ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 102, 2013-11-20 09:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום רביעי בשבוע, י"ז בכסלו, ה-20 בנובמבר ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אנחנו במסגרת כנס שדרות לחברה.

חיים כץ: דרך אגב, הוועדה מופיעה כאן מזה שלוש שנים ברציפות.

חיים כץ: על סדר היום יישום החוק להגברת האכיפה של דיני עבודה.

חיים כץ: לפני שנתיים קיימנו כאן דיון וזה היה בחדר גדול יותר והיו כאן הרבה מאוד אנשים שדיברו על העסקה ישירה ולא דיברו על אכיפת דיני עבודה.

חיים כץ: אני אמרתי אז שאנחנו הולכים לעשות סדק בקיר לשיפור עבודתן של האוכלוסיות הכי חלשות במדינת ישראל בתוכן עובדי הקבלן בתחום הניקיון.

אילן גילאון: המעלית לא עובדת.

אילן גילאון: לא יכול להיות שמקיימים כנס במקום אליו לא יכולים להגיע.

חיים כץ: אני רוצה להגיד ששליש מעבודת ועדת העבודה והרווחה מתבצע בנגישות ומי שמבצע את העבודה הזאת, הוא אחד מטובי חברי הכנסת המכהנים ואל לו להלין.

חיים כץ: אם הוא היה אומר לי שלא אעשה כאן כנס עד שלא תהיה נגישות, לא הייתי עושה מאחר ואני מאוד מכבד אותו.

חיים כץ: אילן, תפנה אליו בפעם הבאה, לזה שעוסק בנושא הנגישות בוועדה.

אילן גילאון: יש דרך הומוריסטית לראות את הדברים.

אילן גילאון: אני נמצא כאן פעם ראשונה בחיי.

אילן גילאון: בכנס שדרות הייתי הרבה פעמים, אבל קודם לכן הכנס התקיים באולם.

אילן גילאון: חמור מזה, לא די בכך שיש להם את המסילה לקרונועית כזאת, אלא שהם גם קשרו אליה טלוויזיה.

חיים כץ: אני חוזר לפתיח בו אמרתי שלפני שנתיים עשינו את הכנס והוא התקיים באולם גדול ואליו הגיעו אנשים רבים.

חיים כץ: היו אנשים שביקשו שנעשה העסקה ישירה ואני אמרתי שנעשה סדק בקיר.

חיים כץ: בקדנציה הקודמת הוועדה חוקקה 127 חוקים בקריאה השנייה והשלישית וכשאמרו לי לבחור את עשרת החוקים החשובים ביותר, זה היה ביניהם.

חיים כץ: אכן משרד התמ"ת דאז קיים במלון אינטרקוטיננטל בתל אביב יום עיון בנושא הגברת האכיפה והיה יופי של כנס.

חיים כץ: היום יכול להיות שהנושא פחות מעניין.

חיים כץ: אמנם נעשה בו משהו אבל הרבה פחות מכפי שחשבנו.

חיים כץ: נכון שבחלק הטוב של העניין העלו את מספר המפקחים מ-157 ל-277 והגישו יותר תלונות.

חיים כץ: החלק הפחות מעניין או הפחות טוב הוא שהחוק הזה התעכב שנתיים מאחר שרצינו להחיל אותו על משרדי הממשלה.

חיים כץ: בכל התלונות והרצונות לתבוע, אין משרד ממשלתי כלשהו.

חיים כץ: אם תאמרו לי שהכול בסדר במשרדים הממשלתיים, אני מרוצה, אבל לא נראה לי שהכול בסדר.

חיים כץ: אני יודע מה קרה בתעשייה האווירית, אני יודע מה עשיתי כדי שיהיה בסדר ואני יודע עלך הדוח שקיבלתי כך שהעלויות יעלו ב-14 אחוזים ואמרתי שיעלו.

חיים כץ: עכשיו נתתי הוראה למנהל האדמיניסטרטיבי של הוועד שיפעיל את החוק ככתבו וכלשונו.

חיים כץ: אני לא בטוח שכל משרדי הממשלה עושים את מה שאני עשיתי ואם הם לא עושים, יצא שכרנו בהפסדנו.

חיים כץ: אנחנו עיכבנו את החוק הזה במשך שנתיים על מנת שהוא יחול על משרדי הממשלה שהם המעסיק הגדול ביותר.

חיים כץ: בעיה נוספת שיש לנו היא תקנות לבודקי שכר.

חיים כץ: לא הגישו תקנות לבודקי שכר.

חיים כץ: דיברתי עם לא מעט רואי חשבון בנושא ואני חושב שלרואי חשבון אין צורך לעשות בחינה כדי לקבל בודק שכר.

חיים כץ: אם רואה חשבון לא מסוגל להיות בודק שכר, צריך לקחת את תעודת רואה החשבון שלו.

חיים כץ: בכל זאת רואה חשבון בהשכלתו לומד.

חיים כץ: זה לא בסדר וזה גם מעליב.

חיים כץ: כשאתם באים ללשכת רואי החשבון ואומרים שמי שרוצה להיות בודק שכר – ויש שם כאלה – צריך לעמוד בבחינות, זה לא נראה רציני אלא אם הבחינות לראיית חשבון נמוכות מאלה של בודקי שכר.

חיים כץ: אני מדבר אל המשרד שהיום הוא לא משרד התמ"ת אלא משרד הכלכלה, ואני בא ברוח טובה אחרי ליבון העניינים עם שר הכלכלה.

חיים כץ: אני בא למגרש הזה בידיים נקיות ואני רוצה לממש את הדבר עליו עבדנו כל כך קשה.

חיים כץ: הבאנו חוק שאני חושב שהוא כל כך חשוב והוא יכול להיות אבן דרך לשינוי מעמדם של העובדים הכי מנוצלים במדינת ישראל ואלה העובדים בניקיון ושמירה.

חיים כץ: הם המנוצלים ביותר.

חיים כץ: אפשר לתת להם יחס כאל בני אדם וגם שכר יותר גבוה, אם אנחנו נאכוף את החוק.

חיים כץ: את הקטע של בודקי השכר אפשר לשפר ולהעביר קורס ענייני קצר, בלי בחינות, לרואי חשבון שרוצים להיות בודקי שכר.

חיים כץ: אפשר לתת להם קורס ריענון לגבי הדרישות.

חיים כץ: לתת להם יום או יומיים עיון בנושא סילבוס, מה מצפים מהם, אבל לא להעמיד אותם בבחינות.

חיים כץ: לא נראה סביר שרואה חשבון שסיים את לימודיו ויש לו תואר והוא גם עובד בראיית חשבון, יעבור בחינה.

חיים כץ: אתם יכולים להגיד קריטריון שמי שלמד פעם ראיית חשבון ולא עוסק יותר במקצוע אבל רוצה להיות בודק שכר, תעשה בחינות.

חיים כץ: אם הוא עשה בחינה לפני עשרים שנים, בסדר.

חיים כץ: אבל אם הוא עובד כרואה חשבון, הוא עובד כרואה חשבון ולא צריך לעבור בחינה אלא צריך להתקבל.

חיים כץ: שוב, אני חושב שזה חוק חשוב שנחקק כאן לפני שנתיים.

חיים כץ: משרד התמ"ת דאז, הכלכלה היום, הציג את החוק בבית מלון, מה שעלה הרבה מאוד כסף, קיבל הרבה מאוד כבוד, קיבל הרבה מאוד תשומת לב והרבה מאוד מחיאות כפיים אבל עכשיו הגיע הזמן לממש את מה שעשינו ולתת מזור לאוכלוסיות, אני לא אגיד הכי חלשות אבל בין החלשות במדינת ישראל.

חיים כץ: מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף?

אילן גילאון: האינפורמציה כאן היא בדרך כלל מספרית.

אילן גילאון: כשאנחנו רוצים לדעת מה קורה עם חניות לנכים, אנחנו מבקשים לדעת כמה דוחות נרשמו.

אילן גילאון: זה הכי פשוט.

אילן גילאון: כמה אנשים מטפלים בזה, כמה דוחות נרשמו, כמה נניח באופן יחסי לתחומים אחרים.

אילן גילאון: זאת המשמעות האמיתית.

אילן גילאון: הבעיה היא לא כולה רק במחסור כוח אדם אלא גם במשק העבודה הישראלי, וזה ברור לגמרי.

אילן גילאון: לו הייתה יותר העסקה ישירה, היה פחות.

אילן גילאון: צריך לדבר כאן במספרים ולא בתחושות.

אילן גילאון: יכול להיות שלמשרד הכלכלה יש דווקא בשורות בתחום הזה.

אילן גילאון: נשמע מה המספר, כמה כאלה וכמה כאלה.

<יפה סולימני: אני יפה סולימני, מנהלת מינהל הסדרה ואכיפת חוקי עבודה במשרד הכלכלה.

<יפה סולימני: אני כן רוצה להציג נתונים.

<יפה סולימני: קודם כל, לכולנו ברור שהחוק הזה הוא ברכה.

<יפה סולימני: אני חושבת שזה חוק מעולה ומביא לכלל העובדים ולנו כממשלה את האפשרות לאכוף ולפעול בנושא הזה.

<יפה סולימני: השנה וחצי האחרונות, מאז כניסת החוק, דרשו תהליך התארגנות כי בעצם עברנו לאכיפה חדשה ולפעילות חדשה וכל הפעילות נעשית על ידינו, עם מפקח בכיר בתוך המינהל, וזה דורש למידה.

<יפה סולימני: ההתארגנות הזאת נעשתה כמעט ללא תוספת כוח אדם.

<יפה סולימני: הגידול בתיקי החקירה הוא כמעט פי שלוש לעומת מה שהיה בשנים קודמות ואני חושבת שהיד עוד נטויה.

אילן גילאון: יכול להיות שהיה אחד ועכשיו יש שלושה.

<יפה סולימני: בשנת 2011, מהיקף של 1,110 תיקים הגדלנו לכ-3,000 תיקים פלוס.

<יפה סולימני: מדובר באוכלוסייה חלשה, התמקדות בהפרת שכר, נושא הפנסיה נכנס והוא לא היה בעבר כך שכל תיק וכל עובד שנבדק, נבדק באופן אוטומטי הנושא של הפנסיה.

<יפה סולימני: מספר התלונות של עובדים גדל בהיקף מאוד רציני.

<יפה סולימני: עובד יכול גם להתלונן באופן אנונימי.

<יפה סולימני: הרחבנו את הכלים כך שאפשר להגיש תלונה גם דרך טלמסר בשפות שונות, אם זאת אמהרית, רוסית וכל שפה אחרת.

<יפה סולימני: הקמנו יחידה שבאמת מרכזת את כל הפניות בתוך המינהל.

<יפה סולימני: מעבר לזה, דיברנו על נושא של שמירה וניקיון.

<יפה סולימני: מתוך 3,000 התיקים האלה אמנם מספר התוצרים כאן לגבי הפעילות הסופית הוא קטן יותר אבל היום מתנהלים כ-150 תיקי חקירה בשלושת התחומים של הזמנת שירותים בחצרות המזמין.

<יפה סולימני: זאת אומרת, שמירה על ניקיון והסעדה, נושא עליו מדבר החוק להגברת האכיפה.

<יפה סולימני: מתנהלים 150 תיקי חקירה מול מזמיני שירות.

<יפה סולימני: אמנם יש תוצרים לחלק מול קבלני שירות.

<יפה סולימני: לגבי מזמיני שירות, השלב הבא.

<יפה סולימני: ברגע שנסיים את ההליך מול קבלן השירות, אנחנו נפעל מול המזמין בהתאם להוראות החוק.

אילן גילאון: כמה זמן לוקח לסיים תהלי כזה?

<יפה סולימני: הדרישה היום היא לתת לו אפשרות של שימוע ולסיים את התהליך.

<יפה סולימני: הוא יכול גם לגשת לערעור.

<יפה סולימני: בוועדות ערער היום, הגישו כ-23 ערערים.

<יפה סולימני: יש כמאה בקשות לשימוע מעסיק והזכות בחוק ניתנת לו לכת להליך של שימוע.

<יפה סולימני: לכן זה דורש יותר זמן.

<יפה סולימני: ברגע שנמצה את ההליך מול המעסיק, אפשר לפעול מול המשתמש.

אילן גילאון: יש גם נתונים כלפי מסגרות ציבוריות?

<יפה סולימני: לגבי שירות המדינה, לא, אין נתונים לגבי שירות מדינה.

<יפה סולימני: לגבי שירות מדינה, אני יודע שהם עשו שם מערך חדש לגבי כל הביקורות.

<יפה סולימני: הם הקימו מערך רציני.

<יפה סולימני: אני לא כאן כדי להסביר.

<יפה סולימני: יש להם מעל שמונים ביקורות והם יעבירו לנו בקרוב את תוצאות הביקורות.

<יפה סולימני: אנחנו נבחן את תוצאות הביקורות ונגיע לאותם מעסיקים, לאותם משתמשים, כשהמטרה היא שיש חברה שהיא בשירות הציבורי – אנחנו לא נגיע רק לאתרים בשירות הציבורי אלא נגיע לגבי אותה חברה באתרים אחרים כדי באמת לבחון האם זה נעשה גם מקומות אחרים.

<יפה סולימני: ישבו אתנו גורמים רבים.

<יפה סולימני: הזכרת את התעשייה האווירית שיבה אתנו.

<יפה סולימני: המשכ"ל ישבו אתנו כדי להראות לנו איזה פעולות הם עשו כדי למנוע את ההפרות במקומות שלהם.

חיים כץ: זאת לא דוגמה.

חיים כץ: אני ישבתי עליהם, הבאתי להם את החוק ואמרתי להם שחסר להם לא לעמוד בסעיף אחד של החוק.

<יפה סולימני: נתתי דוגמה.

<יפה סולימני: יש את המשכ"ל שישב אתנו והוא אחראי על כל הנושא של הרשויות המקומיות.

<יפה סולימני: הוא הציג לנו את התכנית שהם עשו שם כדי למנוע הפרות במקומות האלה.

<יפה סולימני: אנחנו נשב אתם השבוע שוב כדי לראות איזה שיטת בדיקה הם עושים, מה הם עושים ואיך הם עושים, והכי חשוב – המניעה והדרך שעובד יכול לבוא ולהתלונן כדי שהקבלן לא יפטר אותו למחרת בבוקר.

חיים כץ: אם היית פונה קודם כל למזמיני השירות, אני מבטיח לך שלא היית צריכה לפנות לנותני השירות.

<יפה סולימני: לפנות במה?

<יפה סולימני: בבדיקה?

חיים כץ: כן.

<חזי אופיר: אתה לא יכול.

<חזי אופיר: אתה קודם כל צריך למצוא אשמה של החברה ורק אם מצאת עברה, אתה יכול.

<חזי אופיר: אתה לא יכול ללכת הפוך.

חיים כץ: אני לא מצאתי אשמה של החברה בתעשייה האווירית.

חיים כץ: לקחתי את החוק, באתי להנהלה, אמרתי להם שאני רוצה שיאמרו לי איזה סעיפים הם מיישמים ואיזה סעיפים הם לא מיישמים, כמה כסף יותר זה עולה להם.

חיים כץ: נתתי להם.

חיים כץ: חזרו אלי ואמרו שהם יעמדו בחוק ככתבו וכלשונו, דבר שמעלה להם את העלויות ב-14 אחוזים.

חיים כץ: נתתי להם את החוק ואמרתי להם שזה החוק.

חיים כץ: אם לא הייתי נותן להם, אני יודע מה היה קורה.

חיים כץ: אתם הייתם פונים אליהם, היה מתברר שהם לא יישמו הכול והייתם אומרים להם שבגלל חיים כץ הם לא מיישמים.

חיים כץ: אני הבנתי מראש ולכן אמרתי להם שזה החוק.

חיים כץ: לא שהבנתי מראש שתחפשו, זה לא עניין אותי, אבל עניין אותי שהעובדים יקבלו את המגיע להם.

חיים כץ: במקרה שלנו עובדי השמירה הם סטודנטים.

אילן גילאון: אני חושב שאצלכם גם מראש לא הייתה בעיה.

חיים כץ: הייתה עם הניקיון.

חיים כץ: הכול אנחנו יודעים.

חיים כץ: יש קבלן כזה וקבלן כזה.

חיים כץ: ברגע שבא החוק, נתתי להם אותו ולמנהל האדמיניסטרטיבי ואמרתי לו שהם לא חורגים מהחוק הזה.

חיים כץ: עכשיו אני שקט יותר.

חיים כץ: אם תהיה עוד חריגה, אני לא יכול לדעת.

<נעה בן שבת: יש למפקחים סמכות לתת הודעה למזמין השירות על כך שיש לו מידע על כך שקבלן לא מילא חובה כלפי העובד וזה דבר שמכשיר בסופו של דבר את העבירה האזרחית.

<יפה סולימני: יש מידע.

<נעה בן שבת: אבל זה לא מידע ברמה של עיצום כספי.

<נעה בן שבת: אתם מפרשים את זה בצורה המחמירה שצריך להגיע למצב שאפשר היה להטיל עיצום כספי?

<נעה בן שבת: זאת הפרשנות שלכם?

<נעה בן שבת: השאלה אם אין לכם תלונות במקומות שיש בהם עבירה.

<יפה סולימני: היו לפחות שני מקומות שאני לא יכולה לנקוב בשמותיהם כי הם בהליכים ובמקרה שלהם הגיעו אלינו תלונות לגבי אותם גורמים.

<יפה סולימני: פנינו למנכ"לים שלהם.

<יפה סולימני: אחד הגורמים – אנחנו יודעים עכשיו – ביטל הסכמים ויצא למכרזים חדשים.

<יפה סולימני: זאת אומרת, יש כבר משהו כתוב.

<יפה סולימני: שני גופים שהיו לנו.

<יפה סולימני: בגלל שיש שם הליכים של בדיקה נוספת, מעבר לזה, אני לא יכולה לנקוב בשמותיהם.

<יפה סולימני: כן, כל מידע שמגיע אלי כמנהלת מינהל, אני פועלת יחד עם הייעוץ המשפטי ופונים למנכ"ל אותו משרד כדי לברר את הבעיה ולברר את הנושא, בלי קשר לאכיפה כשאנחנו הולכים לשטח.

אילן גילאון: השם של המשרד מתחיל ב-א', כמו הזמר המפורסם.

<מיכאל אטלן: מיכאל אטלן, היועץ המשפטי של משרד הכלכלה.

<מיכאל אטלן: קודם כל, אני שמח על הישיבה הזאת.

<מיכאל אטלן: אני חש צורך בשיתוף פעולה של הוועדה.

<מיכאל אטלן: אנחנו התחלנו את המהלך הזה בקוורטט של 11 ארגוני מעסיקים, הסתדרות, אוצר, תמ"ת ומשרד המשפטים ואני חש די לבד.

<מיכאל אטלן: יחסי העבודה השתנו, בוא נגיד כך ואני חש את זה גם במישור של אכיפת החוק.

<מיכאל אטלן: אני רוצה להזכיר שבתחילת הדרך, בעבודה של ועדת ההיגוי שהיא הניבה את החוק הזה, אחד הדברים שהיו מוסכמים הוא שגם המשך הפעלת החוק, האכיפה וההסברה, הכול ייעשה באותו המשך שיתוף פעולה וזה לא קורה.

<מיכאל אטלן: מהבחינה הזאת אני אשמח, אם אני לא מצליח לגבש הסכמות ולהביא תקנות מוסכמות לוועדה, להיעזר בוועדה כדי לסיים את זה.

<מיכאל אטלן: זה היה לעניין התקנות.

<נעה בן שבת: לשם כך צריך להניח תקנות.

<מיכאל אטלן: כבר מזמן שמנו להערות הציבור נוסחים.

<נעה בן שבת: הוועדה לא יכולה לדון במשהו שאין לה.

<מיכאל אטלן: זה ברור.

חיים כץ: אני הוצאתי מכתב.

חיים כץ: הדיון הוא ברוח טובה.

חיים כץ: אני הוצאתי שני מכתבים לשר כאשר הראשון היה בספטמבר.

חיים כץ: כתבתי שאנחנו חוקקנו חוק שהוא חוק חשוב אבל לא מונח כלום ואני לא רואה תגובה.

חיים כץ: לא נעשה כלום כלפי הוועדה.

<מיכאל אטלן: זה מניע תהליך בו אנחנו משנים קונספט ואנחנו נביא לוועדה תקנות, גם אם הן לא יהיו מוסכמות.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין את דבריך.

יעקב מרגי: איפה אתה מרגיש את הבלימה, אצלך במשרד או במשרדים אחרים?

<מיכאל אטלן: גופים אחרים.

<מיכאל אטלן: כן.

<מיכאל אטלן: תנו לי חודש, נבוא לוועדה עם תקנות אלא שהפעם לא נביא תקנות מוסכמות על כולם אלא ניעזר בוועדה.

חיים כץ: מצוין.

<מיכאל אטלן: אני רוצה להזכיר למשל את תקנות ההרשאה.

<מיכאל אטלן: בחוק היה כתוב שזה צריך להיות לפי המלצה מוסכמת של הארגונים ורק בהיעדר המלצה, אנחנו צריכים לחוקק.

<מיכאל אטלן: אנחנו היינו אופטימיים אבל המציאות השתנתה.

<מיכאל אטלן: חזרה לעניין בו דנתם קודם.

<מיכאל אטלן: יש חלוקת עבודה.

<מיכאל אטלן: מה שאתה אדוני עשית בתעשייה האווירית, אנחנו יודעים שהחשב הכללי עושה.

<מיכאל אטלן: אנחנו יודעים ושותפים למה שעושה החשב הכללי.

<מיכאל אטלן: כלומר, הוא מתייעץ אתנו למשל איך להנחות את הגופים.

<מיכאל אטלן: אחת השאלות שהתעוררה, ואנחנו נתנו את הפרשנות שלנו, מי הוא מזמין שירות, כשיש להם מזמין שמשתמש בחברות אחזקה שלכאורה הן לא מזמין שירות.

<מיכאל אטלן: נתנו פרשנות שהן כן מזמין שירות וכולי.

<מיכאל אטלן: כלומר, אנחנו יודעים שהם עושים את העבודה הזאת, לבוא להנהלות של הגופים הציבוריים ולשים להם את החוק ולומר להם לעמוד בו.

<מיכאל אטלן: הם עושים את זה והם משתמשים בנו כיועצים.

<מיכאל אטלן: לכן מהבחינה הזאת זה לא נכון להשתמש באכיפה.

<מיכאל אטלן: זאת הסברה, לא אכיפה.

<מיכאל אטלן: מהבחינה הזאת אילו ידענו שהחשב הכללי שוקט על השמרים ולא עושה כלום, היינו מתערבים, אבל להפך, אנחנו שותפים אתו.

<מיכאל אטלן: חבל שהם לא כאן כי היו יכולים לספר מה הם עושים.

חיים כץ: כשהם יבואו, הם יקבלו בראש.

חיים כץ: אל תדאג.

<מיכאל אטלן: לא, לא צריך.

חיים כץ: יש כאן תביעות עם קנסות בסדר גודל של 12 וחצי מיליון שקלים.

חיים כץ: הם יבואו.

חיים כץ: כשהוא לא יוכל להשתתף במכרז בגלל זה ולשלם, תראה מה יקרה.

חיים כץ: לא סתם חוקקנו את החוק הזה.

חיים כץ: אמרנו שזאת יכולה להיות אבן דרך אבל באבן הדרך גם קבענו את העונשים.

חיים כץ: כל מי שיימצא אשם, לא יוכל להשתתף במכרזים במשך שלוש שנים.

חיים כץ: חוץ מהקנסות, הטלנו עליו עוד משהו.

<מיכאל אטלן: אם אתה רוצה, הערה לגבי תקנות בודק שכר.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: בקטע הזה של בודק השכר, הכול תלוי בך.

<מיכאל אטלן: לא הכול תלוי בי.

<מיכאל אטלן: אני אומר בשורה התחתונה.

<מיכאל אטלן: לדעתי אנחנו על סף הסכמה עם לשכת רואי החשבון על נוסח.

חיים כץ: תוך חודש תסיימו?

<מיכאל אטלן: פחות.

<מיכאל אטלן: תוך חצי שעה אפשר לסיים.

חיים כץ: חצי שעה?

<מיכאל אטלן: כן, כי העיקרון נפרץ ואין בעיה.

חיים כץ: חצי שעה, אבל תלוי מתי נפגשים.

<מיכאל אטלן: יש לי ביד נוסח שהם קיבלו אתמול אחר הצהרים.

<מיכאל אטלן: אני רציתי שזה יהיה גמור אבל זה כמעט גמור.

<מיכאל אטלן: אין לנו ויכוח עקרוני אתם.

<מיכאל אטלן: אני חושב שהם יכולים לאשר את זה.

<מיכאל אטלן: תבינו בכל זאת דבר קטן.

<מיכאל אטלן: החוק בעצמו לא אמר שמי שרואה חשבון, אוטומטית הוא בודק שכר.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: החוק גם לא אמר שמי שמהנדס הוא מהנדס.

<מיכאל אטלן: נכון.

<מיכאל אטלן: מה שהיה חסר לרואי החשבון זה אותו חלק היותר מעשי של העבודה, לראיין עובדים וכולי.

<מיכאל אטלן: הם עובדים בניירות יפה מאוד, הם עושים ביקורות ומסיקים מניירות את מה שאפשר להסיק, אבל הדינמיקה של לדבר עם עובד שמפחד מה מעסיק שלו, בזה הם לא מתנסים ביום יום.

חיים כץ: אז תעשה לו בחינה על איך לדבר עם עובד?

<מיכאל אטלן: לא נעשה לו בחינה על זה אבל נעשה לו השתלמות מעשית.

חיים כץ: השתלמות מעשית, זה בסדר.

<מיכאל אטלן: נעשה השתלמות מעשית לכל הבודקים.

<מיכאל אטלן: כלומר, מהבחינה הזאת הם יהיו כמו כולם.

חיים כץ: בסדר גמור.

<מיכאל אטלן: לכן אנחנו על סף פתרון.

אילן גילאון: כמה אנשים עוסקים בזה?

<יפה סולימני: אין בודקים.

<יפה סולימני: זה סוג של בדיקה שמחליפה את הבדיקה של בודק שכר.

<מיכאל אטלן: זה כלי משלים.

<מיכאל אטלן: כלומר, זה עידוד למעסיק, גם למזמין שירותים אבל גם למעסיק.

אילן גילאון: לגבי איכותו של הבודק.

אילן גילאון: אני הרי מתעניין עדיין רק בכמויות.

<מיכאל אטלן: זה עידוד לעשות ביקורת עצמית, ביקורת פנימית, כדי להשלים את הפיקוח של המדינה.

<מיכאל אטלן: אנחנו מפקחים על הבודקים ואם יהיו תלונות, ויהיו תלונות, אנחנו גם נוכל לפעול נגדם.

<מיכאל אטלן: כל המערך הזה מאוד חשוב.

אילן גילאון: עכשיו אין.

<מיכאל אטלן: אין.

<מיכאל אטלן: עוד אין כי לכך צריך תקנות.

אילן גילאון: מה עם 3,000 הדוחות?

<מיכאל אטלן: זה הפיקוח של המדינה.

<יפה סולימני: יש את החוקרים ומדינת ישראל היא החוקרת.

<יפה סולימני: בודק שכר הוא תפקיד וולנטרי שיהיה בחוק.

<מיכאל אטלן: זה עיסוק חדש.

אילן גילאון: למה צריך את שניהם?

<קריאה: אחד משלים את הפעולה של השני.

יעקב מרגי: מתוך ידיעה, העליתם את הרמה האיכותית של מה שאתם מבקשים במכרזים למפקחים.

יעקב מרגי: אני מכיר את זה מקרוב ויודע איזו רמה של חומר אנושי אתם מבקשים.

יעקב מרגי: אני לא מבין, ואין לי שום דבר נגד רואי החשבון, למה אני צריך להכביד על המערכת.

יעקב מרגי: אם אני כבר לוקח עובד שהוא בעל תואר ראשון בתחום מסוים.

<מיכאל אטלן: על איזו מערכת אני מכביד?

יעקב מרגי: אני שואל למה אני לא יכול כבר להסמיך את המפקח חוקר הזה שיורד לשטח והוא מקבל את כל הנתונים?

<מיכאל אטלן: יש כאן אי הבנה.

יעקב מרגי: הוא לא יכול לבדוק תלוש שכר?

<יפה סולימני: זאת בדיקה אחרת.

חיים כץ: אני עושה לך תלוש שכר ונותן לך שונות א', שונות ב', שונות ג'.

חיים כץ: זאת ההתמחות שלו.

<יפה סולימני: זה לא מפקח.

<נעה בן שבת: יש הפרות של החקיקה, אבל יש בודקי שכר, הגופים עצמם באופן וולנטרי.

יעקב מרגי: הבנתי את ההסבר.

חיים כץ: רצינו בחוק לעשות משהו טוב ושיהיה בלי פרצות.

<נעה בן שבת: לעניין בודקי השכר, להשלים.

<נעה בן שבת: לפי החוק אם המזמין מסתמך על בדיקה של בודקי שכר, הוא יכול לקבל הגנות שונות מתביעות, מפני כתבי אישום או הטלת עיצום כספי.

<מיכאל אטלן: בודקי שכר יעזרו גם לחשב הכללי.

<מיכאל אטלן: בודקי השכר יעזרו לא רק למזמינים אלא גם למעסיקים עצמם, למרות שהחוק שותק לגבי זה.

<מיכאל אטלן: אנחנו פחות נלך למאמצים של אכיפה יזומה, היכן שיש בודקי שכר.

<מיכאל אטלן: לכן זה כלי נוסף חשוב.

<מיכאל אטלן: בעניין הזה היה חשוב מאוד שיהיה מגוון של בודקי שכר.

<מיכאל אטלן: לחברות הגדולות יהיו רואי החשבון היקרים יותר, שיועץ מס ומפקח לשעבר יוכל להתעסק עם העוסק הקטן.

<מיכאל אטלן: המגוון של בודקי השכר והמגוון של התחרות בשוק הוא חשוב כאן לטובת ההפנמה.

אילן גילאון: זאת בדיקה פרמננטית או שהיא רנדומלית?

<מיכאל אטלן: היא בדיקה יזומה.

<מיכאל אטלן: גם אלה תקנות שיגיעו לשולחן הזה עם מפרט של בדיקות.

<מיכאל אטלן: הקושי העיקרי.

<מיכאל אטלן: לב המשך החוק בהקשר של מזמיני שירותים הן תקנות הרכישה.

<מיכאל אטלן: כאן, בכנות, נצטרך את עזרת הוועדה.

חיים כץ: פירוש.

<מיכאל אטלן: קודם כל, חלו שינויים כל הזמן בתחום הזה עם ההסכמים וצווי ההרחבה בנושא הניקיון.

חיים כץ: עכשיו זה 4,600?

<מיכאל אטלן: אני למדתי משפטים.

<מיכאל אטלן: אני לא יודע מספרים.

חיים כץ: 4,600.

<יפה סולימני: במגזר הציבורי.

חיים כץ: תשעים אחוזים מאלה עליהם אנחנו מדברים, זה המגזר הציבורי.

חיים כץ: עובדי מדינה זה מגזר ציבורי.

<מיכאל אטלן: החוק להעסקת עובדים בשמירה וניקיון בגופים הציבוריים שעבר לא מזמן משנה את הערך שהיה כל הזמן.

<מיכאל אטלן: בעניין הזה יש לנו צרה שהכול זז תוך כדי תנועה.

<מיכאל אטלן: תוך חודש נביא נוסח.

<מיכאל אטלן: מקסימום נתווכח כאן בוועדה וננסה לסיים את זה.

חיים כץ: יעקב מרגי, רצית לומר משהו?

יעקב מרגי: לחוק הזה נכנסתי לא מתחילתו ולכן יש לי שאלות.

יעקב מרגי: אין ספק שמי שבא מהתחום ומכיר את התחום של ההעסקה, של השכר ושל העבודה, מרגישים קצת יותר את משרד הכלכלה בשטח.

יעקב מרגי: אתה שומע את זה ואתה מרגיש את זה ויודע את זה.

יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על 277 מפקחים היום, מישהו יכול לומר לי כמה מעסיקים יש לנו במדינה?

<מיכאל אטלן: המכס, יש לו רק חמישה אחוזים בנמלים אבל יש לו 95 אחוזי הצלחה במי שהוא תופס כי הוא בנוי עם מודיעין והוא בנוי עם שיטת עבודה.

<מיכאל אטלן: היעד שלנו הוא אותו יעד.

<מיכאל אטלן: אתה לא תמצא גוף אכיפה במדינה עם יותר מאשר 300 מפקחים.

<מיכאל אטלן: כמעט ואין.

יעקב מרגי: זאת בדיוק הייתה השאלה הבאה שלי.

יעקב מרגי: אין ספק שזה מורגש.

יעקב מרגי: אתה לוקח 277 בפריסה ארצית לעומת כמות המעסיקים, יש לך תחושה ולכן מתבקשת עבודה ותוך כדי עבודה לעשות סטופ, לעשות חקירה ולראות את המגמות ואת תכניות העבודה.

יעקב מרגי: השאלה אם יש תכניות עבודה, האם יש משהו יזום או רק בעקבות תלונות עליהן מסתמכים.

יעקב מרגי: האם יש משהו יזום?

יעקב מרגי: אני הבנתי שלגבי בודקי השכר זה משהו שהמעסיק יזמין את הבדיקה כדי לכסות את עצמו.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה עושה את זה עת הממונה על האוצר מבקש מכל הגופים את המבנה.

יעקב מרגי: היום כל מפיק שכר יכול לתת לך בדוח רציף את מבנה השכר.

יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים להגיע במינימום ו-277 מהווים מינימום.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להביא הצלחה בנושא ולהחדיר את המודעות כך שמעסיק ידע ששכנו חטף קנס רציני והסתבך - כמו שאנחנו רואים את זה בהעסקת עובדים לא מורשים – הוא יירתע.

יעקב מרגי: כושר ההרתעה כאן, גם הוא חשוב.

יעקב מרגי: הייתי מציע שבדיקת השכר תיעשה פעם בזמן מה באופן יזום, מכרז ארצי לכמה משרדים.

יעקב מרגי: אם צריך תיקוני חקיקה לשם כך, יהיו תיקוני חקיקה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה ייתן משהו.

יעקב מרגי: הציבור הרחב ירגיש שמשהו נפל עליו.

<יפה סולימני: האכיפה שלנו נעשית גם באופן יזום וגם בעקבות תלונות.

<יפה סולימני: אנחנו יוצאים במבצעים לפי ענפים.

<יפה סולימני: יש פרסום מאוד גדול על הפעילות שלנו.

<יפה סולימני: כשאתה יוצא במבצע ניקיון, אף חברת ניקיון לא יודעת אם אתה לא מגיע אליה.

<יפה סולימני: אנחנו לא מדברים על היכן ועל מה, אבל כולם נכנסים ללחץ.

<יפה סולימני: מעבר לכך, אנחנו הולכים לפרסם את כל העיצומים והחוק דורש את זה.

אילן גילאון: הוא לא יודע היכן זה מתבצע.

אילן גילאון: אני יודע שמס הכנסה באים אליו ואומרים לו לפתוח את התיקים.

אילן גילאון: איך אתם עושים?

אילן גילאון: מה אתם עושים?

<יפה סולימני: מגיעים למעסיק.

יעקב מרגי: מציגים תעודה?

<יפה סולימני: ברור.

<יפה סולימני: מתשאלים מספר עובדים, אחר כך מבקשים מהמעסיק נתונים לגבי כלל העובדים ועל פי מדגם אנחנו דורשים נתונים לגבי העובדים.

<יפה סולימני: אם ההפרות הן רוחביות, הבדיקה יותר רוחבית, ואם ההפרות הן נקודתיות, הבדיקה נעשית כך.

<יפה סולימני: אחרי התהליך הוא נכנס לרשימה של מעסיק שנוכל להגיע אליו בפעם השנייה ובפעם השלישית כי הענישה היא נוספת.

<נעה בן שבת: השאלה כמה פעמים אתם מצליחים להגיע.

<יפה סולימני: קבענו לנו למטרה בשנה הקודמת, בשנה הזאת ובשנה הבאה להגיע לפחות פעם אחת למעסיק כדי להגיע לכמה שיותר מעסיקים כי יש לזה משמעות, להגיע ליותר אנשים וליותר מעסיקים ולהיכנס ליותר מקומות.

<יפה סולימני: ברור שאנחנו הולכים לפתח גם כלים נוספים, לקבל מאזנים ונתונים כדי לנתח אותם גם בלי קשר למפקחים.

<יפה סולימני: צריך להבין, אנחנו מדברים כאן על מהפכה ומהפכה זה משהו שבונים אותו צעד צעד.

<יפה סולימני: התחלנו במפקחים, התחלנו בירידה לשטח ועכשיו נפתח עוד ועוד כלים.

<יפה סולימני: אנחנו מאוד מאמינים בחוק הזה.

<יפה סולימני: אנחנו חושבים שהחוק הזה, יחד עם אכיפה פלילית, ולא דיברנו על נושא ההסדרה שגם הוא חלק שלנו במינהל.

<יפה סולימני: יש שלילת רישיונות לחברות מפרות.

<יפה סולימני: חברה שנשלל רישיונה.

<יפה סולימני: התחלנו בפרסומים.

<נעה בן שבת: זה לא בחוק הזה.

<יפה סולימני: זה שילוב של כל הפעולות מול אותה חברה.

<יפה סולימני: בתוך המינהל יש לנו פורום גם פלילי, גם מינהלי וגם ההסדרה בתחום של שמירה וניקיון והפורום הזה יושב אחת לחודש, מנתח את כל המידע ומחליטים איזה כלי נכון לגבי אותה חברה.

<יפה סולימני: זאת אומרת, זה משהו שהוא שינוי מהותי בטיפול.

<יפה סולימני: אנחנו נטפל.

חיים כץ: מתי לדעתך אנחנו נבוא על סיפוקנו בכך שנדע שיש מהלך של הפסקת עושק של אנשים?

<יפה סולימני: תמיד נרצה יותר.

<יפה סולימני: כמה שנעשה, תמיד נרצה יותר ותמיד נגיע לעוד אוכלוסיות ונרצה להגיע לעוד גורמים.

<מיכאל אטלן: הגדרת היעד לדעתי מבטיחה שלא נשיג אותו.

<מיכאל אטלן: זה כאילו היית שואל בתחום מס הכנסה מתי נגיע למצב שנדע שכולם מדווחים על המסים.

<מיכאל אטלן: אנחנו תמיד נהיה במצב של חתול ועכבר.

<מיכאל אטלן: לדעתי היעד האפקטיבי הוא מתי יתייחסו למפקחים שלנו כמו אל מס הכנסה.

<יפה סולימני: אני חושבת שזה כבר קורה.

<יפה סולימני: עצם העובדה שהיום יותר ויותר מעסיקים מגיעים אלינו ומבקשים יותר הסברה.

<יפה סולימני: מגיעות המון שאלות משפטיות על פרשנות חוק שבעבר לא היו.

אילן גילאון: אתם צריכים להתייחס באופן יותר חמור מאשר מס הכנסה.

אילן גילאון: העבירה שמבוצעת אצלכם היא יותר חמורה.

<יפה סולימני: נכון.

חיים כץ: אתה יודע מתי יתייחסו אליך כמו אל מס הכנסה?

חיים כץ: כשתשים בטלוויזיה פעם אחת מודעה האומרת שחברה זאת וזאת לא יכולה לגשת יותר למכרזים בגלל שהיא עשקה את העובדים.

חיים כץ: באותה שנייה שזה מופיע בטלוויזיה, יומיים או שלושה ימים רצופים, ומצוין שם החברה שלא יכולה להשתתף במכרזים, היא לא יכולה להקים חברת בת והיא לא יכולה להקים חברה חלופית שתתמודד – יתייחסו אליך.

<מיכאל אטלן: אני מוכן להמר שתוך שנה נהיה שם.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אז תוך שנה יתייחסו אליך כמו אל מס הכנסה.

<יפה סולימני: פרסמנו לא מזמן למי שללנו רישיונות.

חיים כץ: היכן זה פורסם?

<מיכאל אטלן: בעיתון.

<יפה סולימני: אני אשלח לך את המודעה.

חיים כץ: ברגע שאת שולחת לו את ההודעה והוא לא ראה, לא עשית דבר.

חיים כץ: שימו רשימה פעם אחת בטלוויזיה ובה ינקבו בשמות האנשים.

חיים כץ: אז תראי מה קורה.

<יפה סולימני: יצאה הודעה לעיתונות ואנחנו נוציא את זה גם במודעות מסודרות בתשלום ונודיע באתר האינטרנט.

<יפה סולימני: אני אשלח לך את הקישור.

<יפה סולימני: באתר האינטרנט שלנו יש רשימה של כל החברות שנשלל רישיונן.

חיים כץ: את צריכה לקחת איזה תכנית עם רייטינג ובפרסומות לפרסם את זה פעם אחת.

יעקב מרגי: זה תקציב כל האגף שלהם.

חיים כץ: קודם ישאלו מה זה ויתחילו להבין.

חיים כץ: זה פרסום עם הצלחה.

אילן גילאון: את החברות המפורסמות תרשמו ראשונות כדי שאנשים ידעו.

<אורי בארי: דיברנו קודם על איך מגיעים למעסיקים, למזמיני השירות ולא למעסיקים ישירות.

<אורי בארי: מה שאמרת, לדעתי זאת באמת הגישה הנכונה.

<אורי בארי: צריך ללכת למזמין השירות.

<אורי בארי: בודק שכר מוסמך, הוא למעשה הדרך להגיע למזמין השירות מעבר למפקחים שנמצאים בשטח שמגיעים למעסיקים עצמם.

<אורי בארי: בודק שכר מוסמך מגיע למזמין השירות.

חיים כץ: הוא בודק ורואה בדיוק למה זה בשונות א', למה אתה לא את זה וכולי.

<אורי בארי: בודק השכר צריך לעשות את זה.

<אורי בארי: אנחנו קיבלנו אתמול בערב טיוטה שבאמת משנה את הדברים ודברנו קודם עם מיכאל כדי שננסה להגיע להסכמה ולפתור את הבעיה שקיימת בינינו.

<נעה בן שבת: אתם צריכים לעשות את זה מהר כי יש סד זמנים.

<נעה בן שבת: בעצם יש הסמכה של רואי החשבון לעשות את הבדיקות עד 18 בדצמבר.

<אורי בארי: אני מוכן לשבת אחרי הישיבה עם מיכאל ולנסות לראות אם אנחנו מסכימים.

אילן גילאון: כשאתם מפרסמים באמהרית למשל, אתם נותנים למישהו נתון שידע אם מופרות זכויותיו באופן בסיסי או שרק הוא יכול להתלונן?

<יפה סולימני: בסוף הליך החקירה, העובד מקבל את תוצאות החקירה.

אילן גילאון: לא, לפני כן.

אילן גילאון: רוב העובדים לא יודעים שהזכויות שלהם מופרות.

<יפה סולימני: המפקח מגיע, הוא בודק ורואה שיש הפרות, העובד יודע על כך שיש הפרות.

<נעה בן שבת: לפי החוק, יש חובה לפרסם.

<חזי אופיר: נושא פנסיה, נושא חדש בחוק הזה.

<חזי אופיר: החוק הזה פתח לנו את היכולת לאכוף את הנושא של הפנסיה.

חיים כץ: לא מבין למה זה חדש בחוק הזה?

<חזי אופיר: כי עד לחוק הזה, לא הייתה מערכת אכיפה לגבי פנסיה.

חיים כץ: ברגע שנקבעה הפנסיה במשק הישראלי, היא הייתה.

<חזי אופיר: אבל לא הייתה אכיפה.

<חזי אופיר: לכן אני רוצה לומר שהנושא הזה של הפנסיה נבדק עכשיו על ידינו בכל ביקור וביקור שאנחנו עושים.

חיים כץ: יש רכיבי שכר שלא נבדקים?

<חזי אופיר: לא, אבל נושא הפנסיה לא נבדק בכלל.

חיים כץ: כשאתה בודק פנסיה, אתה בודק גם רכיבים לא פנסיוניים?

<חזי אופיר: כן.

חיים כץ: אני לא מכיר את פנסיית החובה, אבל יש שם הפרשות של חמש וחמש.

<חזי אופיר: יותר חשוב הוא שאני בודק, וזה קורה הרבה, שגובים את הכסף ולא מעבירים אותו ליעדו.

<חזי אופיר: המלחמה הקשה שאנחנו מנהלים בנושא הזה, זה הדבר הזה.

<חזי אופיר: לא רק שהם מפרישים לפנסיה אלא שהכסף יועבר ליעדו.

<חזי אופיר: יש לנו הרבה מקרים שהכסף מנוכה אבל לא מועבר.

<חזי אופיר: לכן החידוש הוא בזה.

<חזי אופיר: דיברנו על החוק להגברת האכיפה.

חיים כץ: אם אני גובה את הכסף ולא מעביר אותו ליעדו, זאת עבירה.

<חזי אופיר: עבירה פלילית.

חיים כץ: אתה גם דואג שיעבירו את הכסף לאן שהעובד רוצה?

<חזי אופיר: כן.

<חזי אופיר: בוודאי.

<מיכאל אטלן: לפי הוראות צו ההרחבה הרלוונטי.

חיים כץ: אתה יודע שיש בזה משהו שהוא לא בסדר.

<חזי אופיר: מה למשל?

חיים כץ: שהשניים ושליש של הפיצויים, העובד יכול להעביר לאן שהוא רוצה, בקרן שהוא מפקח לבד ואז הוא מנטרל את המעסיק מהכסף.

<מיכאל אטלן: הייתה מציאות בה כל נושא הפנסיה, גם במקומות בהם היה צו הרחבה, בכלל לא נבדק על ידי המדינה.

חיים כץ: מיכאל, אין פנסיה במשק.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: זה צריך להתבטא בשם חדש שהוא חיסכון הוני.

חיים כץ: חיסכון הוני לעת זקנה שלא יודעים מה הוא יהיה.

חיים כץ: אין יותר פנסיה.

חיים כץ: הביטוי פנסיה, ברגע שאין לך מקדם, לא נכון.

חיים כץ: לך יש פנסיה.

חיים כץ: כל אלה שהתחילו לעבוד מינואר 1995, אין להם פנסיה.

<מיכאל אטלן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.

<קריאה: יש פנסיה צוברת.

חיים כץ: לא משנה.

חיים כץ: אין לו מכנה.

חיים כץ: הוא לא יודע עם כמה כסף הוא ייפגש בעתיד.

חיים כץ: ברגע שהוא לא יודע, אין לו פנסיה.

חיים כץ: הצוברת יכלה לחשב וידעה בערך פלוס-מינוס אבל היום אותו ילד שלנו שהולך לעבוד, אין לו פנסיה ומי שאומר שיש לו פנסיה, מרמה.

<מיכאל אטלן: אבל מה שיש, אתה מסכים אתי שזה יותר טוב ושצריך לאכוף את זה.

חיים כץ: זה לא יותר טוב מכלום.

חיים כץ: פנסיית החובה היא פנסיה רעה.

חיים כץ: רעה.

<מיכאל אטלן: לא טוב שאוכפים את זה?

חיים כץ: לא טוב שהיא קיימת.

<מיכאל אטלן: אבל לא טוב שאוכפים את זה?

חיים כץ: לא טוב שהיא קיימת ואגיד לך למה.

<מיכאל אטלן: לא להקדיש לזה משאבי אכיפה?

חיים כץ: אתה יודע?

חיים כץ: אולי לא.

חיים כץ: אולי יותר טוב לבן אדם שלא ייתנו לו פנסיית חובה.

חיים כץ: אנחנו מקיימים עכשיו דיון חברתי, חברי.

חיים כץ: בדרך כלל למי אין פנסיה?

חיים כץ: למי שעובד בעבודה עתירת עבודה ובשכר נמוך.

חיים כץ: אותו אחד שעובד בעבודה עתירת עבודה בשכר נמוך מרוויח 4,300 שקלים.

חיים כץ: מרוויח 5,000 שקלים.

חיים כץ: הוא צריך להפריש לפנסיה חמישה אחוזים, שזה 250 שקלים.

חיים כץ: הוא פטור ממס.

חיים כץ: בסכומים האלה, אם הוא נשוי ויש לו ילדים, הוא פטור ממס.

חיים כץ: הוא לוקח מהנטו שלו היום 250 שקלים ומפריש לפנסיה.

חיים כץ: אם המדינה הייתה רוצה לתת פנסיה, הייתה אומרת מס הכנסה שלילי, אנחנו מעבירים עבורך.

חיים כץ: חוץ מהמשכורת שלו, היא תעביר.

חיים כץ: הוא לוקח היום 250 שקלים לחודש כשאין לו מה לחיות והוא לא מצליח לשלוח את הבן שלו לחוג וזה הרבה כסף.

חיים כץ: הוא מעביר את הסכום הזה עד גיל 67 שהיום הוא גיל הפרישה.

חיים כץ: הוא מעביר עד גיל הפרישה 250 שקלים לחודש.

חיים כץ: הוא מגיע לגיל 67, הוא יוצר לעצמו פנסיה של 2,500 שקלים.

חיים כץ: 2,400 שקלים לחודש.

חיים כץ: ברגע שהוא מקבל 2,500 שקלים, באה המדינה ואומרת לו שהוא לא יקבל הבטחת הכנסה.

<קריאה: אתה סידרת את זה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: דופקים אותו פעמיים.

חיים כץ: פעם אחת לוקחים לו מה שאין לו, ופעם שנייה – לא משלמים לו הבטחת הכנסה.

חיים כץ: הבטחת הכנסה באה גם עם צרור הנחות בארנונה וכולי.

חיים כץ: את ההטבות אני סידרתי.

חיים כץ: אני סידרתי בחקיקה.

חיים כץ: לכן אני גם הצבעתי נגד פנסיית חובה כי זה רע.

אילן גילאון: אני אתך.

חיים כץ: לוקחים את האוכלוסיות הכי חלשות, וההסתדרות שלשום עמדה בכנס ועדים ואמרה שההישג הכי גדול שלה הוא הפנסיה.

חיים כץ: אני באתי אתמול ואמרתי למה זה רע.

אילן גילאון: בחישוב של הבטחת הכנסה אתה צודק.

חיים כץ: לוקחים לו פעמיים.

<מיכאל אטלן: נסכים שהחל מרמת הכנסה מסוימת, הטיעון הזה לא נכון.

חיים כץ: ברמת הכנסה מסוימת יש להם פנסיה.

חיים כץ: מי שמרוויח 8,000 ו-9,000 שקלים באופן מסודר במקום עבודה, יש לו פנסיה.

<מיכאל אטלן: אתה מדבר על מקומות עבודה מאורגנים.

<יפה סולימני: מתוך ה-700 ההחלטות שלנו, עם 163 מעסיקים הייתה בעיה במסלול של הפנסיה, או שלא הפרישו פנסיה או שניכו ולא העבירו.

חיים כץ: ניכו ולא העבירו, זה חמור.

<יפה סולימני: היו מעסיקים שהגענו אליהם וסיימנו את ההחלטות.

חיים כץ: כמה הרוויחו אותם אנשים?

<יפה סולימני: אנחנו מדברים כאן על תוצרים של 700 החלטות.

<יפה סולימני: כשנגיע לתוצרים של 2,900 החלטות, אתה תגיע ל-20 ו-30 מיליון שקלים עיצומים כספיים והתרעות.

<יפה סולימני: יהיו צעקות במשק.

<יפה סולימני: אנחנו מדברים כאן לא על 2,900 תיקים.

<יפה סולימני: המספרים יהיו הרבה יותר גדולים, ככל שנקבל יותר החלטות.

<יפה סולימני: אלה 700 מעסיקים – 12 מיליון שקלים.

אילן גילאון: כל החלטה היא 600 אלף שקלים.

<יפה סולימני: זה המון.

<יפה סולימני: יש מעסיקים שקיבלו עיצום בסך 400 אלף שקלים.

חיים כץ: אם אנחנו מסתכלים על עבודתנו והולכים לעשות עבודה, היינו מבטלים את פנסיית החובה.

חיים כץ: במשק הישראלי היו שוחטים אותנו כי כל עקרת בית שיש לה פנסיה, היא בטוחה שהיא מגיעה לגיל והיא מקבלת פנסיה אבל אז פתאום אתה יוצא וביטלת לה את הפנסיה, אתה עוכר ישראל ואתה צריך להסביר לה למה עשית לה טוב.

<יפה סולימני: שאני אפסיק להפריש לעוזרת שלי פנסיה?

חיים כץ: את מפרישה לה את כל מאה האחוזים?

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: לא שווה לחברת הביטוח שתפרישי כי הבול עולה יותר.

חיים כץ: את מפרישה לה 15 אחוזים מחמישים שקלים לשעה.

<יפה סולימני: אני אחראית על האכיפה ולא אשלם את זכויות העובד?

חיים כץ: את משלמת את זה לחברת ביטוח שהיא בחרה.

<יפה סולימני: אני בחרתי.

חיים כץ: יש עוד מישהו שרוצה לומר משהו?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.