר: בואו נעשה שיתוף פעולה, בואו נתנגד ביחד לחוק.

יוני שטבון: מדינת ישראל נותנת בדלת הקדמית אדמות מדינה – אני לא מצליח להבין למה חברי הכנסת ערבים מתנגדים, מה אתם מתנגדים בחוק הזה?

יוני שטבון: נתנו לכם הכול.

דב חנין: רגע, אתה רוצה שיתוף פעולה או לא?

יוני שטבון: אני רוצה להגיד את האמת: אתם מפחדים מהתנועה האסלאמית.

יוני שטבון: אתם מפחדים מהתנועה האסלאמית.

יוני שטבון: חבר'ה, תקשיבו טוב, תסתכלו לי בעיניים, אתם עושים פה פרובוקציות כי אתם יודעים טוב מאוד שהחוק הזה - - -

אחמד טיבי: זו התנועה האסלאמית.

אברהים צרצור: אני האבא והאימא של התנועה האסלאמית בישראל, תדע לך.

יוני שטבון: כל הכבוד לך.

יוני שטבון: החוק הזה הוא מצוין לכם ואתם מתנגדים למרות שאתם יודעים שזה הכי טוב בשבילכם, אתם מתנגדים כי יש לכם כוחות מאחורי השטח שדוחקים בכם והם התנועות האסלאמיות ותנועות קיצוניות.

יוני שטבון: אני אומר, בואו נשתף פעולה, תגידו את האמת בפנים, החוק הזה הוא חוק שנותן לכם בדלת הקדמית מתנת חינם לפורעי חוק ואתם מתנגדים אליו.

יוני שטבון: תחשפו את האמת האמיתית שלכם בפנים.

יוני שטבון: אתם מפחדים ואתם מתראיינים פה, מתי שנדלקת פה נורת האזהרה של הדיון המשודר אתם נדלקים פה כמו חיות טרף.

יוני שטבון: כמו חיות טרף.

יוני שטבון: אתם פשוט חבורה של פחדנים.

חנא סוייד: לא, הגזמת.

תמר זנדברג: מה זה?

יוני שטבון: אתם פחדנים.

חנא סוייד: תתבייש לך, תתבייש לך.

יוני שטבון: אתם פחדנים, אתם מפחדים מהתנועה האסלאמית.

עיסאווי פריג': אתה פורע חוק, תתבייש לך, אני לא מוכן לשבת בדיון - - - (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא ממליאת הוועדה.

עיסאווי פריג': )

יוני שטבון: נותנים לכם פה מתנת חינם ואתם פחדנים, זה מה שאתם.

אברהים צרצור: אין לך זכות דיבור, אין לך זכות קיום אפילו.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: פרופ' גרשון.

באסל גטאס: אני יכול להגיד תודה לך, על חבר כנסת שאומר על החבר שלו דברים כאלה.

אחמד טיבי: את לא הערת לו אפילו, את לא הערת לו על מה שהוא אמר.

באסל גטאס: מירי, באמת, באמת.

מירי רגב: אני גם לא הערתי כשיצאתם בדיון הקודם וקראתם למתנחלים כמו שקראתם להם.

מירי רגב: אני לא מחנכת חברי כנסת.

באסל גטאס: אף אחד לא אמר על חבר כנסת שהוא חיית טרף.

אחמד טיבי: את הגשת נגדי תלונה, מה את אומרת?

אחמד טיבי: את לא הערת לו.

אחמד טיבי: את מגישה נגדו תלונה.

מירי רגב: אני אגיש תלונה על מי שמפריע לדיון, אני לא מעירה לחברי כנסת על דרך הביטוי שלהם.

אחמד טיבי: חיית טרף זה ביטוי לא פרלמנטרי.

מירי רגב: אני לא מחנכת אותך.

תמר זנדברג: תזכרי את זה לשאר הדיונים.

מירי רגב: תמר, תצאי החוצה, בבקשה.

מירי רגב: תוציא אותה החוצה שגם היא תשתה מים ותחזור.

מירי רגב: פרופ' גרשון.

תמר זנדברג: על מה את מוציאה אותי?

מירי רגב: על זה שאת הפרעת עכשיו לדיון.

תמר זנדברג: במה הפרעתי לדיון?

מירי רגב: ביקשתי שלא יהיו הערות ביניים, פעם שלישית הערה שלך.

תמר זנדברג: אף אחד לא דיבר, אף אחד לא היה בזכות דיבור.

תמר זנדברג: בואי תגיד לי על מה - - -

מירי רגב: אנחנו דיברנו עכשיו.

תמר זנדברג: אין בעיה אני אצא, רק תגידי לי על מה את מוציאה אותי שאני אדע להבא.

תמר זנדברג: אם את לא מחנכת חברי כנסת שאני אדע את השיפור ממך, את החינוך.

מירי רגב: שלא היתה לך זכות דיבור.

תמר זנדברג: אז מה?

תמר זנדברג: אף אחד לא היה ברשות דיבור, לא הפרעתי לאף אחד.

מירי רגב: תוציאו אותה בבקשה החוצה.

תמר זנדברג: לא, תסבירי לי על מה.

תמר זנדברג: אני אצא, אל תדאג, אני רק רוצה לדעת מה כללי ההנהלות בוועדה הזו?

תמר זנדברג: להציע?

תמר זנדברג: לשבת כמו חללים?

תמר זנדברג: מה?

תמר זנדברג: תגידי לנו.

מירי רגב: כללי ההתנהלות בוועדה שמדברים כל אחד בתורו.

תמר זנדברג: אבל לא היה תור אף אחד.

מירי רגב: היה תור.

תמר זנדברג: אף אחד לא היה ברשות דיבור.

מירי רגב: היה תור, אני ביקשתי מפרופ' גרשון לדבר ואת התפרצת.

מירי רגב: בבקשה, פרופ' גרשון.

אורית סטרוק: הח"כים הערבים מתפרצים כל הזמן.

תמר זנדברג: הוועדה הזאת – באמת, יש גבול לכל דבר.

תמר זנדברג: (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת ממליאת הוועדה.

תמר זנדברג: )

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: במקביל לתהליך החשוב המתקיים כאן במסגרת הדמוקרטיה הישראלית בפרלמנט אירופי ומוסדות נוספים מתקיימים דיונים ביוזמת ארגונים לא ממשלתיים – חלק מהנציגים יושבים כאן – הממומנים על ידי מימון ממשלתי זר.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: במרכז הדיונים שם ניתן לשמוע שוב דברי שנאה נגד - - -

דב חנין: זה בזבוז זמן דיון, מה זה רלוונטי?

דב חנין: על מה הוא מדבר?

דב חנין: למה זה רלוונטי?

משה זלמן פייגלין: התנועה הרפורמית לא היתה בזבוז זמן דיון?

מירי רגב: דב, לך לא הפריעו למרות שאמרת דברים – סליחה רגע, פרופ' גרשון.

דב חנין: אבל אני לא מבין על מה הוא מדבר, למה זה רלוונטי?

דב חנין: למה זה רלוונטי?

משה זלמן פייגלין: זה הכי רלוונטי.

מירי רגב: פייגלין, קריאה ראשונה לסדר.

משה זלמן פייגלין: יש גבול.

מירי רגב: אתה אמור לדבר אחרי זה, קריאה ראשונה לסדר.

מירי רגב: דב חנין, קריאה ראשונה לסדר.

באסל גטאס: מי מממן אותך?

יוני שטבון: אתה מדבר?

יוני שטבון: תראה כמה ארגונים מהשמאל - - -

מירי רגב: יוני, גם לך קריאה ראשונה לסדר.

מירי רגב: פרופ' גרשון, תמשיך בבקשה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אנחנו שומעים בפרלמנט האירופי דברי שנאה כגון אפרטהייד, טיהור אתני ואפליה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: זה הוא חלק אינטגרלי במלחמה הפוליטית נגד ריבונותה ומדיניותה של מדינת ישראל.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בדיונים האלה באירופה אין פלורליזם, אין ויכוחים, אין שקיפות, אין אמת, יש רק הסתה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: רק מי שמבין אחרת לא רשאי להיכנס.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: מדברים על הנגב ועתיד הנגב ולא נותנים לנציגים של הדמוקרטיה הישראלית להיכנס לדיונים בפרלמנט אירופי.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בשבוע שעבר פרסם מכון NGO Monitor דוח המתעד את התהליכים, השחקנים, מקורות מימון של אותם ארגונים המעורבים בקמפיין הדה-לגיטימציה הזה על בסיס וניצול של הנושאים המאוד מורכבים של אזרחי ישראל הבדואים בנגב.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אני פשוט מבקש להסב את תשומת לבכם להתקפה על הדמוקרטיה הישראלית כדי שתוכלו להעלות את הסוגיה החמורה הזו בפני עמיתכם במיוחד באירופה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת משה.

אחמד טיבי: אני מודיע שאני יוצא לשתות מים לבד בחוץ.

מירי רגב: יופי, עלא כיפאק, תצא, תירגע ותבוא.

מירי רגב: כל הכבוד לך, קיבלת את התמונה עכשיו.

מירי רגב: צא החוצה, קיבלת את התמונה ותחזור.

מירי רגב: חבר הכנסת משה פייגלין, ולאחר מכן תנועת "רגבים".

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: באופן פרדוקסלי אני מוצא את עצמי באותה סירה עם חברי הכנסת הערביים ואפילו מאותה סיבה, לא מסיבות הפוכות, בדיוק מאותה סיבה.

משה זלמן פייגלין: אני מודה לך שאתה צוחק, מר בגין, זה נהיה מנהג פה לצחוק כשחבר כנסת מדבר.

משה זלמן פייגלין: משום שאני מבין, בדיוק כפי שחברי הכנסת הערביים מבינים ובדיוק כפי שאתה, מר בגין, מסרב להבין, שהוויכוח – הם אגב מודים בזה, חברי הכנסת הערביים, אומרים זאת מפורשות וגם בשיחות פרטיות הם מודים בזה כשאני מדבר אתם, מבינים שהוויכוח הוא לא ויכוח פרטי-קנייני, כפי שכולנו שמחים לרמות את עצמנו ולסוב סביב העיקרון הפרטי-הקנייני.

משה זלמן פייגלין: את העניין הפרטי-הקנייני בתי משפט בישראל כבר ביררנו עד דק וגלגלו אותו מכל המדרגות פעם ופעם נוספת, אינספור פעמים.

משה זלמן פייגלין: אז הוויכוח הוא לא ויכוח פרטי-קנייני, הוויכוח הוא ויכוח לאומי ריבוני.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת צרצור שישב כאן אמר זאת במילים הכי מפורשות כאן בדיון הזה, מתנהלת כאן מלחמה על ארץ ישראל.

משה זלמן פייגלין: אילו היה עניין פרטי, עניין של זכויות אדם, הייתי תומך לחלוטין בכל זכויות האדם שמגיעות להם, אבל זה בכלל לא הדיון, רבותי, ובואו נפסיק לרמות את עצמנו.

משה זלמן פייגלין: האנשים הכי כנים מהבחינה הזו אלה דווקא חברי הכנסת הערביים.

משה זלמן פייגלין: יש כאן מאבק לאומי של מי הארץ והנגב הוא חלק מארץ ישראל ששייכת לעם ישראל ואך ורק לעם ישראל ולכן מרגע שזה הדיון אני נגד החוק הזה, בדיוק כמו יהודה ושומרון, ירושלים וכל מקום אחר.

משה זלמן פייגלין: ואני מתפלא על מי שמבין שארץ ישראל היא של עם ישראל והצביע בעד החוק הזה בעבר.

משה זלמן פייגלין: ואני שמח על הדברים שאמר כאן יוני שטבון, אני מקווה שהדברים ישתנו בהמשך.

משה זלמן פייגלין: החוק הזה הוא חוק רע כי הוא חוק שמוסר את הנגב לערבים.

משה זלמן פייגלין: זה הכול.

משה זלמן פייגלין: שאלת, חבר הכנסת שטבון, מדוע הם מתנגדים לחוק, אני אומר לך מדוע, מסיבה מאוד פשוטה: כי מה שהיה, ידידי מר בגין, מה שהיה הוא בדיוק מה שיהיה.

משה זלמן פייגלין: הם יודעים היטב שאת מה שאתה נותן להם הם ייקחו ואת מה שאתה לוקח מהם לא תוכל לקחת מהם, יישאר בידם, וגם זה נאמר כאן מפורשות היום בוועדה.

חנא סוייד: אז למה התנגדות?

מירי רגב: בבקשה, חנא, תן לו.

משה זלמן פייגלין: משום שזאת ארצי ואני לא רוצה שהיא תיכבש.

חנא סוייד: לא, למה שהערבים יתנגדו?

משה זלמן פייגלין: אתה מפריע לי, חבר הכנסת סוייד.

משה זלמן פייגלין: אני מתנגד משום שהמשמעות של החוק הזה היא מסירה, אבדן מרכז הנגב למדינת ישראל עבור ציבור שמזהה את עצמו כחלק או כחוד חנית של המאבק הלאומי הערבי הכולל.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

משה זלמן פייגלין: כך הם מגדירים את עצמם בכנות רבה ואני מכבד את העובדה הזאת שכך הם מגדירים את עצמם.

טלב אבו עראר: חשוב לי מאוד שתמשיך להתנגד, זה טוב.

טלב אבו עראר: זה חשוב מאוד.

מירי רגב: הפעם אני אוציא אותך ולא תחזור.

מירי רגב: בבקשה, טלב, אתה יודע שאני מכבדת אותך בדיונים האלה, אני מבינה את העוצמות שלך, אני נותנת לך כאן ביטוי, היית ראשון הדוברים למרות שלא נרשמת כראשון, אנא ממך.

טלב אבו עראר: אני מציע לך שתלמדי את התקנון.

מירי רגב: אני אלמד את התקנון וגם אתה תלמד.

טלב אבו עראר: מותר להעיר, מותר להתנגד, מותר לצעוק.

מירי רגב: אתה צודק אבל אי אפשר כל הזמן - - -

טלב אבו עראר: בגלל שאת חדשה כאן אי אפשר כלום?

מירי רגב: אי אפשר אבל כל הזמן להעיר ולצעוק ולהפריע לכולם.

טלב אבו עראר: אפשר להעיר, אפשר לצעוק, מה הבעיה?

מירי רגב: לא, אני מצטערת.

מירי רגב: חבר הכנסת פייגלין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: מה שקורה כאן הוא שצד אחד משתמש בטענות קנייניות שהן כולם עורבא פרח, הם לא היו כאן, הטיעונים מופרכים.

משה זלמן פייגלין: יש כאן בעלון החשוב הזה של תנועת "רגבים" צילומי אוויר שמוכיחים זאת, הם לא היו כאן, אין להם היסטוריה כאן, אלפי שנים אני שומע, קשקוש גמור, אבל לא זה העניין.

משה זלמן פייגלין: ההיסטוריה כאן, העבר כאן שייך לעם היהודי וגם העתיד כאן שייך לעם היהודי.

מירי רגב: משפט סיכום, משה.

משה זלמן פייגלין: אבל בסופו של דבר מה שיש כאן זאת מלחמה לאומית ריבונית ולא פרטית קניינית ולכן החוק הזה הוא חוק רע כי המשמעות שלו היא העברת כל מרכז הנגב מידיים יהודיות לידיים שרואות את עצמן כחוד החנית של מאבק לאומי ערבי על הארץ הזאת.

משה זלמן פייגלין: זאת האמת ואני חושב שחברי הכנסת הערבים מודים בה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: תנועת "רגבים", לאחר מכן חברת הכנסת רות קלדרון, 3 דקות.

בצלאל סמוטריץ': ראינו כאן, גברתי היושבת-ראש, ממש בשידור חי את קמפיין ההפחדה והשקרים שהוליד לצערי הרב את התוכנית ואת החוק הנוכחי, שהוא תוצר ברור של ייאוש, של הרמת ידיים של ממשלת ישראל, כבוד השר בגין, מיכולתה של מדינת ישראל לאכוף את ריבונותה ואת חוקיה על אזרחיה תושבי הנגב.

בצלאל סמוטריץ': הבדואים הם אזרחי מדינת ישראל ולכן הם צריכים לבנות באופן חוקי ולשלם ארנונה.

בצלאל סמוטריץ': מה לא שמענו כאן?

בצלאל סמוטריץ': אגב, חברת הכנסת זנדברג שיצאה כאן בזעם הודיעה לי שהיא מבטלת פגישה עם תנועת "רגבים" – דמוקרטיה, מוכנים להקשיב.

בצלאל סמוטריץ': תראו, רבותי חברי הכנסת, מה קרה כשמישהו כאן העז לומר דברים שלא מתאימים לנרטיב השקרי ששנים שנים שנים מאכילים אותו אותנו בשטיפת מוח עם כפית.

בצלאל סמוטריץ': מה לא דיברו כאן?

בצלאל סמוטריץ': על קיפוח , על אפליה.

בצלאל סמוטריץ': תראו בחוברת שלפניכם את המספרים, ממשלת ישראל משקיעה בשנים האחרונות ברשויות הערביות בנגב יותר ממה שהיא משקיעה בעיירות הפיתוח, אופקים, נתיבות, שדרות, גם במונחים יחסיים, סך תקציב הרשות וגם במספרים מוחלטים פר תושב, אז איפה הקיפוח לכל הרוחות?

בצלאל סמוטריץ': הקיפוח נמצא בזה שפחות ש-2% מתושבי המועצה האזורית אבו בסמה משלמים ארנונה ולכן במועצה האזורית אבו בסמה אין כסף לשעבר.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו על זה שלא היתה הקשבה, מה עשה דוח גולדברג אם לא הקשבה?

בצלאל סמוטריץ': מה עשה השר בגין אם לא הקשבה?

בצלאל סמוטריץ': הרי מה קרה לשר בגין מהחלטת הממשלה הראשונה - - -

טלב אבו עראר: דיון על מה יש בפנים פה בכלל?

מירי רגב: טלב, אני אוציא אותך החוצה, מספיק, די.

טלב אבו עראר: אז דרכך אני אשאל, דרכך אני אשאל.

מירי רגב: לא, אני לא שואלת, אני רוצה לתת לו לדבר בלי לשאול.

טלב אבו עראר: שניה, שאלה אחת.

מירי רגב: טלב, לא, די.

טלב אבו עראר: שאלה עניינית אבל.

טלב אבו עראר: האם יש - - -

אורית סטרוק: למה אתה תמיד עם שאלה, למה?

מירי רגב: טלב, לא.

זבולון כלפה: לכולם יש דברים ענייניים, מה זה הדבר הזה?

זבולון כלפה: די.

אורית סטרוק: יש לו זכויות יתר.

בצלאל סמוטריץ': כידוע לכולם - - -

מירי רגב: לא, אין לו שום זכויות יתר, אני מבינה את הקושי שלו להיות פה ולשמוע את הדברים ואם עוד פעם הוא יעיר הוא יצא והוא לא יכנס יותר לדיון.

מירי רגב: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מה היה כאן אם לא הקשבה?

בצלאל סמוטריץ': הרי היתה החלטת ממשלה בספטמבר 2011, נקבעה בה נוסחה מסוימת, משטר תמורות מסוים, הלך השר בגין להליך הקשבה, הקשיב לבדואים, חזר עם תובנה, אגב שהם חוזרים עליה גם היום, כבוד השר לשעבר, שאין להם שום כוונה לשתף פעולה, רק אתה חשבת שאם תיתן להם יותר ותשנה את משטר התמורות ותעביר להם עוד 60,000 דונם לידיים פרטיות אז פתאום הם כן יסכימו לבוא.

בצלאל סמוטריץ': צריך רק להקשיב ולשמוע את מה שהם אומרים כאן, הם לא יבואו, וכל עוד התוכנית הממשלתית בבסיס שלה לא יונח אומץ, לא תונח נכונות של מדינת ישראל להישיר מבט את המציאות ולעשות מה שמדינה ריבונית עושה כלפי אזרחיה אין שום סיכוי לתוכנית לעבור.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון, דובר פה עכשיו על חירן, אום אל-חיראן, שוב מנשלים כפר בדואי לטובת יהודים.

בצלאל סמוטריץ': רבותי, תוכנית המתאר של היישוב היהודי חירן נמצאת על השולחן כבר 21 שנה, הרכס הזה, שבט אבו אלקיעאן, ברכס הזה באום אל-חיראן, רואים את זה בתצלומי אוויר לפני 15 שנה.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, תוכנית המתאר ליישוב חירן נולדה עוד הרבה לפני.

בצלאל סמוטריץ': ואז באים הבדואים, משתלטים באופן לא חוקי על אדמות מדינה, אין שם שום תביעת בעלות בכל האזור הזה של אבו אלקיעאן – אתה יודע את זה יפה מאוד – טלב, אין שום תביעת בעלות, שום תביעת בעלות.

בצלאל סמוטריץ': המדינה לא העבירה אותם לשם, העבירה אותם לחלק המערבי.

מירי רגב: אין התייחסויות של הסובבים כאן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נציג בשבוע הבא מצגות מאוד מסודרות על העניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': מייצרים שקרים ונרטיבים ועליהם מבקשים לבסס תוכנית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר בגין, בואו נפסיק לפחד ונפסיק לסתום פיות, אני אומר את זה לכם, חברי לארגוני זכויות האדם האזרחיים, לא כל מי שחושב אחרת מכם צריך לצעוק עליו כמו שקרה פה היום בדיון.

מירי רגב: תודה רבה.

דב חנין: למה בדואים לא יכולים לגור באדמות מדינה, זו לא המדינה שלהם?

בצלאל סמוטריץ': בוודאי שכן, אבל הם לא יכולים להשתלט.

מירי רגב: סליחה, לא פונים.

בצלאל סמוטריץ': הם לא יכולים להשתלט ואז לטעון שזורקים אותם.

דב חנין: להשתלט?

מירי רגב: "רגבים", תודה רבה לך.

אורית סטרוק: אני הצעתי שהם יישבו במדינה, בבקשה, בצורה מסודרת.

מירי רגב: אורית.

מירי רגב: חברת הכנסת רות קלדרון, ולאחר מכן אברהים וקילי, יושב-ראש המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים – אבל עטייה אלאעסם דיבר כיושב-ראש המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים?

זבולון כלפה: יש הרבה מועצות ויש הרבה כפרים.

חנא סוייד: יש שניים.

מירי רגב: יש הרבה מועצות?

זבולון כלפה: יש עוד כמה.

זבולון כלפה: גם אני דרך אגב, גם אני ראש המועצה של הכפרים הבלתי מוכרים.

מירי רגב: אז מי זה אברהים?

חנא סוייד: הוא לא נמצא.

מירי רגב: אברהים איננו, אז עדי דרורי נמצאת כאן?

חנא סוייד: אברהים לא נמצא כאן, אני אדבר במקומו.

מירי רגב: לא, הוא ידבר בדיון הבא.

מירי רגב: אז רות קלדרון ולאחר מכן עדי דרורי, תצטרפי בבקשה לשולחן.

מירי רגב: רות קלדרון, בבקשה.

רות קלדרון: תודה.

רות קלדרון: גברתי יושבת-הראש, אדוני סגן השר בגין, אורחים וחברי חברי הכנסת הנכבדים, אני חושבת שבין התרבות הבדואים לתרבות היהודית העברית יש כמה דברים מאוד מחברים ובאמת בתחילת המדינה אני חושבת שהיה נראה שכאן הולכת להיות ידידות או חיבור בין שתי התרבויות.

דוד אזולאי: טלב, אל תפריע, אני אוציא אותך החוצה.

רות קלדרון: שני הדברים הגדולים המשותפים: אחד, זו תרבות שהתחילה בנדידה ועברה בשלב מסוים לישיבה על הקרקע, לכפריות ואחר כך לעיור.

רות קלדרון: והשנייה זה מושג של כבוד, שהוא מושג משותף לתרבות היהודית ולתרבות הבדואית.

רות קלדרון: אני רואה שאנחנו נמצאים כרגע בטרגדיה של אמון, משהו שהלך והחמיר מגולדברג, אחר כך לתוכנית של השר בגין, לתוכנית של פראוור ואני חושבת שהדבר הזה הוא מסוכן מאוד גם לבדואים בנגב וגם לנו.

רות קלדרון: בעיני יש שני מאבקים שונים על השולחן: אחד, מאבק של קרקעות.

רות קלדרון: במאבק של הקרקעות עומדים ערביי ארץ ישראל, וכאן חברי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה אמר "אנחנו" כשהוא מדבר על הבדואים והוא לא בדואי.

רות קלדרון: כלומר, הנושא של הקרקע של הבדואים הפך להיות נושא של ערביי ישראל, ויש כאן בעיה כי זאת השיחה שדיבר עליה חבר הכנסת פייגלין, שיחה של המאבק על גבולות הארץ, מאבק שעדיין לא נפתר וכמה שהוא יותר ימשיך הוא יותר מסוכן כי הדברים לא נפתרים, המדינה לא גדלה והתושבים כן מתרבים, אנחנו נכנסים לאסון הולך ומתקרב.

רות קלדרון: התהליך השני שבו אני מרגישה שכן אפשר לעשות משהו כדי לבנות אמון, יש כאן תהליך של שינוי תרבותי.

רות קלדרון: בביקור שלי, שעטייה אירח אותי והראה לי קצת את המצב, אני רואה אנשים שנמצאים במעבר תרבותי מאוד מהיר ומאוד קשה מנדידה לכפריות לעיור.

רות קלדרון: זה דבר שהוא קשה לכל עדה ולכל קהילה.

רות קלדרון: אני רוצה להציע משהו.

רות קלדרון: מה שאמרו לי התושבים הבדואים שפגשתי שם, הם אמרו לי: זה הבית שלי בכפר הלא מוכר, זה הבית.

רות קלדרון: הלכנו לראות את הכפר הכן מוכר ואת העיר והם אמרו לי: מה ההבדל?

רות קלדרון: זה לא מקום יותר טוב לגור שם, אין שם כבישים, אין שם מדרכות.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

רות קלדרון: אני מציעה שניקח חלק מהכסף העצום שהמדינה שמה כדי לפתח את הבדואים בנגב ונעשה כמה כפרים בכמה ערים, שניים או שתיים, שהם יהיו כל כך טובות כמו שבאמת נתנו למפונים מגוש קטיף, שיהיה לאנשים מוטיבציה ורצון לעבור לשם.

זבולון כלפה: עכשיו את מצחיקה אותנו.

אורית סטרוק: לא, לא כמו שנתנו לאנשי גוש קטיף.

מירי רגב: אורית וזבולון, בבקשה.

זבולון כלפה: זה לא היה המהלך הכי מוצלח.

אורית סטרוק: לא כדאי, לא כדאי להם.

מירי רגב: אורית וזבולון, בבקשה.

רות קלדרון: אני חושבת שהיתה שם כוונה טובה של המדינה לנסות לעזור לאנשים להתיישב מחדש.

זבולון כלפה: ביצוע כושל.

רות קלדרון: להתיישב מחדש זו טרגדיה, זה קשה, זה סיום.

זבולון כלפה: ביצוע כושל.

רות קלדרון: אבל זה קשה גם לבדואים.

אורית סטרוק: - - -

מירי רגב: אורית וזבולון, אני קוראת אתכם לסדר בפעם השנייה.

רות קלדרון: אני מבקשת להציע את הצעתי: אחד, להשקיע כרגע בצורה מהירה - - -

מירי רגב: סיימת את דבריך, משפט סיכום.

רות קלדרון: משפט סיכום, את זה אמרתי, שני דברים נוספים: אחד, יש סרט שאני מאוד ממליצה לכולם לראות, הוא נקרא "שרקיה", הוא סרט על בדואי שמפונה מהכפר שלו, הוא מאוד מעניין ומאוד נוגע ללב, כדאי לכל התושבים.

רות קלדרון: הערה שניה, הדבר הזה שהוא חומר מאוד חשוב של "רגבים", שאתמול פגשתי ולמדתי, לא יפה לעשות ציור של ילדים, זה לא יפה, זה מעליב.

מירי רגב: אוקיי, מאה אחוז.

חנא סוייד: אני הולך להגיש על זה תלונה לוועדת האתיקה נגדך כי את מתירה לחלק את זה כאן.

מירי רגב: בסדר, תגיש מה שאתה רוצה.

רות קלדרון: היה אפשר להציג בדבר רציני.

רות קלדרון: האינפורמציה רצינית וחשובה, צריך לדבר בשפה של השר בגין.

בצלאל סמוטריץ': מקבל את ההערה, אני מקבל את ההערה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: עדי דרורי, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת דוד אזולאי.

<עדי דרורי אברהם: תודה רבה.

<עדי דרורי אברהם: אני נציגה של ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" שהוא ארגון בינלאומי ואני רוצה לתת לוועדה זווית נוספת על הצעת החוק הזאת.

זבולון כלפה: במה עוסק הארגון הזה, רק תעדכני אותנו?

מירי רגב: סליחה, רגע.

מירי רגב: זבולון, די.

מירי רגב: לא, אני לא באתי לשמוע במה עוסק הארגון.

מירי רגב: יש לה 3 דקות לדבר על הנושא הזה, אם אתה רוצה לשמוע במה עוסק הארגון תקבע אתם פגישה.

דב חנין: כדאי לך ללמוד, זבולון, זה ארגון חשוב, חבל שאתה לא מכיר.

מירי רגב: דב חנין.

זבולון כלפה: כשגירשו אותי מהבית לא זכיתי להכיר אותם.

מירי רגב: קלפה, לא נעים לי להוציא אותך מהדיון אבל אני אצטרך לעשות את זה.

חנא סוייד: תלמד מדעי המדינה במקום הנדסאות.

<עדי דרורי אברהם: אין לי שום בעיה לענות על שאלת חבר הכנסת.

מירי רגב: זה על חשבון הזמן שלך, אין לי בעיה, תחליטי מה את רוצה להגיד ב-3 דקות.

<עדי דרורי אברהם: אז אנחנו ארגון זכויות אדם, אני רוצה להוסיף זווית נוספת שהיא זווית החוק הבינלאומי שישראל מחויבת לו כמו כל מדינה אחרת.

<עדי דרורי אברהם: אני רוצה להביע בשם "אמנסטי אינטרנשיונל" את הדאגה שלנו לחוסר ההתייחסות הגורף למחויבויות של ישראל תחת החוק הבינלאומי.

<עדי דרורי אברהם: הצעת החוק הזאת לא נותנת הגנה ראויה לפינויים בכפיה ומעמידה קהילה שלמה בסכנה לפינוי בכפיה.

<עדי דרורי אברהם: זה חוק שהוא מפלה מטבעו, הוא בעל רקע של שנים של אפליה של זכויות אדם של קהילת הבדואים בנגב, אם זה ברמת הגישה לחינוך, לשירותי בריאות ולשירותי רווחה.

<עדי דרורי אברהם: הדבר שאנחנו רוצים לציין שמאוד מדאיג אותנו זה שבני בגין, השר לשעבר, כבר אמר בדוח שלו, הרעיון הזה שכל מיני הצעות שמעוגנות בחוק הבינלאומי אינן הולמות את המציאות.

<עדי דרורי אברהם: זו גישה מאוד מדאיגה כי לישראל יש מחויבויות תחת החוק הבינלאומי, יש לה מחויבויות לזכויות אדם, לנפנף אותן בתור "אינן הולמות את המציאות" זו לא צריכה להיות בכלל מין אופציה, לא לישראל ולא למדינה אחרת, ואנחנו רוצים באמת שהממשלה תבחן את החלופות האלה, במיוחד מתן מעמד משפטי לכפרים הלא מוכרים.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת דוד אזולאי, לאחר מכן רונית שנור, המכון לדמוקרטיה, תצטרפי בבקשה לשולחן.

אורית סטרוק: זו שסיפרתי לך שהיא הוציאה צו מיוחד לגרש אנשים.

מירי רגב: אורית, בבקשה.

מירי רגב: תצטרפי בבקשה לשולחן.

אורית סטרוק: בוא נשמע עכשיו איך היא נגד גירוש.

אורית סטרוק: אז היא הוציאה צווים בעד גירוש.

מירי רגב: אורית, בבקשה.

מירי רגב: 3 דקות עומדות לרשותך.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אקדים ואומר שתנועת ש"ס התנגדה להצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה, יחד עם זה אני חייב להגיד, זו פעם ראשונה שמדינת ישראל עושה מעשה נבון בכל הקשור להסדרה עם הבדואים בדרום.

דוד אזולאי: אני ותיק בבית הזה ואני לא זוכר שאי פעם הביאו לכאן מסמך או איזשהו נייר עמדה שבא לדון בבעיות הקשות של יישובי הבדואים בנגב.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה אני חושב שכל דבר שיעשו בצורת חקיקה - - -

מירי רגב: שקט.

דוד אזולאי: ניסים, ברוך הבא, אל תפריע לי.

נסים זאב: באתי לדבר.

מירי רגב: אתה יכול לרצות לדבר אבל זה יהיה רק בדיון הבא, יקירי, אתה אפילו לא רשום.

חנא סוייד: רק הוא היה חסר לנו היום.

מירי רגב: רק הוא היה חסר.

נסים זאב: מעניין, רק אני מפריע פה?

נסים זאב: רק נכנסתי עוד לא אמרתי שום דבר.

מירי רגב: ברוך הבא.

מירי רגב: בבקשה.

דוד אזולאי: אני חושב שחקיקה שתבוצע ברוב דורסני בלי הידברות וללא הסכמה, התוצאה שלה היא הרת אסון.

דוד אזולאי: מי שמכיר קצת את הדברים, איך מתנהלים – כאן הזכירו את גוש קטיף, זאת לא בדיוק הדוגמה הטובה לפינוי אזרחים מבתיהם כי אנחנו יודעים שעד היום נשארו אנשים פצועים בשטח ועד היום לא הצליחו לרפא את הפצעים שלהם.

דוד אזולאי: לכן, חשוב מאוד שכל אלה העוסקים במלאכה החשובה הזאת, מן הראוי שידעו שמאסר וקנסות לא יביאו לפתרון, למרות שזאת האג'נדה של הממשלה הזאת שכל דבר זה בחקיקה ומאסרים.

דוד אזולאי: זאת הגישה.

דוד אזולאי: זו גישה כוחנית ואני מציע, ואני מכיר אותך, ידידי השר בגין לשעבר, זאת לא הגישה שלך.

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

דוד אזולאי: ואני מציע שבעניין הזה קצת תרסן את הממשלה מההתנשאות מהרוב הקואליציוני שלה כי פה זה לא יעבוד.

דוד אזולאי: דבר נוסף שרצית להגיד, ראיתי קצת את החקיקה הזאת ואני מכיר חקיקה דומה בקשר לרפורמה בתכנון ובנייה.

דוד אזולאי: חודשים רבים עסקתי בזה, הדבר הכי חשוב של אותה רפורמה לא היה בחקיקה, זה הנושא התקציבי.

דוד אזולאי: ופה, בחקיקה הזאת, חסרים שני דברים: אחד זה הנושא התקציבי.

דוד אזולאי: אולי לא ראיתי, אם מישהו ראה שיסב את תשומת לבי לכך, חיפשתי ואל מצאתי שום סעיף תקציבי.

זבולון כלפה: נספח חסוי.

מירי רגב: זבולון.

דוד אזולאי: גם בתקציב המדינה לא ראיתי.

דוד אזולאי: ופה, רבותי, לא מדובר במיליון אחד או שניים, מדובר במאות מיליונים שמדינת ישראל הולכת להשקיע.

מירי רגב: משפט סיכום, בבקשה, דוד.

דוד אזולאי: והדבר הנוסף זה תוכניות, אני עדיין לא ראיתי את התוכניות.

מירי רגב: תודה רבה.

דוד אזולאי: כשהולכים לעשות מעשה כזה אז צריך גם את הדברים הללו להציג.

דוד אזולאי: ומשפט אחרון, גברתי היושבת-ראש - - -

נסים זאב: תשאיר לי את הדקה בשבילי, שאני גם אדבר.

דוד אזולאי: את הפסוק הזה אתה תרשה לי להגיד.

מירי רגב: לא, אין זמן בשבילך.

נסים זאב: לא?

נסים זאב: באתי במיוחד כדי לדבר.

דוד אזולאי: איך אומרים?

דוד אזולאי: כולנו מכירים אותו, הרב נסים, סוף מעשה במחשבה תחילה.

דוד אזולאי: אני מציע לממשלה לאמץ את הפסוק הזה בכלל, ובמיוחד במה שעסקינן.

נסים זאב: המזל שלממשלה אין לה חשיבה ואין לה מחשבה.

מירי רגב: זאב, יכול להיות שבזכות זה שאין פה חברי כנסת אתה תירשם כי אתה אחרון הדוברים ואתה תוכל לדבר.

מירי רגב: דוד אזולאי, תודה רבה.

מירי רגב: חנין זועבי היתה אמורה לדבר, היא שלחה עכשיו פתק שהיא ביקשה לדחות את זה כי יש לה שאילתה במליאה, אני מקבלת את זה.

מירי רגב: רינה פרנקל – איננה, מיכל רוזין – איננה, ניצן הורוביץ – איננו, חיליק בר – איננו, עמר בר לב – איננו, נחמן שי – איננו.

מירי רגב: זאב נסים, יש לך מזל אתה, אלוהים אוהב אותך.

דוד אזולאי: איך עשית את זה?

דוד אזולאי: אנחנו מחכים פה שעה.

חנא סוייד: זה מה שנקרא, נהנה מן ההפקר.

מירי רגב: רגע, תמתין.

מירי רגב: רונית מדברת, לאחר מכן זאב נסים, לאחר מכן אנחנו עוברים להתייחסויות.

מירי רגב: אתה רשום ואתה תדבר בשבוע הבאה, אני לא אלך מהדיון הזה עד שאני לא אקריא את רשימת הדוברים האזרחיים והח"כים כי בזה נגמרה הרשימה.

מירי רגב: היום נגמרה רשימת הדוברים.

מירי רגב: לאחר מכן השר לשעבר בני בגין יתייחס לחלק מהדברים, היועץ המשפטי יתייחס לסדר הדיונים הבאים ואני אקריא את רשימת הדוברים האחרונה לשבוע הבא, כמובן האחרונה לפני סעיפי החוק.

מירי רגב: רונית, בבקשה.

<רונית לוין שנור: לפי הבדיקה שלי שמתבססת על דוחות של אגף רישום והסדר מקרקעין המחלוקת הנוגעת לשטחי התביעה שטרם הוסדרו נוגעת ל-3% בלבד מקרקעות הנגב, שהם פחות מ-2% משטח המדינה.

<רונית לוין שנור: עם זאת היא נוגעת מבחינת ההיקף שלה, שכולל קרקעות נוספות מעבר לאלה שנמצאות במחלוקת מול פקיד ההסדר, לכ-40% מהבדואים, שהם 90,000 תושבים מתוך 220,000 תושבים.

<רונית לוין שנור: במהלך התקופה הקובעת בשנת ה-70' הוגשו על ידי הבדואים כ-3,220 תזכירי תביעות, מתוכם נכון לשנת 2011-2012 הוכרעו שני-שליש בהפסד לבדואים.

<רונית לוין שנור: זאת אומרת שאנחנו נמצאים היום בישורת האחרונה של מערך היחסים המשפטי הקולקטיבי בין מדינת ישראל לאוכלוסייה הבדואית.

<רונית לוין שנור: יש הזדמנות פז, אפשר לנצל אותה, להפוך את השעה האחרונה הזאת לשעה ששני עקרונות בסיסיים של מדינת ישראל באים בה לידי ביטוי: שלטון החוק וכבוד האדם.

<רונית לוין שנור: אני השקעתי מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה עשרות רבות של שעות בקריאת הצעת החוק שלפנינו.

<רונית לוין שנור: הפרסום הועלה לאתר של המכון הישראלי לדמוקרטיה.

<רונית לוין שנור: באופן קונקרטי יש לי עשרות תיקונים קונקרטיים ממש מפורטים שאני מציעה לחברי הכנסת לעיין בהם לקראת הדיונים המפורטים.

<רונית לוין שנור: אבל לפני שנכנסים לפרטים צריך לזכור לדעתי שתי נקודות מבט מרכזיות: אחת, כל הדיון שלבדואים אין זכויות, בית משפט שקבע שאין להם זכויות וכו', לא שזה לא נכון, כאמור, התביעות אכן נדחות, הן כמובן נדחות אחת אחרי השנייה משום שכולן מתבססות על אותן טענות.

<רונית לוין שנור: יחד עם זאת, הבדואים נמצאים בנגב לפני קום המדינה, הם נולדו במדינת ישראל, הם חיים במדינת ישראל, אי אפשר רק לפנות אותם בלי למצוא פתרונות, זה נראה טריוויאלי.

<רונית לוין שנור: דבר שני, במסגרת בג"ץ תוכנית ההתנתקות חבל עזה וצפון השומרון, פרקליטות המדינה טענה שלמתיישבים אין זכויות קנייניות בשטחים המפונים ולכן צריך לראות בחוק המוצע, חוק יישום תוכנית ההתנתקות, בגדר מחווה של רצון טוב שהמדינה מוכנה להעניק למתיישבים.

<רונית לוין שנור: בית המשפט העליון, ונראה שבמידה רבה של צדק, דחה את התפיסה הזאת.

<רונית לוין שנור: דבר ראשון, זאת לא העת לדקדק בדקדוקי חוקי הקניין ודיני המקרקעין - - -

מירי רגב: יש לך עוד דקה.

<רונית לוין שנור: כאשר מאמצים תוכנית התנתקות מהסוג שמוצעת בחבל עזה וצפון השומרון, מהסוג שמוצעת כאן כרגע שכוללת ביטול גורף של זכויות קניין, החלה על אוכלוסייה מסוימת – יהודים בחבל עזה ובצפון השומרון, ובדואים בלבד באזור הנגב – החלת הסדרי פינוי דרקוניים, הסדרי יישוב מחדש, העתקה בשלמות של קהילות.

<רונית לוין שנור: כשמחילים כאלה הוראות צריכים לאמץ גישה שמבטיחה עמידה - - -

זבולון כלפה: רק כבוד עורכת הדין, תשלימי את המיצג כי את מציגה אותו מצד קצת מוטעה.

מירי רגב: סליחה, לא, זבולון.

זבולון כלפה: בגוש קטיף אנשים ישבו בשליחות המדינה, זה היה ביישובים מוכרים ורסמיים, אין השוואה פה בכלל.

מירי רגב: זבולון, זבולון.

זבולון כלפה: הצביעות פה חוגגת.

דב חנין: אתה השוואת, אתה השוואת.

זבולון כלפה: כי זאת צביעות חוגגת.

מירי רגב: בסדר, הבנתי, הצביעות חוגגת, דב חנין.

אורית סטרוק: זו הצביעות בהתגלמותה, היא חתומה על צו לגירוש אנשים מהסביבה שלהם.

דב חנין: אין השוואה אבל אתה השוואת.

דב חנין: כאן מדובר על שטח מדינת ישראל, יש מדינה.

מירי רגב: דב חנין.

זבולון כלפה: נכון, וגם שם זה שטח.

דב חנין: לא, ממש לא, משום בחינה לא שטח מדינת ישראל.

זבולון כלפה: מבחינה בינלאומית גם.

דב חנין: ממש לא, לא בינלאומית ולא ישראלית.

אורית סטרוק: היא מדברת בשם האולטרה-שמאל בישראל, זה מה שהיא מדברת.

אורית סטרוק: היא חתומה על צו לגירוש אנשים.

מירי רגב: אורית סטרוק, דב חנין וזבולון קלפה, בבקשה.

טלב אבו עראר: להוציא אותם, זהו.

מירי רגב: טלב.

זבולון כלפה: אחריך.

אורית סטרוק: תכף, תירגע.

מירי רגב: משפט אחרון.

<רונית לוין שנור: אם ההשוואה הקשה לתוכנית ההתנתקות אז בוא נלמד ממנה את מה שבית המשפט והמחוקק, אתם, קבעתם כתנאים הכרחיים מינימליים לביצוע מהלך של פינוי.

<רונית לוין שנור: התנאים האלה לא מתקיימים בהצעת החוק הזאת.

<רונית לוין שנור: צריך להתאים את הצעת החוק לפחות להגנות עקרוניות או שנקבעו בחוק היישום או הוחלטו או נקבעו על ידי בג"ץ בביקורת השיפוטית שלו על החוק.

<רונית לוין שנור: התועלת או חוסר התועלת של החוק זה לא עניין שלנו אבל נראה לנו שכל עוד הצעת החוק לא מנצלת את ההזדמנות הזאת, הזדמנות יקרה מפז, הכישלון יהיה לרעת כולנו.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, 3 דקות לרשותך.

נסים זאב: זה הרבה.

מירי רגב: מצוין.

נסים זאב: אני חושב שהמאבק עם הבדואים הוא מאבק עקרוני, הוא לא עניין שיש בעיית דיור.

נסים זאב: הרי הממשלה בעצם נותנת את הפתרונות, הולכת לקראתם מעל ומעבר, ואני סומך על מר בגין, חבר הכנסת והשר לשעבר, התקיימו דיונים, אני יודע ששנים רבות היו מגעים עם כל מיני פורומים.

נסים זאב: הם לא רוצים להתפנות, לא בכוח ולא בטוב ולא בכספים, רוצים להישאר באדמות ובקרקעות.

נסים זאב: אני אומר, מצד אחד יש בעיה לפנות בכוח, אנחנו מודעים לבעיה הזאת כי יכול להיות פה מין מאבק אולי מיותר, אבל מאידך גיסא, מה בעצם הממשלה יכולה לעשות?

נסים זאב: אם הממשלה נותנת את הפתרונות לאותם, כפי שאמרה הגברת הנכבדה, שהם היו עוד לפני 60 שנה, ואנחנו מסכימים עם זה, אלה שהיו, אלה שהיו, אז בוודאי צריכים שמי שמביא הוכחת בעלות או קרוב להוכחת בעלות, צרך למצוא את הפתרונות.

נסים זאב: אבל אלה שמשתלטים, גם בימים אלה וגם בשנים האחרונות, כדי לקבוע עובדות שאנחנו בשטח ואנחנו נהיה במסגרת הפינוי ונקבל את הפיצוי שלנו בעתיד - - -

טלב אבו עראר: אין כאלה.

נסים זאב: אם אין אני לא יודע, אני לא קובע.

נסים זאב: אבל אני אומר אם יש כאלה.

מירי רגב: אל תתייחס, אל תתייחס כרגע לתגובות מהקהל, תגיד את עמדתך.

נסים זאב: הרי אנחנו רואים את זה כמעט יום יום.

טלב אבו עראר: אני לא קהל, אני חבר כנסת.

מירי רגב: חברי כנסת זה גם קהל.

נסים זאב: אנחנו רואים את זה כמעט יום יום, איך שכל יום קמים עוד אוהלים ועוד פחונים כאלה ואחרים ומתקרבים יותר לכבישים הראשיים.

נסים זאב: מה שלא ראית בשנה שעברה אתה רואה את זה השנה, מה שלא ראית לפני שנתיים ושלוש – פשוט מתרבים באלפים.

נסים זאב: כן ירבו, אין לנו שום בעיה עם הבדואים - - -

חנא סוייד: רק שלא יתקרבו לציוויליזציה.

נסים זאב: אומרים בערבית אללה יח'ליהון, אין לנו בעיה עם זה.

מרב מיכאלי: אין לנו בעיה עם ריבוי בכלל אתה מתכוון.

נסים זאב: אבל לשדוד קרקע מדינה בצורה של אחיזה, זה לא בסטות של מחנה יהודה, זה שיהיה לכם ברור.

נסים זאב: ולכן אני חושב שאחרי שמר בגין עשה את העבודה הנפלאה במשך כל כך הרבה שנים, הביא פתרונות והממשלה בעצם אימצה את החוק הזה, יכול להיות - - -

מירי רגב: אמרת שאתה אפילו לא תנצל את ה-3 דקות.

נסים זאב: אני לא ניצלתי.

מירי רגב: ניצלת.

נסים זאב: סליחה, אין לי שעון, אני טעיתי.

מירי רגב: בבקשה, משפט סיכום.

נסים זאב: אז אני סיימתי אם ככה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: התייחסות של השר לשעבר בגין, לאחר מכן ההתנהלות של הדיונים הבאים ורשימת הדוברים שנרשמה, מי שלא נרשם עד רגע זה, מרגע זה נגמרו ההתייחסויות הכלליות.

מירי רגב: השר בגין לשעבר בבקשה.

זאב בנימין בגין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

<קריאה: הוא לא בגין לשעבר, שר לשעבר.

מירי רגב: לא, השר לשעבר.

דב חנין: הוא תמיד יהיה בגין.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: הוא תמיד יהיה בגין, ואנחנו גאים בבגין.

זאב בנימין בגין: אני שוב מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

זאב בנימין בגין: אני מבקש, חברים, בתחילת הדברים, כדי להעמיד דברים על דיוקם, להביא שני משפטים מתוך דוח הוועדה בראשות השופט גולדברג, כולנו מכבדים גם אותו באופן אישי וגם את עבודת הוועדה ומסקנותיה.

זאב בנימין בגין: הממשלה הלכה מבחינת עקרונות, מבחינת הגישה, הלכה והולכת בעקבות המלצות השופט גולדברג, ואחר כך היו התפתחויות נוספות לגבי היישום וצוות היישום, עוד החלטות ממשלה נוספות, אבל הגישה אומצה על ידי הממשלה.

זאב בנימין בגין: מכיוון שנשמעו דברים אחרים בדיון אני מבקש להביא מתוך הדוח, סעיף 146: "יש לראות את ההמלצות כשרשרת שכל חוליותיה אחוזות זו בזו, לא ניתן לפתור את בעיית ההתיישבות בלי פתרון בעיית הקרקעות.

זאב בנימין בגין: לא ניתן לפתור את בעיית הקרקעות בלי לפתור את בעיית ההתיישבות ולא ניתן לפתור את שתי הבעיות בלי לפתור את המצוקות של הבדואים בכלל, ובכללן נושא התעסוקה, הרווחה והחינוך".

זאב בנימין בגין: הסעיף השני, סעיף 110, בתשובה לשאלה מה אמרתי או לא אמרתי: "עקרונית מוצע להכיר ככל שניתן בכל אחד מהכפרים הבלתי מוכרים אשר קיימת בו מסה מינימלית של תושבים כפי שתיקבע ויהיה לו כושר נשיאה מוניציפלי, ובתנאי בל יעבור שהכרה זו לא תעמוד בסתירה לתוכנית מתאר מחוזית".

זאב בנימין בגין: אלה הם הדברים, זהו העוגן שדיברתי עליו.

זאב בנימין בגין: לא נכתב בדוח, לא אמרתי, אין בהחלטת הממשלה ביטוי, הבטחה, אמירה, לגבי הכרה ברוב הכפרים שאינם מוכרים.

זאב בנימין בגין: מה שנאמר, ויש להבדיל: רוב התושבים בכפרים הבלתי מוכרים יוכלו לשבת במקומם.

זאב בנימין בגין: זה לא אותו.

זאב בנימין בגין: עד כאן בהבאת - - -

טלב אבו עראר: אז זה מתנגש עם החלטות הממשלה, מה שאתה אומר, באמת.

זאב בנימין בגין: עזוב, נו.

זאב בנימין בגין: אני מביא את הדברים לא כפי שאני מבין אותם, סלחו לי על החריגה, אלא כהווייתם.

זאב בנימין בגין: לגבי תהליך ההקשבה, אנחנו נקטנו בהליך שאין לו תקדים, לא חיכינו לאנשים במשרדנו, נסענו לנגב, כפי שאמרתי, נפגשתי אני, על פי ספירת החברים, עם כ-600, לא בפגישה אחת באולם קולנוע בבאר שבע אלא בקרוב ל-50 פגישות, וכפי שאמרתי, לא סירבתי לשום בקשה להיפגש.

זאב בנימין בגין: עוד צוותים שלנו, קטנים, נפגשנו עם עוד 600 ב-150 פגישות, אחדות אחד על אחד.

זאב בנימין בגין: אני קראתי את - - -

טלב אבו עראר: מה אמרו לך?

טלב אבו עראר: מה אמרו לך, אדוני?

זאב בנימין בגין: אני שמעתי מה אמרתם היום.

טלב אבו עראר: מה אמרו?

טלב אבו עראר: מה אמרו לך?

מירי רגב: טלב, תנו בבקשה, בגין הקשיב לכולם בשקט.

טלב אבו עראר: אמרו לך לא, אמרו לך לא.

זאב בנימין בגין: עוד מעט אני אגיד.

טלב אבו עראר: אמרו לך שלא, תגיד את האמת.

זאב בנימין בגין: עוד מעט אני אגיד מה נאמר לי.

טלב אבו עראר: תגיד את האמת.

זאב בנימין בגין: עוד מעט אני אגיד מה נאמר לי, זה לא ימצא חן בעיניך.

מירי רגב: טלב, טלב.

זאב בנימין בגין: אז במסמך שהגיש לנו חברי חבר הכנסת סוייד נאמר שהתהליך היה עקר, הוכחה: מה שכיניתם שם "מחוות בגין" לא התקבלו.

זאב בנימין בגין: כיוון שאני מקווה ששכנעתי אותך שכל הצעותי התקבלו, אני מבקש על פי היגיון תאמרו עכשיו שאם ההגדרה לעקרות התהליך היא דחיית הצעותי, אז קבלת הצעותי מוכיחה שהתהליך בשום פנים לא היה עקר.

זאב בנימין בגין: יש כאלה שמגדירים תהליך פורה ככזה שבו מישהו, או לעניין זה הממשלה, מקבל את כל טענות הטוענים, אני לא חושב שזו הגדרה הגיונית.

זאב בנימין בגין: קיבלנו טענות חשובות, יישמנו טענות חשובות, היו אחרות, שקלנו אותן.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לומר באופן גלוי, היו טענות שאני חשבתי שייתכן שיש בהן ממש, או שיש בהן ממש, אבל מבחינה כללית, ממלכתית, בראייה מערכתית לא ניתן להיענות להן, והיו גם טענות שחשבנו שהן טענות לא רציניות, טענות חשובות מאוד קיבלנו.

זאב בנימין בגין: אי אפשר לפתח בכל תוכנית – ושמענו את תוכנית א', תוכנית ב', אולי תהיה תוכנית ג' – אני חוזר על כך, אי אפשר לנסות להתקדם ולפתח התיישבות בדואים בתוכנית זו או אחרת ללא פתרון תביעות הבעלות, כלומר ללא החוק.

זאב בנימין בגין: האם ניתן ליישם, כדברי אחת המתדיינות, לתכנן להתקדם?

זאב בנימין בגין: כן, ניתן לתכנן.

זאב בנימין בגין: על הנייר ניתן לתכנן, וגם מתוכנן.

זאב בנימין בגין: לא רק זה, ביישובים מסוימים יש לא רק תכנון של מגרשים אלא גם מגרשים מפותחים.

זאב בנימין בגין: לא ניתן ליישם את התכנון בלי פתרון שאלת הבעלות.

זאב בנימין בגין: 40% שטחי ציבור, נכון?

זאב בנימין בגין: זו ועדת הפנים, איפה יהיו שטחי ציבור?

זאב בנימין בגין: איפה יקבע בית הספר?

זאב בנימין בגין: איפה המרפאה?

זאב בנימין בגין: איפה ביטוח לאומי?

זאב בנימין בגין: איפה ייסלל הכביש?

זאב בנימין בגין: איפה הרשות בראשותו של יהודה בכר תעביר קו ביוב?

זאב בנימין בגין: אלה קשיים שהוא נתקל בהם - - -

טלב אבו עראר: זו הבעיה?

טלב אבו עראר: זו הבעיה?

טלב אבו עראר: נפתור את הבעיות האלה.

זאב בנימין בגין: סלח לי.

מירי רגב: טלב, אני אוציא אותך, די.

טלב אבו עראר: אני יוצא לבד.

מירי רגב: תצא.

טלב אבו עראר: אבל תענה לי, תן לי שמות, תענה לי, למה אתה בורח מדברים?

טלב אבו עראר: אתה מסתתר מאחורי זה.

טלב אבו עראר: תענה לי, תגיד לי שמות, מי האנשים שאמרו לך נכון.

מירי רגב: טלב, צא החוצה.

זאב בנימין בגין: לא, תני לו בבקשה להישאר כי אני רוצה שישמע את דברי, אני מבקש.

טלב אבו עראר: מי אמר לך?

זאב בנימין בגין: אני מבקש.

טלב אבו עראר: אני לא מוכן לשבת, לא.

מירי רגב: השר מדבר.

טלב אבו עראר: איזה בדואי אמר לך כן?

זאב בנימין בגין: תקרא בפרוטוקול.

מירי רגב: תעזוב אותו רגע, סדרן.

טלב אבו עראר: תגיד לי בבקשה איזה בדואים, תן לי שמות.

טלב אבו עראר: תפסיק להסתיר אותם, תן לי שמות בדואים, אני רוצה לחשוף את הכול היום, איזה בדואי ממש אמר לך: אני עם פראוור?

טלב אבו עראר: תגיד, תגיד באמת.

<קריאה: הוא צודק, נכון.

מירי רגב: שב, שב.

<קריאות: - - -

נסים זאב: הוא לא יגיד לך את השמות שלהם, טלב, אתה מאיים, אתה מאיים עליו, אתה מאיים על הבדואים, אבוי לו למי ששמו עכשיו יוזכר פה.

נסים זאב: מה זה הדבר הזה?

זאב בנימין בגין: תשב ותשמע תשובה.

טלב אבו עראר: תן לי שמות, אני יושב.

זאב בנימין בגין: תשב ותשמע תשובה.

אחמד טיבי: התביעה שלו הגיונית.

טלב אבו עראר: תן לי שמות.

נסים זאב: הוא לא חושף שמות, אבל מה, דברי אמת ניכרים.

מירי רגב: שלום לשני האורחים שהגיעו, תודה, שקט.

טלב אבו עראר: זו הדמוקרטיה, מותר לדבר בעד זה, בעד זה, בעד פראוור, הוא עונה לי.

אחמד טיבי: השר אמר שהוא יגיד, הוא אמר שהוא יגיד.

זאב בנימין בגין: אכן בחוק אין תוכניות סטטוטוריות או הצעות לתוכניות לגבי ההתיישבות ואין טענה כזאת.

זאב בנימין בגין: אני חוזר על מה שאמרתי בדיון הקודם, החוק איננו אלא מאפשר, חלק מהיושבים כאן ואחרים רוצים לפתח בכיוון זה, חלק רוצים לפתח דווקא בכיוון אחר, נו, זה לא יועיל.

זאב בנימין בגין: נו.

זאב בנימין בגין: זה "רוצה אבל זה לא יוצא", אמרו פעם, לפני שנים רבות.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לומר משהו לגבי האשמה של אפליה.

זאב בנימין בגין: חוק מיוחד אכן, במצב מיוחד, וצריך לפתור את הבעיות היסודיות הנובעות מהמצב המיוחד.

טלב אבו עראר: יש גישה מיוחדת גם.

זאב בנימין בגין: אני מכיר למשל ניסיון לחקיקה בכנסת, חוק מיוחד לגבי קבוצה באוכלוסייה דווקא של יהודים, נכון?

זאב בנימין בגין: חוק השוויון בנטל, למי הוא מכוון?

זאב בנימין בגין: לא רק ליהודים, לקבוצה מסוימת מיוחדת בתוך האוכלוסייה היהודית.

זאב בנימין בגין: אז אפשר לטעון כמובן: זאת אפליה, זאת גזענות, ולמה דווקא על אלה, ולמה נגד בני ברק.

זאב בנימין בגין: אבל אני רוצה לומר משהו על אותו תחום מושב, כפי שאתם כיניתם אותו - - -

דוד אזולאי: גם שם נוקטים באותם אמצעים, מאסר ומאסר, ומזה צריך להיזהר.

זאב בנימין בגין: אני מציע ומבקש שלא תצרו את הרושם בחוץ לארץ כפי שארגונים אחדים מנסים, ובמידה לא מבוטלת של הצלחה לצערי, שמדינת ישראל איננה מאפשרת לבדואים לשבת כחפצם ולגור כחפצם.

טלב אבו עראר: זה נכון.

זאב בנימין בגין: אני לא מכיר מגבלה על משפחה בדואית לשבת בבאר שבע או בתל אביב, לא מכיר, לא מכיר מגבלה כזאת.

זאב בנימין בגין: אלא מאי?

זאב בנימין בגין: תקשיבו לדבריכם, מה אתם דורשים?

זאב בנימין בגין: הכרה בכל הכפרים הבלתי מוכרים עד האחרון שבהם במקומם.

זאב בנימין בגין: אתם בעצמכם לא תסכימו לקבל פתרון באזור מצפה רמון, נכון?

זאב בנימין בגין: לא תסכימו.

זאב בנימין בגין: במקומם.

זאב בנימין בגין: כלומר, באותו מקום, באותו אזור שבו בדואים יושבים.

חנא סוייד: בנגב המערבי כן, בנגב המערבי כן.

זאב בנימין בגין: הערה אחרונה.

טלב אבו עראר: השמות של הבדואים שאמרו לך כן, שמותיהם של הבדואים שאמרו לך כן.

זאב בנימין בגין: הערה אחרונה.

טלב אבו עראר: מירי, את יושבת-ראש הוועדה.

מירי רגב: אני אומרת שהוא אישר לך להפריע לו, אם אני הייתי הוא הייתי מוציאה אותך.

טלב אבו עראר: אבל הוא הבטיח, הוא הבטיח.

זאב בנימין בגין: אפשר לעשות רבות ועושים רבות, כפי שצוין, ההשקעה היא גדולה, זוהי אפליה חיובית, הגיע הזמן להשקיע ובלי פתרון תביעת הבעלות יש מגבלות גם על ההשקעה הזאת.

זאב בנימין בגין: עכשיו אני רוצה לומר מה שאני שמעתי מעשרות בדואים, עשרות בדואים, תובעי בעלות ואחרים, ושמעו את זאת אתי ונרשמו הדברים.

זאב בנימין בגין: חבל שיצא חבר הכנסת מן הנגב.

זאב בנימין בגין: כך אמרו לנו: אנחנו ננהל את ענייננו אחד על אחד מול הממשלה, איש איננו מייצג אותנו, איש מן הפוליטיקאים איננו מייצג אותנו, לא נאפשר להם להפריע לנו.

זאב בנימין בגין: שמעתי את זאת שוב ושוב.

זאב בנימין בגין: שוב ושוב.

אחמד טיבי: בדואים ליכודניקים.

זאב בנימין בגין: לא, אני לא נפגשתי - - -

אחמד טיבי: הליכודניקים, יש לכם איזה 100 איש.

מירי רגב: מה אתה רוצה, שכולם יהיו חלק מהתנועה האסלאמית?

מירי רגב: כולם יהיו חלק מהתנועה האסלאמית?

נסים זאב: יש גם ש"סניקים.

אחמד טיבי: הממשלה מייצגת אותם?

מירי רגב: כן.

אחמד טיבי: הממשלה מגרשת אותם, מה "מייצגת אותם"?

אחמד טיבי: בכל עם יש כאלה, אגב.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת טיבי, אני לא בחרתי את אלה שישבו, נפגשנו בחדרי ראשי המועצות, הם בחרו אותם.

<נורי חסן אלעוקבי: הם לא מקבלים את החוק.

זאב בנימין בגין: תסלח לי.

מירי רגב: נורי, אתה קיבלת הכי זמן דיבור.

זאב בנימין בגין: ובבחירות האחרונות נדמה לי הצביעו עבור הליכוד, חבר הכנסת טיבי, או 600 או 900 או 1,100, אז ההסתברות שאני נפגשתי בין ה-600 דווקא עם מצביעי ליכוד בבחירות האחרונות היא די קלושה מבחינה סטטיסטית.

זאב בנימין בגין: על כן, חברים, אנחנו מוכרחים להתקדם.

זאב בנימין בגין: יש כאן הצעות - - -

אחמד טיבי: איך זה שכל פעם אומרים שאנחנו לא מייצגים וכל פעם מקבלים יותר קולות?

זאב בנימין בגין: אי אפשר כהצעת אחדים להקפיא את המצב או להקפיא את החוק כי המצב איננו מוקפא, כי הקשיים נערמים מפני שיותר ויותר אנשים נוספים, אם נמתין עוד כמה שנים מבחינת התמורות לתובעי הבעלות, התמורה לאדם תקטן מפני שמספר היורשים והתובעים יגדל בכל משפחה.

זאב בנימין בגין: אני חושב שיש בפנינו כולנו הזדמנות.

זאב בנימין בגין: אני לא טענתי שהתנגדות מכאן והתנגדות מהכיוון ההפוך מוכיחה שהצעת חוק זו או אחרת היא דווקא מצוינת אבל אני לא מכיר פתרון אחר.

זאב בנימין בגין: אתם לא מציעים פתרונות אחרים ישימים, מעשיים, מציאותיים.

זאב בנימין בגין: אני מבקש, גברתי, עם תום הישיבה השלישית, כפי שאמרת, לגשת במהירות לחקיקה ולסיים עד תום המושב הנוכחי.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך.

מירי רגב: כך זה יהיה.

מירי רגב: אני מודה לך, כבוד השר לשעבר.

דוד אזולאי: אדוני לא התייחס לנושא התקציב.

מירי רגב: סליחה, דוד, אמרת ונתייחס לזה גם במהלך הסעיפים עצמם.

מירי רגב: אני רוצה להודות לך באמת על ההתייחסות הרצינית והעניינית שאתה מוביל כאן.

מירי רגב: היועץ המשפטי, ממש קצר לגבי סדרי הדיון ואני מקריאה את רשימת הדוברים לשבוע הבא.

<תומר רוזנר: כפי שנאמר כבר בשבוע שעבר וכנראה לא נקלט בקרב הציבור, אנחנו מצפים לקבל הערות בכתב לפרקים ב' וג', סעיפים 3-24 עד לשבוע הבא ביום רביעי.

<תומר רוזנר: מי שלא ישלח הערות בכתב, אמנם ליושבת-ראש הוועדה מסור שיקול דעת בעניין - - -

מירי רגב: לא, לא, הוא לא ידבר בדיון, זהו, עד עכשיו נתנו, משבוע הבא עובדים בצורה רצינית על חוקים על פי ההתנהלות של הוועדה.

זאב בנימין בגין: בחלק השני של הישיבה הבאה.

מירי רגב: כן.

<תומר רוזנר: ולכן יש חשיבות רבה שיוגשו הערות בכתב.

<תומר רוזנר: הוועדה ייחדה לעניין זה דף מיוחד באתר האינטרנט שלה וכל ההערות שהתקבלו בנושא ההצעה יועלו לאתר האינטרנט.

<תומר רוזנר: אני חוזר, סעיפים 3-24, פרקים ב' וג', מתבקשות הערות עד ליום רביעי הבא, לא יתקבלו הערות מאוחר יותר.

מירי רגב: רביעי הבא הדיון יהיה עדיין כאן בין השעות 09:00-11:00, דיון פתוח.

מירי רגב: רשימת הדוברים: חמד עמר, דוד צור, חנין זועבי הראשונה, מסעוד גנאים, רינה פרנקל, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, חיליק בר, עמר בר לב, נחמן שי, מרב מיכאלי ואחרון הדוברים טלב אבו עראר.

אחמד טיבי: אותה יושבת הראש תהיה?

מירי רגב: אותה יושבת-ראש, לא מתחלפת לצערך, לא מתחלפת.

חנא סוייד: אני מבקש את עפו אגבאריה, את השמטת אותו.

מירי רגב: סליחה, אמרת שדב חנין מדבר במקומו.

חנא סוייד: נראה לך שדב חנין לא ידבר בדיון כזה?

מירי רגב: לא, הוא ידבר אבל היה מדבר שבוע לאחר מכן.

חנא סוייד: אבל לא במקום עפו.

מירי רגב: עפו אגבאריה, בסדר, ולאחר מכן טלב.

מירי רגב: מבחינת האזרחים שנרשמו: הרב משה יהודאי, עמית ברק, בני תפילין וסלמאן אבו חמוד, אלה ארבעת הדוברים.

מירי רגב: שבוע הבא יוצגו המצגות כפי שאמרנו, תהיה לי בעיה עכשיו רק עם חמד ועטייה, עכשיו נשב ונדבר ונסגור מי מדבר.

מירי רגב: "רגבים" רבע שעה והצד השני רבע שעה, עכשיו נרד אלי למשרד ונסגור מי מדבר בשמכם, האם זה מי שהגיש לי פה "המכון הערבי לתכנון אלטרנטיבי" או עטייה מהכפרים הבלתי מוכרים.

חנא סוייד: למה או?

חנא סוייד: למה או?

מירי רגב: כי אני לא נותנת את זה עכשיו.

חנא סוייד: שתי עבודות רציניות, לא צריך לקפח אף אחד כאן.

מירי רגב: נדבר על זה אצלנו במשרד.

מירי רגב: תודה רבה לכם ויום טוב.

מירי רגב: הישיבה נעולה.