ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 81, 2013-11-19 09:00

דוד רותם: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

דוד רותם: על סדר-היום: הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 13) (הארכת תקופת הגנה), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

<הווארד פולינר: הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 13) נועדה ליישם את מסמך ההבנות שנחתם בין ממשלת ישראל לנציג הסחר של ארצות הברית בחודש פברואר 2010 בנוגע להגנה בדין הישראלי עבור תרופות מקור.

<הווארד פולינר: מסמך ההבנות הינו פרי משא ומתן שנמשך שנים רבות, הנועד ליישב סכסוך סחר בנוגע לרמת ההגנה הניתנת בישראל לתרופות מקור.

<הווארד פולינר: המשא והמתן נוהל בידי צוות בין-משרדי של משפטים, כלכלה, בריאות ואוצר.

<הווארד פולינר: במהלך המשא ומתן לא נטען כי מדינת ישראל מפרה אמנה בין-לאומית כלשהי בתחום דיני קניין רוחני או דין בין-לאומי בתחום, אלא נציג הסחר של ארצות הברית דרש ממדינת ישראל להגביר את רמת ההגנה הניתנת לתרופות מקור מעבר למה שנדרש באמנות הבין-לאומיות בתחום, שקובעות מינימום.

<הווארד פולינר: לכן מרבית המדינות המפותחות מקיימות רמת הגנה גבוהה יותר מזו שמחויבות באמנות הבין-לאומיות בתחום.

<הווארד פולינר: למשל, צווי הארכה.

<הווארד פולינר: זה לא נדרש על-ידי אמנה בין-לאומית כלשהי, אבל הרבה מדינות מפותחות נותנות את זה בצורה כזו או אחרת.

<הווארד פולינר: יש מדינות מפותחות שלא נותנות את זה בכלל.

<הווארד פולינר: בדרך כלל, לפי אמנת טריפס, יש מינימום של פטנט, שצריך להיות לפחות 20 שנה ממועד הגשת הבקשה לפטנט הזה.

<הווארד פולינר: גם כך כתוב בסעיף 52 אצלנו בחוק הפטנטים, שיש מינימום של 20 שנה.

<הווארד פולינר: מעבר לזה מדינות יכולות לתת תקופות נוספות.

<הווארד פולינר: אין אמניזציה בין-לאומית.

<הווארד פולינר: יש שיטות שונות.

<הווארד פולינר: בדרך כלל הקונספט בבסיס שלו בא לומר שאם בעל פטנט לא היה יכול לנצל את הפטנט שלו בגלל עיכובים במתן היתרי שיווק, הוא יקבל תקופה נוספת כדי לתת לו פיצוי על הזמן שאבד לו על קבלת היתר שיווק.

<הווארד פולינר: השיטה בישראל שונה, ומצמידה, פחות או יותר, את התקופות למה שקורה בחו"ל במדינות מפותחות כדי להבטיח שיש מונופולים לא ארוך יותר ואולי אף קצר יותר לעומת הקיים במדינות מפותחות.

<הווארד פולינר: אנחנו לא רוצים להיות במצב שיש עדיין תרופות- - - בארץ, שיכולות להיות גנרית בחו"ל.

<הווארד פולינר: הנקודה הזו חשובה למשרד הבריאות וגם לתעשייה המקומית הגנרית פה בארץ.

<הווארד פולינר: תמורת הסכמת מדינת ישראל למסמך ההבנות נציג הסחר של ארצות הברית פעל לעזור למדינת ישראל להתקבל לארגון ה-OECD לפני שלוש שנים, ובנוסף, הוא התחייב להסיר את ישראל מהרשימה השחורה שלה, ה-watch list, של נציג הסחר של ארצות הברית, כשנסיים ליישם בחקיקה את הדרישות ההסכם, אולי אפילו היום, בתקווה.

<הווארד פולינר: ההסכם בעצמו כלל שלוש נקודות, וכבר עשינו שתיים מהן.

<הווארד פולינר: היום נשאר לנו הדבר האחרון.

<הווארד פולינר: הראשון היה ההגנה על תיק הרישום, data protection.

<הווארד פולינר: התיקון הזה נעשה לפני כשנתיים.

<הווארד פולינר: הדבר השני דרש, בין היתר, פרסום בקשות לפטנט תוך 18 חודש.

<הווארד פולינר: את זה סיימנו בכנסת הקודמת.

<הווארד פולינר: נשאר לנו רק הפרק שמתייחס לצווי הארכה.

<הווארד פולינר: בזה נדון היום.

<הווארד פולינר: האלמנט העיקרי של ההסכם הזה, שבסעיף B1, להקטין מספר מדינות ייחוס מ-21 עד 6, ו-B2, לאשר כי מבקש צו הארכה חייב להגיש את בקשתו תוך 90 יום ממועד מתן היתר שיווק בישראל בנוגע לתרופות הנוגעות לפטנט הבסיסי.

<הווארד פולינר: B2 להבהיר כי ניתן להגיש בקשה לצו הארכה יותר מקבלת צווי הארכה, ייחוס.

<הווארד פולינר: B2, למנוע אפשרויות למתן צו הארכה ישראלי, עם מועד פקיעת הפטנט הבסיסי טרם ניתנו צווי הארכה, ייחוס.

<הווארד פולינר: גם B2, לסיים כל ההליכים בנוגע לבקשת צו ההארכה לפני תום תקופת תוקפו של הפטנט הבסיסי כמה שמוקדם יותר, כדי לתת ודאות מסחרית לכל הגורמים הנוגעים לעניין.

<הווארד פולינר: בנוסף, להבהיר ולהגדיר צו הארכה, ייחוס כצו שנובע מעיכובים בקבלת היתרי שיווק, ולא מדבר אחר.

<הווארד פולינר: זה ב-B4.

<הווארד פולינר: גם להבהיר שצו הארכה ישראלי יפקע לא יאוחר ממועד פקיעת צו הארכה, ייחוס בארצות הברית או פטנט ייחוס בארצות הברית.

<הווארד פולינר: הדבר האחרון, כי כל ההוראות האחרות בצווי הארכה בחוק הפטנטים לא ישתנו.

<הווארד פולינר: לכן בהסכם ההבנות רצינו להגביל את עצמנו לתיקון הספציפי הזה ולא הרבה מעבר לזה.

<הווארד פולינר: כל התיקונים שאנחנו מציעים פה בהצעת החוק נובעות מההסכם ההבנות.

<הווארד פולינר: יש לנו גם תרשים זרימה שהכנו כדי לפשט את הנושא.

<הווארד פולינר: נוכל לתת את ההסבר של תרשים הזרימה.

<הווארד פולינר: אני מתאר לעצמי שכולם קיבלו אותו.

<הווארד פולינר: עו"ד פלדמן תסביר את תרשים הזרימה.

<אילת פלדמן: בוקר טוב.

<אילת פלדמן: התרשים בעצם, יש בו עזרים ויזואליים כדי להבין את התהליך שבו ייבחנו בקשות לצווי הארכה בעקבות התיקון.

<אילת פלדמן: באופן כללי, השלבים שקיימים כיום בחוק הפטנטים הם בצבעי שחור ולבן.

<אילת פלדמן: התוספות הן בצבע כחול.

<אילת פלדמן: גם יש כאן נקודות ציון, אדום או ירוק, בהתאם למתן או דחיית הבקשה לצו הארכה.

<אילת פלדמן: נקודת המוצא שלנו היא קבלת היתר שיווק.

<אילת פלדמן: 90 ימים שלא ניתנים להארכה לאחר קבלת היתר שיווק מבקש צו ההארכה צריך להגיש את הבקשה.

<אילת פלדמן: אחד השינויים שנעשו כאן בתיקון, שהוא יכול להגיש את הבקשה הזו גם אם טרם ניתן הפטנט הבסיסי.

<אילת פלדמן: במקרה כזה תוקדם בחינת הפטנט הבסיסי.

<אילת פלדמן: הבחינה תתחיל בתוך 30 יום מיום הגשת הבקשה לצו הארכה.

<אילת פלדמן: לאחר שניתן הפטנט הבסיסי, או אם הוא כבר ניתן עוד לפני הבקשה לצו הארכה, תוך 60 יום תחל הבחינה של הבקשה לצו הארכה.

<אילת פלדמן: יש מספר הוראות שמוסדרות.

<אילת פלדמן: אלה הוראות חדשות.

<אילת פלדמן: הבחינה של הבקשה לצו הארכה תסתיים בתוך 60 יום.

<אילת פלדמן: באופן טבעי, עשויים להיות חוסרים או פגמים בבקשה לצו הארכה.

<אילת פלדמן: לכן המבקש צריך יהיה להשלים אותם תוך חודשיים.

<אילת פלדמן: הוא יכול לקבל הארכת מועד אחת, שאינה תחומה בזמן.

<אילת פלדמן: לפי התיקון הנוכחי, יש שלושה מצבים אפשריים: תחילה נבחנת הבקשה בכללותה.

<אילת פלדמן: הסעיפים המהותיים נמצאים ב-64ד.

<אילת פלדמן: אם כולם מתקיימים, אזי תינתן הודעה בדבר כוונה לתת צו הארכה.

<אילת פלדמן: זה קיים כבר היום.

<אילת פלדמן: שלושה חודשים להגשת התנגדות.

<אילת פלדמן: לפי התיקון החדש, ההתנגדות הזו צריכה להסתיים בהחלטת רשם בתוך שנה.

<אילת פלדמן: המצב השני הוא, כאשר הסעיפים המהותיים אינם מתקיימים.

<אילת פלדמן: במקרה כזה בוחן הבקשה לצו הארכה יודיע שהבקשה נדחית.

<אילת פלדמן: באפשרות מבקש הצו, להשיג על החלטת הבוחן בפני רשם הפטנטים.

<אילת פלדמן: אם רשם הפטנטים מקבל את ההשגה, אנחנו חוזרים למצב הקודם, שבו יש הודעה על כוונה לתת צו הארכה.

<אילת פלדמן: אם הרשם דוחה את ההשגה, ניתן לערער לבית המשפט המחוזי.

<אילת פלדמן: בכל מקרה, גם ההשגה וגם הערעור הם שלבים אפשריים; אין חובה – זה תלוי במבקש.

<אילת פלדמן: לאחר סיום התהליך הזה וההחלטה היא סופית, אזי תתפרסם ההודעה בדבר דחיית הבקשה לצו הארכה.

אברהם מיכאלי: כל התוספת היא מה שמסומן פה בכחול בצד שמאל?

<אילת פלדמן: עד עכשיו דיברנו על הצד הימני של התרשים, שהוא בשחור-לבן, אבל יש- - -

אברהם מיכאלי: ד' רבתי – אמרת לי: לא ידוע.

אברהם מיכאלי: מה זה?

<אילת פלדמן: עוד לא הגענו לשם.

<אילת פלדמן: אנחנו כרגע בצד ימין.

<אילת פלדמן: עד עכשיו תיארתי את ההליך שקיים היום עם התוספות החדשות, כלומר הגבלת הזמן לבחינה, הגבלת הזמן למתן החלטה בהתנגדות ופרסום הודעה על דחיית הבקשה לצו הארכה.

<אילת פלדמן: עד היום, כשהבקשה נדחתה, לא היה פרסום.

<אילת פלדמן: לכן אנו מוסיפים את זה.

<אילת פלדמן: היבט נוסף שהוספנו על הקיים היום הוא הקדמת בחינת הפטנט הבסיסי.

<נעמה מנחמי: היא לא תלויה בשאלה, עוד כמה זמן נותר לפטנט הבסיסי.

<נעמה מנחמי: כלומר בכל מקרה תהיה הקדמה של הבחינה של הפטנט.

<אילת פלדמן: נכון.

דוד רותם: בלי אגרה.

<אילת פלדמן: נכון.

<אילת פלדמן: בעצם המצב השלישי הוא המצב החדש, העיקרי שהצעת החוק מחדשת, והוא הבחינה הדו-שלבית.

<אילת פלדמן: כשמתקיימים התנאים הראשונים, שהם בסעיף 64ד1 עד 4, שהם, למשל, רישום בפנקס הרוקחים, אם הם מתקיימים, אבל עדיין חסר לנו תנאי שתי המדינות, שהם צווים להארכת פטנט ייחוס במדינות מחוץ לישראל, אז יש בחינה דו-שלבית.

<אילת פלדמן: בשלב הראשון בוחנים את 1 עד 4, וחלות כל ההוראות שדיברנו עליהן קודם.

<אילת פלדמן: בשלב השני אנחנו ממתינים למתן צווים להארכת פטנט ייחוס בחו"ל.

<אילת פלדמן: זה החלק השמאלי שמסומן בכחול.

<אילת פלדמן: כלומר כאשר לא ידוע על התקיימות סעיפים 64ד 5 עד 7, המצב הוא שניתנו היתרי שיווק באירופה או בארצות הברית או בשניהם, ניתנו היתרי שיווק אך טרם ניתנו צווים להארכת הפטנטים שם, הרשם יפרסם הודעה על כוונה לתת צו הארכה בכפוף למתן צווי הארכה נדרשים.

<אילת פלדמן: בשלב הזה ניתן להגיש התנגדות על התנאים שכבר התמלאו.

<אילת פלדמן: ההתנגדות נדונה בהתאם למה שאמרנו קודם, ערעור לפי הצורך וכו'.

<אילת פלדמן: אם ההתנגדות נדחית, או לא הוגשה התנגדות, אנחנו במצב של הודעה על כוונה לתת צו הארכה, ואנחנו ממתינים לתוצאות של בחינת הצווים להארכת פטנט באירופה או בארצות הברית, לפי העניין.

<אילת פלדמן: חלה חובה על מבקש צו ההארכה, להודיע לרשם בתוך 90 ימים על ההחלטה הסופית, בין אם התקבלו צווים ובין אם נדחו.

<אילת פלדמן: אם ניתנה החלטה, והמבקש הודיע, גם אם מדובר בהרבה שנים קודם, כמובן, תהיה בחינה של הבקשה לצו הארכה לאור הצווים שניתנו או שנדחו.

<אילת פלדמן: אם אנחנו מגיעים לקראת סוף תקופת הפטנט הבסיסי, כלומר סוף 20 השנים לפי סעיף 52 לחוק, ולא התקבלו צווים או לא התקבלה הודעה מהמבקש, אזי ההודעה לצו הארכה תידחה, ותתפרסם הודעה על כך.

<אילת פלדמן: אם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס, בין אם אנחנו מדברים לקראת סוף תקופת הפטנט הבסיסי ובין אם אנחנו מדברים בשלב מוקדם יותר, תהיה בחינה לעניין חישוב התקופה, על-פי סעיפים 64ט ו-64י, תתפרסם הודעה משלימה שקובעת את תקופת ההארכה הצפויה.

<אילת פלדמן: גם פה ניתן יהיה להגיש התנגדות.

<אילת פלדמן: ההתנגדות כאן היא אך ורק בנוגע למה שפורסם במסגרת ההודעה המשלימה.

<אילת פלדמן: טענות שניתן היה להעלות קודם לכן, לא יוכלו להעלות בשלב הזה.

<אילת פלדמן: ההתנגדות תידון.

<אילת פלדמן: אם לא הוגשה התנגדות, יינתן צו הארכה.

דוד רותם: מי ניהל את המשא ומתן עם האמריקאים?

<הווארד פולינר: צוות בין-לאומי, צוות בין-משרדי שאני הייתי חבר בו.

<הווארד פולינר: גם מהאוצר היו שני אנשים.

<הווארד פולינר: זה התחיל פחות או יותר ב-2005 או ב-2006, משהו כזה.

<הווארד פולינר: הסכסוך עם ארצות הברית התחיל בסוף שנות ה-90.

<הווארד פולינר: במשא ומתן גם היו נציג של משרד הבריאות, היה יואל ליפשיץ.

<הווארד פולינר: ממשרד הכלכלה היה בעז הירש וגם רחל הירשלר.

<הווארד פולינר: מהאוצר היו מעורבים גם מאגף התקציבים.

<הווארד פולינר: ההסכם נחתם על-ידי שר התמ"ת דאז, פואד בן-אליעזר, מטעם מדינת ישראל.

דוד רותם: נציגי הפארמה ונציגי המפטרים היו שם?

<טל בנד: היו ברקע.

<טל בנד: כל ממשלה דיברה עם הנציגים שלה וגם עם הנציגים של הממשלה האחרת.

<טל בנד: כל אחד מהצדדים התייעץ עם הצד שלו.

<טל בנד: האמריקאים דיברו גם אתנו במישרין.

דוד רותם: מה זה אתנו?

<טל בנד: עם התאחדות התעשיינים כמייצגת את התעשייה הישראלית.

דוד רותם: מה זה, התאחדות התעשיינים שמייצגת את התעשייה הישראלית?

<ניר קנטור: התאחדות התעשיינים מייצגת את חברות הפארמצבטיקה הישראליות, שכוללת 14 חברות ישראליות, שמייצרות תרופות.

דוד רותם: אלה שמפטרות את העובדים הישראליים?

<ניר קנטור: לא.

<ניר קנטור: יש חברה אחת אמנם שהיום בתהליך התייעלות, אבל אנחנו מדברים על 14 חברות ישראליות, שחלקן גם קולטות עובדים חדשים, אומרות לי החברות עצמן.

אברהם מיכאלי: הוא מדבר על אופיס דיפו.

אברהם מיכאלי: ..

<ניר קנטור: אופיס דיפו זה סוחרים – לא בהתאחדות התעשיינים.

אלעזר שטרן: יש הבדל בחברות בין גנרי ולא?

אלעזר שטרן: זה בתוך החברה, גם וגם?

<ניר קנטור: מרבית החברות שלנו, המאפיין שלנו הוא שהן חברות גנריות על אף שיש להם גם פיתוח של מוצרים אתיים.

<ניר קנטור: אבל המשקל המרכזי הוא גנרי.

<ערן ברקת: עידן ברקת, בא כוח פארמה.

<ערן ברקת: העמדה של התאחדות התעשיינים לאורך שנים היא רק גנריקה בתחום הזה של הפארמה, של התרופות, רק גנריקה.

<ערן ברקת: הם מייצגים תמיד את האינטרס הגנרי, ולא מייצגים הלכה למעשה, נתעלם מהשאלה מי חבר שם – לא מייצגים הלכה למעשה את האינטרס של התעשייה החדשנית הפארמצבטית הישראלית.

אלעזר שטרן: למה?

<ערן ברקת: שאלה לשם.

<ערן ברקת: אני מתאר מצב קיים.

אברהם מיכאלי: הם לא שותפים בהתאחדות?

<ערן ברקת: לא יודע.

אברהם מיכאלי: הם יושבים פה.

<ערן ברקת: אפשר לשאול אותם.

אלעזר שטרן: וזו לא הבעת דעה?

<רון תומר: בפועל המצב הוא שחברות רב-לאומיות נמנעו עד היום משך שנים, מהחרם הערבי בשנות ה-70, ואפילו היום, שאין חרם ערבי, לפתח תעשייה בארץ.

<רון תומר: הם מייצרים במצרים, בירדן, בתאילנד.

<רון תומר: בישראל אף אחת מחברות הפארמה הבין-לאומיות מעולם לא פתחה מפעל ייצור, לכן לצערי, אני אומר כתעשיין, בהתאחדות התעשיינים חברות רק החברות הגנריות, כי בתיאוריה אין חרם, אבל בפועל אף אחת מהמפעלים שהחברות שחבריי מהצד השני מייצגים, מעולם לא פתחה מפעל יצרני בארץ ומעולם לא העסיקה עובדי ייצור בארץ.

דוד רותם: אז הם לא היו צריכים לייצר בהתייעלות.

<רון תומר: ההתייעלות של טבע היא אולי חשובה, ועדיין, אני לא נציג טבע, אבל טבע עדיין מעסיקה אלפי עובדים במדינת ישראל.

<רון תומר: צריך לזכור גם את זה.

<ערן ברקת: האמירה הזאת לחלוטין לא נכונה.

<ערן ברקת: בשנת 1979 נפתח פה מפעל של סרונו דאז, אינטרפארם, שנסגר ב-2004.

<טל בנד: הטכנולוגיה שלו הועברה לשוויץ.

<ערן ברקת: בשנת 1982 עד 2004 המפעל הזה פעל פה.

<ערן ברקת: חברת פרינג, חברת תרופות פרטית בינונית בגודלה באירופה, מחזיקה פה מזה הרבה מאוד שנים את חברת ביו טכנולוגיה כללית, שמייצרת תרופות חדשניות, הורמון גדילה, תרופות לבעיות פריון.

<ערן ברקת: מעסיקה הרבה מאוד עובדים.

<ערן ברקת: מרכז ייצור לכל העולם עבור פרינג בתחומים האלה של פריון.

<ערן ברקת: אני יכול לחשוב על עוד.

<ערן ברקת: האמירה הזו לא נכונה.

<ערן ברקת: נכון שבפרופורציה התעשייה הגנרית היא גם כוללנית יותר וגם גדולה יותר, אבל אין זה נכון שאין פה פעילות אינובטיבית של חברות תרופות בינוניות.

<רון תומר: לצערי, זה יותר דמיון מפריון.

<רון תומר: אין פה תעשייה בין-לאומית – לא חברת מרק, לא חברת גלקס, לא חברת פייזר, לא חברת סנופי, שכולן פעילות לא רק באירופה ובארצות הברית; בירדן ובמצרים יש להם מפעלי ייצור, אבל בישראל מעולם לא.

<דניאל ברמן: דניאל ברמן, מנכ"ל פארמה ישראל.

<דניאל ברמן: אני רוצה להדגיש בהקשר הזה, מעבר לנושאים של ייצור, החברות הרב-לאומיות פה, מאוגדות בפארמה ישראל כ-16 חברות – עוד מעט אולי אפילו יותר.

<דניאל ברמן: משקיעות פה ממון רב במחקר ופיתוח – כ-100 מיליון דולר בשנה במחקרים בתרופות אינובטיביות, שאמורות להיות בהמשך נגישות לכלל הציבור.

<דניאל ברמן: זו השקעה רבה, שתורמת רבות פה גם לנושא של גיוס הון, גם לנושא של העסקת עובדים, מחקר ופיתוח.

<דניאל ברמן: צריך לאזן את התמונה.

<ערן ברקת: האינטרס של הממשלה מאמצע שנות ה-2000 - משרד המשפטים, משרד האוצר - הזדהה לחלוטין עם התעשייה הגנרית.

<ערן ברקת: מהלכי החקיקה בשנים האחרונות, וגם הנוסח הזה, שפארמה תומכת בו אז איז, אבל גם הנוסח הזה הוא משקף העדפה ברורה של התעשייה הגנרית.

<ערן ברקת: מדברים עם התעשייה האינובטיבית, שהיא זו שבסופו של דבר מביאה את התרופות לרווחת הציבור.

<ערן ברקת: אומרים להם: ניתן לכם דבר כזה או אחר, אבל מה שביד ימין מקרבים, ביד שמאל דוחים, ושותלים פרצות כאלה ואחרות בנוסח החוק כדי שבסופו של דבר נלך בלי ונאמר שאנחנו הולכים עם.

<ערן ברקת: זו הטכניקה החקיקתית שראינו בשנים האחרונות לאורך כל הדרך.

<אילן מילר: אני רוצה להוסיף – אילן מילר מדקסל פארמה.

<אילן מילר: אנחנו מעסיקים קרוב לאלף עובדים בישראל.

<אילן מילר: כל הייצור שלה הוא כאן בישראל.

<אילן מילר: יש לנו חברות בת במקומות מסוימים בעולם, אבל אנחנו מפתחים ב-100 אחוז בישראל.

<אילן מילר: צריך לומר את המספרים - אנחנו מדברים על טקסטיל, שמעסיקה כאלף עובדים- - -

קריאה: 10,000 מועסקים ישירים בתעשייה.

<אילן מילר: אני חושב שעו"ד ברקת לא יודע את המספרים.

<אילן מילר: אני משער שמאות בודדים, אולי פחות.

<ערן ברקת: ניקח בחשבון גם את מס ההכנסה, כשנמכרת פה תרופה של חברות זרות, מס ההכנסה משתלם למשרד האוצר, ואולי- - - אולי משתלם קצת פחות מס הכנסה מהמכירות.

<ערן ברקת: אני אומר את זה גם בהקשר של התחשיבים שראינו בנייר העמדה של ההתאחדות.

<ערן ברקת: האם התחשיבים הללו מבוססים, אני מניח, על הפער בין מחיר המכירה של התרופה החדשנית, שמחזירה את הוצאות הפיתוח, לבין מחיר המכירה של התעשייה הגנרית.

<ערן ברקת: יהא אשר יהא המחיר, שיעור מס ההכנסה שמשתלם עליו ומגיע בסופו של דבר לרווחת הציבור כשימוש במס הכנסה הזה, איפה רווחת הציבור של משפחות שזוכות לטיפול של סרטן הערמונית, כמו מקרה BTG, שהוזכר לאחרונה- תרופה שהגיעה לשוק 10 חודשים לפני חלוף 20 שנה.

<ערן ברקת: התאחדות התעשיינים נקטה עמדה שנדחתה בבית המשפט, אמרה: בכל העולם יהיו חמש שנים הארכה, ובישראל לא יהיה בכלל, כי זה נוסח החוק לשיטתם.

<ערן ברקת: לשמחתנו, בית המשפט אמר שמטרת החוק היתה, למנוע שפה בישראל לא יהיה מצב שההגנה ארוכה יותר מאשר בחו"ל כדי לא להפלות לרעה את התעשייה הישראלית, אבל במקרה של BTG זה היה הפוך – רצו שפה לא תהיה הגנה, למרות שבכל העולם יש הגנה לחברה הזאת, שהכניסה תרופה חדשנית, ייחודית, 10 חודשים לפני תום 20 השנה.

<ערן ברקת: אם ההצעות של ההתאחדות היום תתקבלנה, נבטל את BTG.

<רון תומר: ניסו לעקוץ את טבע.

<רון תומר: אני לא נציג טבע, נושא מסי הכנסה, אבל מעבר לנושא מס הכנסה שמאושר כחוק, יש הרבה חברות נוספות – לפעמים משלמים 25 אחוז מס הכנסה.

<רון תומר: מצד שני, חברות הפארמה – אני לא יודע מה מחירי ההעברה שלך, כמה רווחים נשארים בישראל.

<רון תומר: אם אתה רוצה לעקוץ את טבע, תחשוף ציבורית מה מחירי ההעברה וכמה מיסים באמת משלמים בישראל.

<רון תומר: ובסופו של יום אנחנו משווים את החוקים שלנו פה, וכל הזמן נותנים רפרנס לאירופה ולאצרות הברית.

<רון תומר: שם התעשייה הזאת עובדת, שם היא מייצרת, שם היא מעסיקה אנשים, אבל מדינת ישראל, שלא עושה את זה שם, שמחרימה, שמתעלמת ממדינת ישראל, רוצה רק להפיק רווחים, שלא בטוח אם משולם עליהם מס בארץ או בחו"ל, אבל לא להעסיק עובדים.

<רון תומר: מאוד יפה שאנחנו רוצים אנלוגיה לכל העולם.

<רון תומר: שתהיה גם אנלוגיה ויפתחו מפעלים פה – נחבק אתכם בהתאחדות התעשיינים.

<רון תומר: תצטרפו אלינו.

<הווארד פולינר: נאמר פה שהממשלה הזדהתה עם צד אחד או אחר פה.

<הווארד פולינר: אני דוחה את הטענה הזאת.

דוד רותם: התרופות הגנריות יותר זולות לאזרחים, וצריך לדאוג לאזרחים; לא צריך כל כך לדאוג לחברות.

<הווארד פולינר: האינטרסים שלנו, כפי שהתבטאו בעבר, היה בקשר לסל הבריאות ומחיר התרופות.

<הווארד פולינר: יש בזה אלמנט של העדפה של תרופות גנריות.

<הווארד פולינר: מעבר לזה גם היו האינטרסים של סחר בין-לאומי ויחסים בין-לאומיים, אבל הזדהות עם צד אחד או אחר – אני לא מקבל את האמירה הזאת.

<דניאל ברמן: אני רוצה להדגיש, אדוני, בלי תרופות המקור, בלי הפיתוח של תרופות המקור גם לא היתה תעשייה גנרית.

<דניאל ברמן: אנחנו הבסיס.

<דניאל ברמן: אתה רוצה לתת את התנאים, להמשיך את הייצור של תרופות מקור ולשווק אותן בארץ.

<דניאל ברמן: מעבר לזה, יש להדגיש – חברות התרופות שנמצאות אצלנו – ראשית, לא מדובר במאות עובדים אלא בהרבה יותר, רק של חברות הפארמה בישראל, ויש עוד רבים אחרים.

<דניאל ברמן: מעבר לזה, משלמות מסים רבים ועשרות-מיליונים ומאות-מיליונים למדינה בגין מסים.

<דניאל ברמן: אני לא צריך לחשוף בפניך שום דבר.

<דניאל ברמן: אני בחקירת יכולת?

<דניאל ברמן: אני רק בא לומר שצריך לתת תמונה מאוזנת של העניין, ולא לבוא בהצהרות דקלרטיביות כאלה ואחרות.

דוד רותם: זה חלק מהחשיבות של הדיון הזה, שאפשר להצהיר הצהרות דקלרטיביות.

דוד רותם: אתם תומכים בחוק כמות שהוא, אני מבין.

<דניאל ברמן: יש לנו הסתייגויות מהצעת החוק, אבל לצורך העניין אנו בעד ההצעה הממשלתית, אם היא עוברת כפי שהיא, כי אנחנו חושבים שצריך להשלים סוף-סוף את הליך החקיקה בנושא החשוב הזה של ה-PTE, ואם החוק עובר כמו שהוא, ודאי שנתמוך בהצעה הממשלתית.

<דניאל ברמן: אם התאחדות התעשיינים ינסו לעשות רביזיה כזו או אחרת, גם לנו יש טענות כאלה ואחרות.

<דניאל ברמן: אבל בגדול, אתה צודק.

דוד רותם: אם אתה מכיר את טל בנד, אתה יודע שהוא ינסה.

<דניאל ברמן: ודאי.

<דניאל ברמן: אני סומך על אדוני ועל שיקול דעתו.

דוד רותם: טל בנד, בבקשה.

<טל בנד: כמה מילים, לשים את הדברים בהקשר.

<טל בנד: חלק מהמהומה הקטנה כאן ברחה ממה שנראה כטכני ומשעמם עם התרשים.

<טל בנד: ככל שזה חשוב, על התעשייה הגנרית כבר דיברו.

<טל בנד: מה שעוד חשוב להזכיר הוא שכשנמכרות תרופות גנריות בארץ, הן נמכרות במחיר הרבה יותר זול.

<טל בנד: כשיוצאות תרופות מהפטנט, המחיר שלהן יורד בעשרות אחוזים.

<טל בנד: כלל האצבע מדבר על 80-70 אחוז לפחות.

<טל בנד: לא רק שהן נמכרות בזול; יכול להיות שחלק מחברי הכנסת מכירים את הדוגמה, וזו רק דוגמה, זה קורה לא מעט – בגלל מגבלות תקציב שיש על משרד הבריאות, כשנכנסת תרופה לסל, והיא עדיין תחת פטנט, היא נכנסת לא רק אחרי מאבקים אלא במגבלות.

<טל בנד: ידועה דוגמה אחת למשל – תרופה לאוסטאופורוזיס – מחלה של הידלדלות העצם, שפוגעת בעיקר בנשים מבוגרות.

<טל בנד: כשסוף-סוף הצליחו להכניס את התרופה האינובטיבית לסל, היא נכנסה במגבלה שאפשר לתת אותה לנשים רק אחרי אירוע שבר, למרות שאין חולק שהתרופה הזאת תמנע את השבר.

<טל בנד: רק אחרי שהתרופה יצאה מהפטנט המחירים ירדו, נכנסה גנריקה לשוק בארץ.

<טל בנד: משרד הבריאות הסיר את ההגבלה, כך שתרופות גנריות הן לא רק יותר זולות; הן יותר נגישות לשכבות החלשות ולכלל הציבור בארץ, וחשוב לזכור את זה.

<טל בנד: לגבי האמירה, שההצעה הממשלתית הזאת שהיום על השולחן, ולא אכנס לפרטים, היא באה לשרת את הגנריקה.

<טל בנד: חשוב לזכור את ההקשר.

<טל בנד: אנחנו נמצאים פה בסיבוב השלישי של תיקונים לחקיקת הפטנטים, שכולם נכפו על ממשלת ישראל.

<טל בנד: הם לא באו כדי לשפר את מצב הגנריקה.

<טל בנד: תיקון מס' 3 לחוק הפטנטים בשנת 98' הכניס בפעם הראשונה את העניין של הארכת תוקף פטנט.

<טל בנד: אז סיפרו לנו שאין ברירה, חייבים לעשות את זה, כי יש נורמה בין-לאומית, ומי שלא יעמוד בה, כמו קנדה למשל, ייקחו אותו לטריבונל של ארגון הסחר העולמי, יגידו לו שהוא מפר את המחויבויות.

<טל בנד: עוד אמרו לנו – לא נורא, תוותרו קצת, אנחנו נקים בישראל מרכזי מחקר ופיתוח ותעשייה.

<טל בנד: אנחנו לא מדברים על זה שעושים ניסויים קליניים במדינת ישראל.

<טל בנד: זה יפה מאוד, זה תורם כסף לבתי החולים, החברות האלה משלמות מסים - אין לי מושג כמה, אבל כולנו מקבלים דיווחים על זה שהן גם תורמות כספים לעמותות כאלה ואחרות, הכול בסדר.

<טל בנד: אבל שתי ההבטחות הללו, שבגללן הכנסת חוקקה את תיקון 3, התבררו כלא נכונות.

<טל בנד: בצד הכלכלי כבר שמענו – לא אחזור על זה.

<טל בנד: בצד המשפטי של קנדה, קנדה לא נבהלה, וניהלה מאבק משפטי, והיא זכתה מול האיחוד האירופאי וארצות הברית, וקבעו שלא חייבים לערער.

<טל בנד: היום ממשלת קנדה דאגה להסדרים, לאזרחים שלה יותר טובים בהרבה ממה שממשלת ישראל הצליחה להביא לשולחן הזה עם הסכם שכתבו על הכותרת שלו: גידול באפשרויות העסקת עובדים והזדמנויות עסקיות בקנדה.

<טל בנד: זה מה שממשלת קנדה הצליחה להשיג על-ידי הסדר של צווי הארכה, יותר טוב ממה שיש פה היום על השולחן.

<טל בנד: אחר כך היה סיבוב שני, של תיקון 7, ששילמנו בו מחיר, והמדינה שילמה בו מחיר, ופשוט לא קיימו אותו.

<טל בנד: הכנסת חוקקה חוק בשנת 2005.

<טל בנד: היו צריכים ליישם את החוק הזה על צווי הארכה, לקצר אותם, בקשות תלויות ועומדות – להחליט לגביהם.

<טל בנד: חיכו, שלחו את הממשלה האמריקאית לריב עם הממשלה שלנו כדי להביא את ההצעה הנוכחית.

<טל בנד: היום יידע אדוני ויידעו חברי הכנסת – יש קרוב ל-80 תכשירים רפואיים במלאי שתקוע במשרד הפטנטים.

<טל בנד: חלק מהתכשירים הללו, אם הם היו מתבררים בזמן, בקשות שהוגשו ב-2004, 2005, 2006, 2007, אם היו דנים בהם ומכריעים, צו ההארכה היה קצר יותר.

<טל בנד: מחכים, ואם הם לא יידונו עד שהחוק הזה ייכנס לתוקפו, יש פה עשרות-מיליוני שקלים של עלויות לסל הבריאות ולמדינה.

<טל בנד: ההסכם שיש פה היום, המחיר שישראל שילמה בהסכם הזה, למי שפחות בקי נראה מאוד טכני.

<טל בנד: עיקר הוויתור של ישראל מופיע בתוספת, שמוחקים מדינות – מוחקים את יפן, את אוסטרליה, את בלגיה, את פורטוגל - רשימת מדינות.

<טל בנד: מה המשמעות של זה – אל"ף, צווי הארכה שיינתנו בישראל בגלל הנוסחה שהסבירו לכם כאן, יהיו יותר ארוכים; בי"ת, המשמעות הציבורית היא שבעוד שבמדינות האלה כמו באוסטרליה, ביפן, בבלגיה או בפורטוגל או ביוון או במדינות רבות אחרות ייתכן מצב שבו הציבור של אותה מדינה ייהנה מתכשירים גנריים, והתעשייה באותה מדינה תוכל להתחרות בייצור גנריקה, בישראל זה לא המצב.

<טל בנד: רק רציתי לתת הקשר, כי זה חלב שנשפך.

<טל בנד: ההסכם – מה שאפשר להשיג, נעשה ניסיון מצד הממשלה, לנסות להשיג.

<טל בנד: בסופו של דבר הגיעה החרב לצוואר, ה-OECD, ונחתם מה שנחתם.

<טל בנד: הבקשה שלנו היא לא לחזור ולפרום מחדש את ההסכמות שבחוזה אלא לא לכרסם בהסכמות הללו.

<טל בנד: מה שהממשלה הצליחה לשמור, לשמור עליו גם פה, ובעיקר אני מזכיר דבר אחד שמטריד – בהסכם יש לשון ברורה שאומרת:

<טל בנד: אם עד יום הקובע, שהוא היום שהפטנט הבסיסי בישראל סיים את 20 השנים שהיו לו, אם עד יום זה לא ניתן צו הארכה במדינת ייחוס רלוונטית - ארצות הברית ואחת המדינות אירופאיות, בין צו קבוע ובין זמני, לא יינתן צו הארכה בישראל.

<טל בנד: מבחינת ישראל, השוק פתוח, סוף הסיפור.

<טל בנד: עו"ד ברקת ואני לא באנו לטעון כאן את הקייס שאנו טוענים – אני בשביל ההתאחדות; הוא בשביל חברת תרופות זרה – אבל השורה התחתונה של הקייס הזה היא, שלמרות שזה המצב גם היום, הפטנט הבסיסי פקע לפני חצי שנה, ואנחנו עדיין במצב שבו אי-אפשר להכניס גנריקה, ושבו התעשייה הישראלית לא יכול הה לייצר.

<טל בנד: זו רק דוגמה.

<טל בנד: התכשיר הספציפי ההוא זה לא העניין העיקרי, אלא זה שהצלחנו במשא ומתן מול האמריקאים, לקבל לשון ברורה וחד-משמעית.

<טל בנד: מה שיקרה אחרי המועד הקובע לא מעניין – צודק, לא צודק.

<טל בנד: הצדק פה הוא בשני הכיוונים.

<טל בנד: תמיד כשקובעים מועד, יש מקרי קצה מצערים, שנופלים במקום כזה או אחר.

<טל בנד: זה ההסכם, ואנחנו מבקשים לכבדו כלשונו.

אברהם מיכאלי: אדוני טוען שמה שכתוב בהסכם, לא מופיע בחוק?

<טל בנד: לגבי הנושא האחד הזה, אם עד שהפטנט הבסיסי פקע לא ניתן צו הארכה בחו"ל, לא יינתן צו בארץ – לא זמני ולא קבוע - זה לא קבוע בחוק.

<טל בנד: אנו מבקשים שזה ייקבע בחוק.

<טל בנד: יש לזה סיבה פרקטית.

<טל בנד: אנו לא מתעקשים על שטויות.

<טל בנד: רשם הפטנטים החליט שהוא יכול לתת צווים זמניים, למרות שזה לא כתוב בחוק הפטנטים, ובאמצעותם הוא יכול להתגבר על המגבלות שהכנסת קבעה - גם על מגבלת הזמן של המועד הקובע, גם על מגבלות המהות.

<טל בנד: לכן הגענו לתוצאה שעומדת בסתירה לכוונת המחוקק גם היום וגם מחר וגם בהסכם.

<טל בנד: את הפרצה הזו אנחנו מבקשים לסגור בנוסח ובלשון הברורה שסיכמנו עם האמריקאים.

קארין אלהרר: למה זה לא נכנס?

קארין אלהרר: מה ההצעה של משרד המשפטים?

אברהם מיכאלי: עובדתית זה נכון?

<אילת פלדמן: אנחנו חלוקים על האמירה העובדתית.

<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שזה כן מתבטא בנוסח כפי שהוא היום, בסעיף 64ה(ה4), הכחול.

<אילת פלדמן: הסעיף קובע: ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, או שהמבקש להודיע לו שניתנו צווים וכו', לא יינתן צו הארכה.

<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שהתשובה כאן ברורה: אם לא ניתנו צווים לפני כן, לא יינתן צו הארכה.

<טל בנד: לשון ההסכם היא ברורה וחד-משמעית.

<טל בנד: מה שכתוב פה הוא לא ברור וחד-משמעי, כי כתוב: לא יינתן צו הארכה.

<טל בנד: חברי שיושב פה והרשם בעקבותיו וגם בית המשפט עכשיו חושבים שההוראות שהכנסת חוקקה, כולל מה שהיא מתכוונת לחוקק, כשהיא כותבת: לא יינתן צו הארכה, זה רק צו קבוע, אבל צו זמני נשאר פתוח לשיקול הדעת של הרשם.

דוד רותם: כך כותב בית המשפט?

<טל בנד: כן.

דוד רותם: אתה רוצה שאחשוב שבית המשפט לא צודק?

<טל בנד: לפחות בחלק מהמקרים קיומה של ערכאת הערעור מניח שיש מקרים שבית המשפט לא צודק.

<טל בנד: בנוסח הוועדה שפורסם ביום חמישי שעבר - זה לא הנוסח שיש היום – נוספו כאן המילים, אחרי לא יינתן צו הארכה: זמני או קבוע, מתוך מחשבה שאז- - -

<נעמה מנחמי: זה לא נוסח הוועדה.

<נעמה מנחמי: היתה כאן טעות בהבנת הדברים.

<נעמה מנחמי: חשבתי שמשרד המשפטים הציע את זה.

<נעמה מנחמי: הוא לא הציע את זה.

<נעמה מנחמי: לכן פרסמתי נוסח חדש.

<נעמה מנחמי: זה לא נוסח הוועדה.

<טל בנד: אני מתנצל.

<טל בנד: בנוסח שהיה באתר.

<נעמה מנחמי: זה נוסח שאתה הצעת, ובטעות נכנס כאילו היה נוסח משרד המשפטים.

<טל בנד: זה לא נוסח שאני הצעתי אלא נוסח שעלה בדיונים של משרד המשפטים.

<טל בנד: משרד המשפטים חשב שאם יוסיפו זמני או קבוע, זה יבהיר את הנקודה.

<טל בנד: יכול להיות שזה יבהיר את הנקודה, ייתכן שלא.

<טל בנד: כרגע התוספת הזאת של זמני או קבוע לא מופיעה בנוסח שבפניכם.

<טל בנד: אנחנו ביקשנו, כדי להימנע מעוד הליכים משפטיים ומעוד דיונים ו-וויכוחים, כי אין מחלוקת בינינו - לא לבין משרד המשפטים, לא לבין משרד הכלכלה או הבריאות או האמריקאים, אין מחלוקת שלשון ההסכם היא כמו שאמרתי אותו.

קארין אלהרר: איזה נוסח היה מניח את דעתך?

<טל בנד: אנחנו הצענו נוסח, שיכניס בסעיף 64ד, אחרי סעיפים קטנים (5), (6), (7) שכולם עוסקים בשאלה של צווים שיינתנו בארצות הברית או באירופה או גם בארצות הברית וגם באירופה, תרגמנו את נוסח ההסכם וביקשנו להוסיף סעיף 64ד7 שיגיד: על אף האמור בסעיף זה לא ניתן צו הארכה לפטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה ולפטנט הייחוס במדינה אירופאית מוכרת אחת לפחות - בין זמני ובין קבוע – אם כל זה לא קרה, לפני מועד תום תקופת הפטנט הבסיסי בישראל, לא יינתן צו הארכה בישראל, זמני או קבוע, ביחס לפטנט הבסיסי.

<טל בנד: המילים זמני או קבוע כאן - זה תרגום מילולי מההסכם עם האמריקאים.

<טל בנד: אין שום סיבה שאם אין מחלוקת עניינית, התרגום הזה יושמט מהחוק שלנו.

<טל בנד: אני כבר רואה מחר בהליך המשפטי הבא, שיגידו: ההסכם עם האמריקאים היה בפני הכנסת, חברי הכנסת ראו שכתוב: זמני או קבוע.

<טל בנד: הם בחרו לא להכניס את זה לחוק, ולכן הם לא אימצו את ההוראה הזאת בהסכם.

<טל בנד: בטוח שזה יהיה הטיעון.

<טל בנד: למה, אם אין מחלוקת עניינית, לא לכתוב את הדברים כלשונם?

אברהם מיכאלי: למה משרד המשפטים מתנגד לכתוב את מה שסיכמתם?

אברהם מיכאלי: סיכמתם את זה עם האמריקאים.

דוד רותם: אנשי הפארמה, מה אתם אומרים?

<הווארד פולינר: אנו לא חולקים על ההסכם.

<הווארד פולינר: מה שכתוב בהסכם זה מה שחשבנו שכבר מגולם בהצעת החוק הממשלתית.

<הווארד פולינר: מה שעו"ד בנד מציע זה תרגום מילולי של ההסכם, להבהיר בתוך הצעת החוק שלנו משהו שאולי לא ברור לאחרים.

<הווארד פולינר: אנחנו חשבנו שזה די ברור.

<הווארד פולינר: אם הדיונים הפנימיים שלנו עם הייעוץ המשפטי של הוועדה הזאת, חשבנו שאם זה לא ברור לכולם ב-100 אחוז, חשבנו בעצמנו שאפשר להבהיר.

<הווארד פולינר: אנחנו לא משנים כלום פה, רק להבהיר, על-ידי הוספת המילים זמני או קבוע.

דוד רותם: לא שמעתי את פארמה.

<ערן ברקת: אנחנו לא מסכימים לזה שנדרש תיקון מעבר לנוסח הנוכחי של החוק כדי ליישם את הוראות ההסכם.

אברהם מיכאלי: אתה לא חולק שצריך לכבד הסכמים.

<ערן ברקת: אני מסכים שצריך לכבד הסכמים.

אברהם מיכאלי: הסכם אומר משהו.

אברהם מיכאלי: אתה חולק על כך, שמה שכתוב בהסכם, ייכתב בחוק?

אברהם מיכאלי: זה לא שינוי.

<ערן ברקת: לא, אבל הנוסח של החוק הזה, כפי שהממשלה פרסמה אותו בכחול, כולל הרבה דברים שהם בניגוד למה שכתוב בהסכם.

אברהם מיכאלי: תצביע לנו.

<ערן ברקת: נצביע תוך כדי.

<ערן ברקת: הנוסח הזה, כפי שפורסם – הרי מסתבר, כך שמעתי, שמשרד המשפטים העביר לממשלה האמריקאית את הנוסח הסופי, כפי שגם פורסם בכחול, ואושר.

<ערן ברקת: אמרו לנו: יש פה איזונים כאלה ואחרים.

<ערן ברקת: יש פה דברים שהלכנו ימינה, יש דברים שהלכנו שמאלה.

<ערן ברקת: זה הנוסח שאושר.

<ערן ברקת: הנוסח הזה, זה מה שאושר.

<ערן ברקת: אם זו המגמה שלנו היום, יש עוד דברים שצריך לעשות – לא רק הנקודה הזאת.

<ערן ברקת: לגבי הנקודה הזאת באופן ספציפי, אני אומר שהסמכות של רשם הפטנטים במקרים מאוד קיצוניים לתת צווים זמניים שבהם יש עיוות, והתכלית המקורית של החוק, שהיא לתת תקופת הגנה מינימלית, לא מתקיימת, היתה כבר בעת שהצדדים נשאו ונתנו עליהם.

<ערן ברקת: אני לא הייתי שם – אני לא משוכנע שהתוספת שחברי עו"ד בנד מבקש להוסיף להסכם, מתחייבת כדי לממש את ההסכם.

קארין אלהרר: הוא טוען שפרשנות משפטית של בית המשפט יכולה בעצם לפסול את מה שכתוב בהסכם.

<ערן ברקת: לא.

<ערן ברקת: אני לא מסכים לזה שהפרשנות המשפטית תפסול את מה שכתוב בהסכם.

קארין אלהרר: אבל אין לך התנגדות למה שכתוב בהסכם – אמרת את זה מספר פעמים, אז אני לא רואה למה צריך לקשור את הנקודה הספציפית הזאת לעוד עניינים, שנלבן בהמשך.

<ערן ברקת: אמרתי שני דברים: אחד, שצריך לקשור לנושאים אחרים, שהם בחריגה מההסכם; הדבר השני שאני אומר, את ההסכם צריך לקרוא בהרמוניה, יחד עם הפרשנות המשפטית שמצהירה על הדין שהיה קודם.

<ערן ברקת: לא היתה הוראה בהסכם: לא יינתנו צווים זמנים, נקודה.

אורי מקלב: אני מציע שנשאיר, אדוני היושב-ראש – אין התנגדות, ובלבד שנראה בהסכם האחר, איך אנחנו מסתדרים.

אורי מקלב: אפשר להשאיר את הנוסחה הזאת תלויה ועומדת.

אורי מקלב: תלוי, אם בדברים אחרים נגיע לאיזונים ותיקונים, נוכל גם לתקן פה.

אורי מקלב: תמיד אפשר לתקן את הפסקה הזאת.

אורי מקלב: למה צריך למהר עכשיו, כשעוד לא דנו בדברים אחרים?

אורי מקלב: נראה בהמשך, ונוכל לחזור.

<טל בנד: אדוני, עו"ד ברקת אמר פה דבר והיפוכו – מצד אחד, אמר: כן, זה תלוי בהסכם, צריך לכבד את ההסכם, אבל אם יש דברים אחרים בהסכם, שמאזנים, גם אני רוצה לאזן, כלומר לא את מה שכתוב בהסכם.

<טל בנד: והעיקר, הוא אמר שבנסיבות חריגות לרשם הפטנטים יש סמכות לתת צו זמני גם אחרי פקיעת הפטנט.

<טל בנד: זה לא נכון.

<טל בנד: ההסכם אומר את ההפך.

<טל בנד: אנו שומעים פה את הטענה שמחר נשמע בבית המשפט.

<טל בנד: זה מה שסיכמנו, הממשלה עומדת מאחורי זה, האמריקאים עומדים מאחורי זה.

<טל בנד: התעשייה מבקשת לכבד את העניין.

אורי מקלב: בזה אתה צודק.

דוד רותם: רבותיי, אנשי הפארמה, מה עוד אתם רוצים לתקן?

<דניאל ברמן: אמרנו שאנחנו מסכימים להצעת החוק.

קארין אלהרר: לגבי הנקודה הספציפית הזאת.

<דניאל ברמן: עו"ד ברקת ענה לגבי זה.

<אילת פלדמן: כאמור, אנחנו חושבים שהסעיף כפי שהוא עכשיו, הוא מספק ומיישם את ההסכם כפי שהוא.

<אילת פלדמן: אנחנו, כמובן, לא מתנגדים ליישום ההסכם – זו מטרת הצעת החוק.

<אילת פלדמן: לכן אנחנו חושבים שמטרת ההצעה של עו"ד בנד יכולה להתממש על-ידי הוספת המילים זמני או קבוע בתוך אותו סעיף 64ה(ה4).

<אילת פלדמן: אנו סבורים שמשמעות סעיף זה לא משתנה, אם מוסיפים את המילים הללו.

<אילת פלדמן: אנו גם חושבים שהצעת עו"ד בנד לתוספת של סעיף קטן (8) בתוך סעיף 64ד, הרציונל מתממש על-ידי הוספה של שלוש מילים פשוטות.

<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שזה לא משנה לא לכיוון צד אחד ולא לכיוון של הצד השני, כי הנוסח בכחול כפי שהוא, מיישם את ההסכם.

אברהם מיכאלי: מה אומרת היועצת המשפטית?

<נעמה מנחמי: אני חושבת שאם אנחנו רוצים למנוע מחלוקות עתידיות בנושא הזה, עדיף יהיה אולי להוסיף את שלוש המילים.

<נעמה מנחמי: אני לא חושבת שיש צורך בסעיף שלם אלא שהצעת משרד המשפטים, להוסיף את זה ב-64ה(ה4), להוסיף את המילים זמני או קבוע.

<אילת פלדמן: ולעניין פרשנויות עתידיות כאלו ואחרות, אנחנו חושבים שהנוסח כפי שהוא, ודאי לאחר כל שקילת האיזונים, אנחנו חושבים שלא יתעורר הצורך בצווים זמניים לאחר התיקון.

<טל בנד: מקווה שאתם צודקים.

<נעמה מנחמי: לגבי השאלה של לא יתעורר הצורך של צווים זמניים, את יכולה לשלוט על מה שקורה פה בישראל, אבל הרבה פעמים לצורך אותו צו זמני, את צריכה גם מסמכים מחו"ל, שלא תמיד יש לך, וכאן הכניסו אותם צווים זמניים, לא?

<נעמה מנחמי: על זה אין לך שליטה.

<נעמה מנחמי: זה שנשנה עכשיו בחוק, לא ימנע את אותם מקרים בעייתיים, לא?

<הווארד פולינר: לא בהכרח.

<הווארד פולינר: כל המקרים הבעייתיים יתרחשו כאשר של ההליך של בחינת הצווים זה קרוב לסוף התקופה של הפטנט הבסיסי, שהוא נגמר אחרי 20 שנה לפי סעיף 52 של חוק הפטנטים היום.

<הווארד פולינר: נכון שבמה שהצענו פה, שיש מקרים בודדים שאפשר שההליך יימשך לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי, ואז נשאלת השאלה, מה המעמד של תקופת הביניים – האם יש צו זמני, האם אין צו, ומה הסעד שיכול לקבל מבקש הפטנט.

<הווארד פולינר: לדעתי, הפטנט.

<הווארד פולינר: לדעתי, החוק נותן מענה לזה.

<הווארד פולינר: זה רטרואקטיבי, זה מחיל את פרק יא על ההפרות על הסעיף הזה.

<הווארד פולינר: אנחנו לא חושבים לכן שיש צורך בצו זמני, ולא להיכנס לעניין של מה הסעד שנובע מהסעד הזמני, במיוחד כשאולי בסופו של דבר לא יקבלו את צו ההארכה.

<ערן ברקת: אני רוצה להתייחס לתשובה של משרד המשפטים לשאלת היועצת המשפטית של הוועדה.

<ערן ברקת: אני לחלוטין לא מסכים עם התשובה.

<ערן ברקת: היא לגמרי לא נכונה.

<ערן ברקת: מה שההצעה הזו מתכוונת לעשות זה להקדים את הבחינה של הבקשה לצו הארכת תוקף למועד מוקדם יותר.

<ערן ברקת: המצב שאנו מדברים עליו לחלוטין לא קשור לזה.

<ערן ברקת: הוא מדבר על מצב שכאשר עומדות לפקוע 20 שנה של תאריך הפטנט, עדיין מסיבה מסוימת, למרות שברור שהפקיד האמריקאי ייתן את הסטמפה עוד יומיים, עדיין אין סטמפה.

<ערן ברקת: זה מה שקרה ב-BTG.

<ערן ברקת: היה שם מוצר שנרשם בכל העולם עשרה חודשים לפני חלוף 20 השנה, רק שבארצות הברית בגלל ניואנס של החוק האמריקאי הפטנט היה ארוך יותר, כלומר היתה הגנה פטנטית בארצות הברית, גם באירופה וגם בישראל.

<ערן ברקת: מכיוון שההגנה נמשכה בארצות הברית לפרק זמן ארוך יותר, הפקיד האמריקאי לא מיהר לשים את החותמת.

<ערן ברקת: הוא אמר: יש לי עוד זמן, אעשה את זה עוד מעט.

<ערן ברקת: המצב הזה הוא קיצוני ונדיר, אבל הוא חותר תחת התכלית של עידוד החברות האינובטיביות, לא ייפתר כתוצאה מזה שמקדימים את הבחינה – להפך; אנחנו מקדימים את הבחינה.

<ערן ברקת: אם הפקיד האמריקאי מתעכב, זה ודאי לא יפתור את הבעיה.

<ערן ברקת: אז אפשר להחליט ולפגוע, אפשר לא לפגוע, אבל אי-אפשר להגיד שזה פותר את הבעיה.

<ערן ברקת: זה מנציח את הבעיה ואת העיוותים האלה, שבהם תרופה חדשנית שמצילה חיים מקבלת הגנה בכל העולם, ורק בישראל היא לא מקבלת הגנה.

<ערן ברקת: עוד נקודה בעניין BTG, כל הטיעונים ששמענו הבוקר מדברים על האינטרס של החולים בישראל וסל הבריאות והתקציב.

<ערן ברקת: בעניין של BTG, שבו ההתאחדות נזעקה כדי להגן על החוק, היה ברור שבגלל שיקולים של תיק הרישום, שהוועדה הזו דנה בהם לפני שנתיים, בכל מקרה אין משמעות להארכת התוקף בישראל מבחינת פתיחת השוק לגנריקה.

<ערן ברקת: היתה שם הגנת תיק רישום, ולכן תהא אשר תהא התוצאה בהארכת התוקף, זה לא משפיע על משרד האוצר, זה לא משפיע על תקציב הבריאות או על שום דבר.

<ערן ברקת: על מה היתה המלחמה – על היכולת להשתמש בישראל כבסיס לייצור למדינות אחרות נידחות בעולם שאין בהן הגנה.

<ערן ברקת: על הדבר הזה התאחדות התעשיינים הלכה.

<ערן ברקת: אפשר לומר שזו מטרה ראויה, לא ראויה, אבל זו המטרה בסופו של דבר.

<ערן ברקת: מהצד השני, אנחנו משלמים מחיר של פגיעה בעידוד חברות, שהן אלה שעושות את זה, להביא לשוק תרופות כאלה.

<ערן ברקת: השאלה, איפה עובר האיזון.

<ערן ברקת: אנחנו חושבים שהאיזון לא עובר במקום שבו ההתאחדות מציעה להעביר אותו, והתיקון לא נותן פתרון לבעיה הזאת.

<אילת פלדמן: אנחנו לא רוצים להיכנס לפרטי התיק ב- BTG, גם לא היינו מעורבים בו.

<נעמה מנחמי: לעניין השאלה, האם יכול להיות המצב שבו אמורה להיות הסטמפה יומיים, ובגלל הנוקשות של החוק כאן לא יהיה צו הארכה בישראל, ואחר כך זה עוד אפילו יהיה קרש קפיצה לכל המדינות האחרות לייצור, לכל המדינות האחרות?

<אילת פלדמן: המענה למצב הזה מצוי בסעיף B2 להסכם, שגם בא לידי ביטוי בסעיף ה(ה4), שדיברנו עליו - לדעתנו, גם בלי הוספת המילים זמני או קבוע.

<אילת פלדמן: סעיף B2 להסכם אומר, כמו שכתבנו בסעיף ה(ה4) - לא ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס – לא יוארך תוקף הפטנט הבסיסי.

<אילת פלדמן: גם אם הפקיד האמריקאי מתעכב, המועד הקובע הוא תום מועד הפטנט הבסיסי.

אברהם מיכאלי: אפשר לפתוח את זה מחדש?

דוד רותם: לא.

<אילת פלדמן: זה מה שיש בהסכם, וזה מה שיש בנוסח בכחול.

<ערן ברקת: מה שבית המשפט אמר בעניין BTG, כשהוא פירש הוראה דומה של מה זה מועד פקיעת הפטנט הבסיסי, מועד פקיעת הפטנט הבסיסי זה לא 20 שנה אלא אם הוארך קודם לכן באמצעות צו זמני.

<ערן ברקת: לכן אני קורא את מה שכתוב בסעיף 4 של חלק B של ההסכם: אלא אם הוארך קודם לכן באמצעות צו זמני, כי אם לא הוארך, יש ודאות מוחלטת וזה פוקע, ולא ייתנו עוד צווים זמניים, אבל אם זה כן הוארך לפני כן, בדיוק בשביל המקרים הבודדים האלה צריך להשאיר את הפרשנות של BTG על כנה.

<ערן ברקת: אני כבר לא מדבר על הוראות התחולה, שהתיק של BTG עדיין תלוי ועומד בפני רשם הפטנטים להמשך, ונדמה לי שכמו שזה מנוסח, הוראות התחולה באות לבטל באופן רטרואקטיבי גם את פסק הדין עליו, אבל נגיע לזה, כשנגיע להוראות התחולה.

<ערן ברקת: אני מדבר כרגע על העניין העקרוני.

<טל בנד: אנשי משרד המשפטים יכלו עכשיו לשמוע בלשון מפורשת, ברורה וחד-משמעית, למה, אם לא תכניסו את המילים האלה, הנה הוא אומר לכם כבר עכשיו: אני מפרש את זה שרשם הפטנטים יכול לבוא, לתת צו זמני - לא כתבתם שהוא לא יכול – ובזה להתגבר על הבעיה, אם המקרה נראה מוצדק בעיניו.

<טל בנד: ההסכם חסם את האפשרות הזאת.

<נעמה מנחמי: אין לנו דברי ההסבר להסכם.

<טל בנד: צריך שהחוק ישקף את ההסכם.

<נעמה מנחמי: הווארד או איילת, לפרוטוקול, מה היתה הכוונה במשפט הזה, כשנכתב בהסכם?

<נעמה מנחמי: האם הכוונה היתה למקרה בו יש גם צו זמני, או אנו מדברים רק על הפטנט הבסיסי?

<נעמה מנחמי: מה היתה כוונת האמריקאים?

<נעמה מנחמי: נראה מה היה כתוב בדברי ההסבר להסכם, אילו היו דברי הסבר להסכם.

<הווארד פולינר: אין דברי הסבר להסכם.

<הווארד פולינר: היה כתוב שם, לדעתי, שאם בתום תקופת מועד הבסיסי, שנקבע, לדעתי, בסעיף 52 לחוק הפטנטים, אם אין צווי ייחוס עד המועד הזה, לא ניתן לקבל את צו ההארכה בישראל - לא צו ביניים ולא צו קבוע ישראלי.

<הווארד פולינר: כך אני מבין את הסעיף של האמריקאים.

<הווארד פולינר: אם רוצים את ההיבט של האמריקאים, נצטרך להביא אותם.

<בתאור סיטון: משרד הכלכלה.

<בתאור סיטון: אני לא יכולה לחדש לגבי מה האמריקאים חשבו או לא חשבו כשזה נכתב בהסכם.

<בתאור סיטון: אני רק יכולה לומר שהחוק כפי שהוא, כפי שפארמה ציינו, לא מיישם אחד לאחד את מה שכתוב בהסכם.

<בתאור סיטון: יש שינויים בחוק, שמגבלות נוספות חלות על המבקש, שלא היו כתובות בהסכם מלכתחילה, ולא נדרשות מכוחו.

<בתאור סיטון: נכון שכשמסתכלים על היישום, גם היישום הוא תהליך של איזונים, וגם החוק, כפי שהוא מנוסח כעת, היה תהליך של איזונים בין כל הצדדים והאינטרסים באופן שגם יישם את ההסכם וגם ישמור על כל- - -

אברהם מיכאלי: זה לא מה שנמסר לנו ממשרד המשפטים.

אברהם מיכאלי: את אומרת שיש שינויים שנעשו בניגוד להסכם?

<בתאור סיטון: לא בניגוד, אבל שאינם מיישמים את ההסכם כלשונו.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא חיים מניסוחים מפולפלים.

אברהם מיכאלי: אנחנו רוצים לדעת אם ההסכם- - -

<נעמה מנחמי: היא אומרת שמדינת ישראל הוסיפה מגבלות על המבקש של הפטנט בצו ההארכה, שלא היו מתחייבות מההסכם.

<טל בנד: משרד הכלכלה ודאי יודע שיעשו את זה גם כנגד התעשייה המקומית, או הוא מכיר רק את הצד של פארמה?

<בתאור סיטון: אנחנו מכירים את שני הצדדים.

<טל בנד: אז אתם ודאי יודעים שלמשל, שינו מההסכם דווקא בהוראה לרעתנו, באופן שלפי ההסכם, צריך לסיים את כל ההליכים עד מועד תום 20 השנה, ועכשיו הצעת החוק מאפשרת לזה לגלוש מעבר לזה.

<טל בנד: זה לא משהו שאנחנו ביקשנו.

<בתאור סיטון: זה איזון של כל הצדדים כדי שההסכם ייושם באופן שהכי קרוב לנוסחו, ולשנות סעיף זה או אחר בשלב הזה זה יוצר- - -

<נעמה מנחמי: אבל אז תגיד לך פארמה: את משנה משהו שלא היה קודם, בהצעת החוק.

<בתאור סיטון: אני לא מתנגדת לכך, להוסיף את שלוש המילים לסעיף שצריך.

<בתאור סיטון: זה לא נוגד את ההסכם.

<בתאור סיטון: אני רק אומרת שיש לזכור שהחוק, כפי שהוא כתוב היום, סותר למשל את ההסכם שקובע שלא ישונה שום סעיף בחוק, שאינו נדרש לצורך יישום ההסכם, וכרגע זה כן קיים.

אברהם מיכאלי: מה זה, לא ישונה החוק?

אברהם מיכאלי: כולנו מסכימים שצריך לקיים הסכם, וגם פארמה אומרים היום שהם בעד כך שההסכם יקוים.

אברהם מיכאלי: אני רוצה לראות את הסעיפים האחרים.

אברהם מיכאלי: תראי לי, איזה סעיף מהותי נמצא בנוסח שלכם.

<בתאור סיטון: כשנעבור על סעיפי החוק ניתן יהיה לראות מה קבוע בהסכם ומה לא.

<ערן ברקת: אגב, ההוראה שנאמר עכשיו על-ידי עו"ד בנד, שהיא סטייה לרעת הגנריקה, אין שם שום סטייה; זו אותה נקודה שנוגעת לנושא של הזמני.

<ערן ברקת: בחוק הקיים כתוב שההליכים יסתיימו עד פקיעת הפטנט הבסיסי.

<ערן ברקת: יש מקרים, כמו עניין נעורים, שזו חברה שהבסיס שלה בישראל, שניהלה הליך לפני רשם הפטנטים.

<ערן ברקת: היתה שם שאלה, אם היא זכאית או לא להארכת תוקף, כשהרישום הקודם היה וטרינריה ולא הומני.

<ערן ברקת: אי-אפשר היה לסיים את זה בזמן.

<ערן ברקת: החוק אומר: צריך לסיים עד מועד פקיעת הפטנט הבסיסי.

<ערן ברקת: גם באותו עניין בית המשפט אמר שבדיוק בשביל זה יש צו זמני.

<ערן ברקת: אם נותנים צו זמני, ומאריכים את תקופת הפטנט הבסיסי, הפטנט לא פוקע, כלומר לא נותנים פה משהו שלא היה קודם, לפי החוק הקודם.

<הווארד פולינר: אני רוצה להבהיר דבר אחד לגבי סטייה לטובת צד זה או אחר: מה שעו"ד בנד אמר, שכתוב בהסכם, שצריך ליישם את כל ההליך לגבי בקשה לצו הארכה עד תום הפטנט הבסיסי, ונכון שאנחנו לא מקיימים את זה 100 אחוז בהצעת החוק הממשלתית, כי יש מקרים בודדים, כשמקבלים היתרי שיווק ב-90 או 60 יום לפני תום הפטנט הבסיסי, אנו מאפשרים המשך ההליך לפי תקופת הפטנט הבסיסי.

<הווארד פולינר: למה עשינו את זה - כי יש עוד סעיף בהסכם עם האמריקאים, שייתכן שזה סותר את הסעיף הקודם.

<הווארד פולינר: שם כתוב שאם מבקש צו ההארכה מגיש את בקשתו בתוך 90 יום מיום קבלת היתר שיווק, מגיע לו 90 יום כדי להשלים את בקשתו.

<הווארד פולינר: הסעיף הזה, 3, לא מתייחס למה קורה אם 90 הימים עובר את תום תקופת הפטנט הבסיסי.

<הווארד פולינר: לכן בהתייעצות עם משרד הכלכלה, עם האמריקאים אמרנו להם שיש סתירה פה, ובמקרים הקיצוניים הבודדים הללו, אנו כן נותנים את האפשרות למבקש צו ההארכה להמשיך את ההליך שלו, לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי.

<הווארד פולינר: חשבנו שזה איזון ראוי.

<הווארד פולינר: אולי זה לא לטובת החברות הגנריות, אבל זו הפרשנות של הסעיפים, וכך עשינו בהתייעצות עם האמריקאים כדי לקיים את ההבנות אתם ולעשות משהו מאוזן פה בארץ.

דוד רותם: יפה.

דוד רותם: נתחיל לקרוא את החוק.

<נעמה מנחמי: למען הסדר, נקרא את הנוסח המשולב.

<נעמה מנחמי: נקרא את כל הפרק הרלוונטי - מאחר שכמעט כל סעיף מתוקן בו, חשוב שיהיה נוסח שלם.

<נעמה מנחמי: 64א.

<נעמה מנחמי: בסימן זה - "תכשיר רפואי" – כל צורה של סמי מרפא שעברו תהליך עיבוד, לרבות תכשיר לשימוש ברפואה וטרינרית ותכשיר בעל ערך תזונתי המיועד להזרקה תוך ורידית; "חומר" – המרכיב הפעיל בתכשיר רפואי או מלחים, אסטרים, הידרטים או צורות גבישיות של אותו המרכיב; "היתר שיווק" – זה תוספת - היתר לשיווק תכשיר רפואי או ציוד רפואי המוגנים על ידי פטנט ייחוס; "הפטנט הבסיסי" – הפטנט המגן על חומר כלשהו, על תהליך לייצור חומר, על שימוש בחומר או על תכשיר רפואי המכיל חומר, או על תהליך לייצור תכשיר רפואי המכיל חומר, או על ציוד רפואי החייב ברישוי בישראל (להלן – ציוד רפואי); "מדינה אירופית מוכרת" – מדינה מהמדינות המנויות בחלק ב' של התוספת הראשונה; זה, אגב, איטליה, בריטניה, גרמניה, ספרד וצרפת.

<נעמה מנחמי: "מדינה מוכרת" – מדינה המנויה בתוספת הראשונה; זה ארצות הברית והמדינות האירופאיות שהזכרנו עכשיו.

<נעמה מנחמי: "פטנט ייחוס" – פטנט כלשהו במדינה מוכרת המגן על החומר, על התהליך לייצור החומר או על השימוש בחומר, או על התכשיר הרפואי המכיל את החומר, או על התהליך לייצור התכשיר הרפואי המכיל את החומר, או על הציוד הרפואי, אשר נתבע בפטנט בסיסי במדינת ישראל, בין אם הפטנט האמור מקביל לפטנט הבסיסי ובין אם לאו; "צו להארכת פטנט ייחוס" – צו או אישור המורה על הארכה, ביום אחד או יותר, של תוקף פטנט ייחוס ביחס לתכשיר רפואי המכיל את החומר או ביחס לציוד רפואי, המוגן על ידי פטנט הייחוס, שמתקיים לגביו אחד מאלה: (1) הוא ניתן בארצות הברית של אמריקה (Patent Term Extension), ותקופת תוקפו – (א) נקבעת – אנחנו מציעים להוסיף: על ידי הגורם המוסמך - לפי החלק של תקופת הבחינה לצורך מתן היתר השיווק הראשון בידי הרשות המוסמכת למתן היתרי שיווק, שחל לאחר מתן פטנט הייחוס, בניכוי תקופות שלגביהן נקבע כי מבקש צו ההארכה לא נהג בהן בדחיפות הראויה במהלך תקופת הבחינה האמורה, ובתוספת מחצית מתקופת הניסויים הקליניים בתכשיר הרפואי או בציוד הרפואי המוגנים על ידי פטנט הייחוס; (ב) אינה עולה על חמש שנים והיא מסתיימת לא יאוחר מ-14 שנים ממועד קבלת היתר השיווק הראשון לגביו.

<נעמה מנחמי: זה בעצם צו הארכה שניתן בארצות הברית.

<נעמה מנחמי: רשם הפטנטים, לפי מה שכתוב כאן, לא אמור לבחון את התקיימות התנאים, אלא הוא מקבל את הצו אז איז, זה רק תיאור במקום להפנות לסעיף הספציפי.

<נעמה מנחמי: יש פה תיאור של מהו PTE בארצות הברית.

<נעמה מנחמי: על-ידי הגורם המוסמך לכך – ביקשנו להוסיף כדי להבהיר את זה, כלומר רשם הפטנטים לא יצטרך לבחון את התקיימות התנאים.

<נעמה מנחמי: (2) הוא ניתן במדינה אירופית מוכרת (Supplementary Protection Certificate), ותקופת תוקפו – (א) נקבעת בהתחשב בתקופה שחלפה מיום הגשת בקשת פטנט הייחוס ועד ליום קבלת היתר השיווק הראשון, בניכוי חמש שנים; (ב) אינה עולה על חמש שנים והיא מסתיימת לא יאוחר מ-15 שנים ממועד קבלת היתר השיווק הראשון; (3) הוא ניתן במדינה מוכרת, ונועד להאריך באופן זמני את תוקף פטנט הייחוס עד להכרעה בדבר מתן צו לפי פסקאות (1) או (2) או עד למועד מוקדם יותר שנקבע בו (להלן – צו זמני); "רישוי" – כהגדרתו בסעיף 54א.

<אילת פלדמן: אנחנו רוצים להבהיר כמה דברים לגבי הסעיף הזה.

דוד רותם: מה שלא כתוב, לא כתוב.

דוד רותם: טוב, בבקשה.

<הווארד פולינר: רצינו להבהיר שביחס לצו הארכת פטנט ייחוס, לתאר את המצב באירופה וגם בארצות הברית.

<הווארד פולינר: זה נובע מהסכם B4ב', ולגבי הסעיף 1ב' פה, על הצו האמריקאי, שאינה עולה על חמש שנים, ומסתיימת לא יאוחר מ-14 שנים ממועד קבלת היתר השיווק הראשון לגביו, רצינו להבהיר שזה היתר השיווק הראשון בארצות הברית.

<נעמה מנחמי: אתה רוצה שנציין את זה גם בנוסח?

<הווארד פולינר: אני חושב שזה ראוי.

<נעמה מנחמי: נעשה כאן הפניה.

<הווארד פולינר: וגם ביחס ל- Supplementary Protection Certificateבסעיף, 2ב – ב-EEA.

<נעמה מנחמי: טוב.

<אילת פלדמן: אנחנו רוצים לחזור על מה שנעמה ציינה – מדובר בהגדרה ולא בהוראה פוזיטיבית.

<אילת פלדמן: אין דרישה או חובה לרשם, לבדוק את האמור בהגדרה.

<נעמה מנחמי: או יכולת.

<ערן ברקת: הסעיף הזה הוא דוגמה לאחת ההוראות שחבר הכנסת מיכאלי ביקש שנפנה לדברים שמנוסחים כאן בניגוד להסכם.

<ערן ברקת: זו הדוגמה הראשונה.

<ערן ברקת: שני התיקונים, שאנו מברכים עליהם, של הוספת הגורם המוסמך לכך, וגם ההעברה לגבי היתר השיווק, היו הערות שלנו, כי חששנו שהנוסח הזה יאפשר לעשות את מה שעכשיו אנחנו מנענו, ותודה.

<ערן ברקת: עדיין הנוסח הזה, כפי שקיים היום, מביא למצבים שבהם למרות שההסכם מחייב שיהיה פה PTE, לא יהיה PTE בכלל בישראל.

<ערן ברקת: אני אומר מדוע.

<ערן ברקת: מקרה אחד היה, אלמלא היינו מתקנים בסעיף ב את היתר שיווק, אם היה מצב של 14 שנים יותר מאשר במדינה אחרת ולא בארצות הברית, היה מצב שפה לא היה.

<ערן ברקת: בואו נניח מצב מחר, שבארצות הברית במקום 14 שנים, ייתנו 14.5.

<נעמה מנחמי: כלומר ישנו את החקיקה בארצות הברית, וייתנו צווי הארכה ארוכים יותר.

<ערן ברקת: משרד המשפטים אומר – ואנחנו מבינים את העמדה הזאת – אנחנו לא רוצים שהחוק הישראלי יתוקן באופן אוטומטי, כי מישהו בארצות הברית תיקן את החוק.

<ערן ברקת: נכון.

<ערן ברקת: הדרך לפתור את זה היא לא בסעיף ההגדרה, אלא בסעיף 64י3, שאומר: בכל מקרה בישראל לא יהיה יותר מאשר 14 שנה.

<ערן ברקת: זה כבר קיים שם.

<ערן ברקת: מה עושה ההגדרה בכל זאת – זה אומר שאם ישנו את החוק, עד שלא יעברו שלוש שנים וישנו את החוק כאן, מראש לא עומדים בתנאי שתי המדינות, כי שם יש 15 שנה, ובאירופה יש 15 שנה.

<ערן ברקת: בישראל לא נכנסים בכלל לתנאי, כי ההגדרה לא מתקיימת - זה מוחלט.

<ערן ברקת: לא תהיה הגנה בכלל.

<ערן ברקת: כלומר ההגדרה הזאת בנוסח המסורבל שלה, ואני בטוח שאני לא יכול לחשוב היום על הצרות שיהיו לנו בעתיד עם הנוסח הזה.

<ערן ברקת: הנוסח הזה יביא למצב שלמרות שיש PTE בארצות הברית, כפי שהוסכם בהסכם, בישראל לא יהיה בכלל.

<טל בנד: ההסכמה שלנו, גם של הממשלה, אני חושב, בהסכם, היא להתייחס לצווי הארכה כפי שמוכרים לנו היום בחקיקה האמריקאית, בחקיקה האירופאית.

<טל בנד: אפשר היה לכתוב את מספר הסעיף או לא מספר הסעיף - זה בכל מקרה כנוסחו היום.

<טל בנד: אם יהיה שינוי בחקיקה האירופאית או בחקיקה האמריקאית, הרי פארמה לא מעלה על דעתה שכנסת ישראל תעביר את הסמכות עכשיו לקבוע, אם יהיו צווי הארכה או לא, למחוקקים באירופה ובארצות הברית.

<טל בנד: יצטרכו לחזור לכנסת, השינוי הזה יהיה בתהליך.

<טל בנד: יגידו לנו: הולכים לעשות שינוי כזה או אחר, נתקן או לא נתקן את החוק הישראלי.

<נעמה מנחמי: אומרים לנו פארמה: אם ישנו את החוק האמריקאי, זה ממילא לא ישנה את הזמן שבו ניתנים צווים הארכה בישראל, כי את זה אפשר לקבוע, וקבוע כבר המקסימום האפשרי.

<נעמה מנחמי: החשש היחיד הוא שאם ישנו, פתאום הסעיף הזה יהיה ריק, כי ההפניה היא לכל הנוסח.

<נעמה מנחמי: אני העליתי כבר את השאלה הזאת, את הקושי הזה בפני משרד המשפטים.

<נעמה מנחמי: הם אכן החזירו לי תשובה דומה לזו של טל בנד.

<נעמה מנחמי: אני רוצה להעלות אפשרות בפני הוועדה, לעשות משהו ביניים – כן להשאיר את הסעיף הראשון, 1א, שהוא ההגדרה המהותית יותר, אבל לא להפנות דווקא לסעיף 1ב ו-2ב באופן שבו הם כן ישנו את אורך צווי הארכה בחו"ל.

<נעמה מנחמי: זה לא יפגום בצו הארכה בארץ.

<נעמה מנחמי: זו אפשרות.

<נעמה מנחמי: אני לא אומרת שאני תומכת בה, אבל כדאי שהוועדה תהיה מודעת לאפשרות הזאת.

<הווארד פולינר: הסעיפים פה הם כדי לתאר את המצב בחו"ל.

<הווארד פולינר: לשם כך נדרשים הסעיפים של אינו עולה על 5 שנים, ומסתיים לא יאוחר מ-14 שנים ממועד קבלת היתר שיווק בארצות הברית.

<הווארד פולינר: כך זה מתואר בחוק האמריקאי, ולכן כל עוד לא רצינו להפנות לסעיפים ספציפיים בחוק אמריקאי, רצינו לתאר את המצב בארצות הברית כך שנוכל לדעת שמדובר בסוג מסוים של הארכה שניתנת בארצות הברית, וכנ"ל לגבי אירופה.

<הווארד פולינר: יחד עם זאת, נדמה לי, ואולי כפוף לבדיקה נוספת, שסעיף 64י3, אולי חופף את הנושא הזה.

<הווארד פולינר: אני לא בטוח שזה חופף באופן שלם, אבל שם, ב-64י3, מדובר על דבר מהותי לגבי החוק הישראלי.

<הווארד פולינר: כאן אנחנו רק רוצים לתאר מצב בחו"ל כדי לתאר מהו הצו הייחוס, כי אנו רוצים שרשם שפטנטים יקבל את המידע – יש צו ייחוס, הוא לא צריך להתייחס, מה התרחש בחו"ל.

<הווארד פולינר: הוא מקבל מספר, ומיישם אותו.

<נעמה מנחמי: השאלה, האם התיאור לא בסופו של דבר יפגע במהות?

<נעמה מנחמי: אם מחר מחליטים להעלות את זה ל-15 שנה בארצות הברית, אולי הליך החקיקה שם יסתיים מהר, ואולי השנתיים שייקח לתקן את החוק בישראל, נמצא את עצמנו- - -

<הווארד פולינר: הסיכון קיים.

<הווארד פולינר: יש האיזונים, עד כמה רוצים לאפשר שהדין הזר ישפיע על הדין המקומי באופן אוטומטי.

<נעמה מנחמי: הוא לא ישפיע.

אברהם מיכאלי: השופט יפסוק לפי התיאור או לפי החוק?

אברהם מיכאלי: את רומזת שנתיים – מישהו אחר אשם בזה ולא הוועדה.

<נעמה מנחמי: אני לא רומזת שזו הוועדה.

<נעמה מנחמי: אני אומרת שעובדתית הליכי חקיקה לוקחים זמן.

<נעמה מנחמי: מה שחוששת ממנו פארמה זה לא משהו מופרך.

דוד רותם: אם יתוקן החוק בארצות הברית, יהיה צריך לתקן את החוק בישראל.

<ערן ברקת: אם יקרה המצב הזה, זה בניגוד מוחלט להסכם.

<ערן ברקת: ההסכם לא קבע שתיכתב הגדרה כזאת, שהתוצאה שלה היא שאם בארצות הברית ישנו את החוק, לא יהיה - - - בכלל בישראל.

<ערן ברקת: שנית, ההסבר שנותנים לכם התאחדות התעשיינים וגם משרד המשפטים, שאומרים שזה נדרש כדי שלא ישנו את החוק הישראלי על-ידי חקיקה זרה, הוא לא הסבר נכון, כי ישנו את מה שישנו.

דוד רותם: הוא נכון.

<ערן ברקת: אסביר.

<ערן ברקת: גם בישראל וגם בארצות הברית אומרים: אנחנו לא רוצים שיהיה יותר מחמש שנים PTE.

<ערן ברקת: נניח שבארצות הברית יהיו מוכנים לתת שש שנים.

<ערן ברקת: אומרים לנו: אנחנו לא רוצים שבישראל יהיה שש שנים.

<ערן ברקת: ואני אומר: ממילא בישראל בסעיף 64י כתוב: בישראל לא יהיה יותר מחמש שנים, לכן גם אם יעשו מאה שנה בארצות הברית, הסעיף שחוקקה הכנסת הריבונית שלנו קובע שבישראל זה לא יהיה יותר מחמש שנים, לכן הסעיף התיאורי של ההגדרה לא חשוב לנו במובן הזה שהם אומרים שהוא חשוב, כי גם אם יכתבו שם מאה שנה, עדיין נחסם בחמש שנים בישראל.

אברהם מיכאלי: ברגע שקבעו בחוק: חמש שנים, זה יישאר חמש שנים.

<ערן ברקת: נכון.

<ערן ברקת: אני רק מסביר, שאם ההגדרה התיאורית תשתנה, היא לא תיאורית; היא אומרת שברגע שזה יהיה חמש שנים ויום בארצות הברית, למרות שבישראל זה צריך להיות חמש שנים, בישראל זה יהיה אפס, כי זה לא עומד בהגדרה, וזה תנאי בסיסי למתן PTE בישראל.

<ערן ברקת: לכן ההגדרה הזאת היא עוד חור בשמיכת הטלאים.

אברהם מיכאלי: איך אנחנו כמחוקקים יכולים לכתוב משהו שיפרש את החוק בצורה הנכונה?

אברהם מיכאלי: כי השופט קורא את החוק ולא מבין את כל הדברים מסביב.

<ערן ברקת: מה שאמרתי הוא יבין.

אברהם מיכאלי: איך הוא יבין?

<ערן ברקת: אסביר לו.

<טל בנד: אם אתה רוצה פתח לחקיקה עתידית, אני מציע שנפתח את הפתח, לקלוט את החקיקה העתדיית בקנדה.

<טל בנד: אולי נבנה את התשתית כבר לקנדה, ואז אין שום בעיה לחקיקה עתידית.

<טל בנד: ההסכם מתייחס למה שיש היום.

<טל בנד: למשהו אחר לא הסכימו, ולא לא הסכימו.

<ערן ברקת: אומרים לכם שוב ושוב, שהדבר הזה נחוץ כדי למנוע השפעה של חקיקה עתידית עלינו, ואני אומר לך שזה לא נכון.

<ערן ברקת: התנאים המהותיים קבועים בחוק בסעיף 64י.

<ערן ברקת: זה לא נכון שההגדרה הזאת נדרשת כדי למנוע השפעה של החקיקה הזרה.

<ערן ברקת: זה פשוט לא נכון.

<טל בנד: ההגדרה הזאת מזהה את הצווים הזרים כמו שהם קיימים היום.

<נעמה מנחמי: 1א מספיק כדי לזהות מהו צו הארכה, ואין צורך להבהיר- - -

<טל בנד: לא, כי אם מחר בארצות הברית יורידו את המגבלה הזאת, אנחנו לא הסכמנו לצו הארכה שאין בו המגבלה הזאת, אבל את הוצאת אותו מההגדרה, ועכשיו הוא בתוך החבילה.

<נעמה מנחמי: זה לא נכון.

<נעמה מנחמי: המגבלה קבועה ב-64י.

<נעמה מנחמי: זה שישנו את מספר השנים בארצות הברית לעניין צווי הארכה, לא ישנה את מספר השנים שנותנים צווי הארכה בארץ.

<נעמה מנחמי: זה לא יכול לקרות.

<טל בנד: אתם מציעים לפתוח פתח למקרה שבו ישנו את החקיקה בחו"ל.

<טל בנד: ההסכמות בין הממשלות ובין התעשיות נגעו למצב הקיים.

<טל בנד: אין הסכמה מראש, להכיר בצווים שלא נמצאים היום על השולחן ולא קיימים.

<טל בנד: אין card blanche לחקיקה עתידית.

<טל בנד: יש כנסת, יש ממשלה, והיועצים המשפטיים לא מכינים את הקרקע לקליטה אוטומטית.

<ערן ברקת: אין פה קליטה אוטומטית.

<טל בנד: אתה רוצה שנכיר בצווים האלה.

<טל בנד: התשובה היא לא.

<ערן ברקת: המטרה של ההסכם הזה היא להביא למצב שאם יש הגנה בארצות הברית, תהיה גם הגנה כאן, ואם אין בארצות הברית, גם לא תהיה הגנה כאן.

<ערן ברקת: הנוסח הזה יביא למצב שיש הגנה בכל העולם, ובישראל - אין.

דוד רותם: הם צודקים.

דוד רותם: צריך לתקן את הסעיף הזה.

<הווארד פולינר: אני לא מחליט אלא אתם.

דוד רותם: אני רוצה שתיתן לי נוסח.

<הווארד פולינר: נוכל לעבוד על נוסח.

אברהם מיכאלי: איך אנחנו ככנסת יכולים לאשר משהו שלא יודעים מה יהיה?

אברהם מיכאלי: אולי ההסכם הזה יבוטל, עם האמריקאים?

<נעמה מנחמי: אתה לא מאשר, ולא יודע מה יהיה; אתה מאשר קודם כל מגבלה של חמש שנים.

<נעמה מנחמי: זה לא משנה.

<נעמה מנחמי: זה גם מה שיהיה בעתיד.

<נעמה מנחמי: אנחנו לא אומרים שישנו בארצות הברית לשש שנים, אוטומטית זה ישתנה בישראל לשש.

<נעמה מנחמי: מה שחושש ממנו פארמה, זה שאם ישנו בארצות הברית לשש, המשמעות בישראל לא תהיה חמש אלא היא תהיה אפס, והם צודקים במובן הזה.

<טל בנד: גם אנחנו חוששים, כי מחר יכול להיות צו מסוג אחר.

<טל בנד: זה לא רק שש שנים לחמש.

אברהם מיכאלי: איך אני יכול לחוקק היום על משהו שעלול להיות בעתיד?

<נעמה מנחמי: את הדברים המהותיים שמנויים ב-א אפשר להשאיר, ואת מה שמנוי ב-ב, שזה נושא השנים, אפשר להוריד, או לנסח את זה כך שיתאים גם לשינוי עתידי, שלא יביא אותנו מחמש לאפס.

<רון תומר: אני חושב שהכנסת צריכה להיות גמישה, ולחוקק לפי מה שישתנה.

<רון תומר: פארמות הביאו את הדוגמה הקלה – אם יאריכו מחמש לשש, ימה יקרה?

<רון תומר: זה לכאורה המקרה הפשוט, אבל יכולים להיות דברים אחרים.

<רון תומר: הסעיף הזה הוא שומר הסף של מה בודקים בהמשך.

<רון תומר: אין מחלוקת על חמש השנים, אבל הבעיה – מחר יבוא בית משפט סוג צו אחר, ויגידו: גם זה נכלל, גם לזה התכוונו - עובדה ששינו.

<רון תומר: ההסכם עם האמריקאים היה על הצווים מהסוג הקיים, וזה לא רק אם יהיה חמש לשש שנים.

<רון תומר: יכול להיות שיהיו דברים שונים לגמרי, והכנסת פה מוותרת להיות שומרת הסף של החוק הישראלי, אלא תיתן פה card blanche, שכל מה שהאמריקאים יעשו מחר, ייכנס פנימה.

<רון תומר: קשה לי כאזרח להבין את זה.

<הווארד פולינר: אנחנו רצינו ליישם את סעיף 4ב, ו-4B ובהסכם מדובר על סוג של צווי הארכה מחו"ל, רק אלה שנובע מעיכובים במתן היתרי שיווק, ולא מסוגים אחרים, שאולי זה - - - או pediatric באירופה – לכן רצינו להצמיד את עצמנו רק לסוג מסוים של צווי הארכה, ייחוס.

<הווארד פולינר: לדעתנו, הסעיף, כפי שהוא כתוב, מתאר את המצב הזה, של סוג של צווי הארכה, ולא מעבר לסוג הזה.

<הווארד פולינר: אם רוצים נוסח או משהו שנתחשב במשהו אחר, אין לי משהו להציע לך כרגע, אבל נוכל אחרי התייעצות פנימית להציע משהו אחר, אם זה הכיוון של הוועדה.

<רון תומר: הפחד שלנו, שעל הוצאת- - - הזה מחר עורך דין - - -, שהיום גלגל עיניים על זה שעוד שנה יוסיפו לצו, יטען שדברים אחרים נכללים, שאף אחד לא התכוון לזה.

<ערן ברקת: אבל יש פה הפניה ברורה לצו הארכת תוקף בסעיף 1א של הצעת החוק, לאיזה סוג של צו אנחנו מדברים, ואת זה לא ביקשנו לשנות; אנחנו מדברים על צו שנגרם בגלל עיכובים רגולטוריים ברישום התכשיר.

<ערן ברקת: זה מה שההסכם מדבר עליו.

<ערן ברקת: אין התייחסות בהסכם לסעיף ב שהוסף בו, והסעיף ב שהוסף בו מביא לכך שלא יהיה PTE בסופו של דבר בישראל בכלל.

<ערן ברקת: זה לא כתוב בהסכם, זה בניגוד להסכם.

<ערן ברקת: אני חוזר על הבקשה.

<נעמה מנחמי: הווארד, אפשרות שאני זורקת עכשיו- צריך לחשוב איך מנסחים אותה, אבל אולי לצלם מצב להיום, כלומר שנכון ליום חקיקה החוק, אינה עולה על חמש שנים, ואז אם זה ישתנה- - -

<טל בנד: אז מה?

<טל בנד: מה יקרה אם זה ישתנה?

<נעמה מנחמי: אז זה לא ישפיע, כי זה תיאורי, ואתה אומר שנכון להיום זה היה צו מסוג כזה שנותנים לחמש שנים.

<נעמה מנחמי: אם ישנו את זה מחר לשש, אדע שהתכוונו עדיין- - -

<רון תומר: ואם ישנו את זה לסוג צו אחר?

<רון תומר: מחר מישהו יגיד: נכון להיום- - -

<נעמה מנחמי: אז זה לא רלוונטי.

<נעמה מנחמי: דווקא את זה פארמה לא מבקשת.

<רון תומר: אבל היא תטען את זה מחר בבית משפט.

דוד רותם: אז בית המשפט יחליט, אם הוא מקבל או לא.

<נעמה מנחמי: זו רק הצעה אחת.

<נעמה מנחמי: אפשר לחשוב עליה לקראת הדיון הבא - אני מניחה שלא נסיים היום.

<אילת פלדמן: נעשה התייעצות בין משרדי הממשלה לקראת הדיון הבא.

<אילת פלדמן: 64ב.

<אילת פלדמן: שוכנע הרשם, כי התקיימו התנאים המפורטים בסימן זה, יאריך בצו את תקופת תוקפו של פטנט בסיסי בהתאם להוראות סימן זה (להלן – צו הארכה); ובלבד – (1) שהבקשה לצו הארכה הוגשה בתום לב; (2) שהיקף ההגנה על פי צו ההארכה לא יחרוג מעבר להגנה שניתנה על ידי הפטנט הבסיסי.

דוד רותם: אמשיך לקרוא.

דוד רותם: 64ג.

דוד רותם: (א) מבקש פטנט בסיסי, בעל פטנט בסיסי ובעל רשיון ייחודי בפטנט בסיסי או בבקשת פטנט בסיסי רשאים לבקש צו הארכה.

דוד רותם: (ב) לענין פטנט בסיסי או בקשת פטנט בסיסי שבבעלות משותפת רשאי כל שותף לבקש צו הארכה.

דוד רותם: (ג) לא הצטרפו מבקש הפטנט הבסיסי, בעל הפטנט, חלק מן השותפים או בעל רשיון ייחודי, לבקשה למתן צו הארכה, יצורפו על ידי מבקש צו ההארכה כמשיבים.

דוד רותם: (ד) מי שצורף כמשיב לפי סעיף זה ולא נטל חלק בהליכים לא יהיה חייב בתשלום הוצאות.

דוד רותם: (ה) הרשם יפרסם באינטרנט, סמוך ככל האפשר לאחר הגשת בקשה למתן צו הארכה, הודעה על הגשת הבקשה; ההודעה תכלול את שם המבקש, תאריך הבקשה ומספר הפטנט הבסיסי שלגביו התבקש צו הארכה.

דוד רותם: 64ד.

דוד רותם: לא יתן הרשם צו הארכה אלא אם כן התקיימו כל אלה: (1) החומר, התהליך לייצורו או השימוש בו, התכשיר הרפואי המכיל את החומר או התהליך לייצורו או הציוד הרפואי, נתבע בפטנט הבסיסי והפטנט הבסיסי עומד בתוקפו; (2) לענין תכשיר רפואי – תכשיר רפואי המכיל את החומר רשום בפנקס התכשירים הרפואיים לפי סעיף 47א לפקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ"א-1981 (להלן – פקודת הרוקחים; (3) הרישום כאמור בפסקה (2) הוא הרישום הראשון המאפשר שימוש בחומר בישראל למטרות רפואיות; (4) לא ניתן צו הארכה קודם על הפטנט הבסיסי או לגבי החומר; (5) אם ניתן היתר שיווק בארצות הברית של אמריקה – ניתן גם צו להארכת פטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה, וטרם פקע; (6) אם ניתן היתר שיווק במדינה אירופית מוכרת – ניתן גם צו להארכת פטנט הייחוס באותה מדינה, וטרם פקע; (7) אם ניתנו היתרי שיווק בארצות הברית של אמריקה ובמדינה אירופית מוכרת אחת לפחות – ניתנו גם צווים להארכת פטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה ובאותה מדינה אירופית מוכרת, וטרם פקעו.

<ערן ברקת: אין לנו הערה על התיקונים, רק אני מסב את תשומת לבכם, ואני חושב שכדאי שמשרד המשפטים יבהיר, שבמשפט הראשון של 64ד מובהר צריך שכל התנאים מצטברים, כלומר כדי שיינתן צו צריך שכל התנאים יחולו.

<ערן ברקת: סעיף 5 אומר שאם יש היתר שיווק בארצות הברית, צריך שיהיה גם PTE בארצות הברית.

<ערן ברקת: סעיף 6 אומר שאם יש היעדר שיווק באירופה, צריך שיהיה גם PTE באירופה.

<ערן ברקת: 7 מדבר על המצב שיש גם וגם.

<ערן ברקת: אני לא עד הסוף מבין, למה צריך גם וגם, אם זה ממילא תנאים מצטברים?

<ערן ברקת: מה זה נועד לכסות?

<נעמה מנחמי: יש צדק בדבריו.

<נעמה מנחמי: כל אלה, זה אומר שצריכים להתקיים גם 5, גם 6 וגם 7 ביחד.

<נעמה מנחמי: זו לא היתה הכוונה.

דוד רותם: מי אומר שזו לא היתה הכוונה?

<נעמה מנחמי: כי 5, 6 ו-7 הם חלופיים אחד לשני.

<נעמה מנחמי: נבהיר את זה בנוסח.

<ערן ברקת: 5 ו-6 הם מצטברים, אבל הסיטואציה שבה הם הצטברו כבר מכוסה מזה שאנחנו מבקשים שכל התנאים יתקיימו, ו-7 לא מוסיף לא כלום, כי הוא מדבר על מצב שגם 5 וגם 6 מתקיימים, אבל זה ממילא התנאי.

<ערן ברקת: 7 לא עושה דבר חוץ מליצור בעיה שאני לא יכול לחשוב עליה, ומכיוון שהוא לא מוסיף דבר, אפשר להוריד אותו.

אברהם מיכאלי: באילו סיטואציות 7 יכול לקרות?

<אילת פלדמן: נכון ש-7 כולל את 5 ואת 6.

<אילת פלדמן: חשבנו שיהיה ברור יותר, אם זה יהיה כתוב במפורש.

<טל בנד: אדוני, אני מבקש להזכיר, שביקשנו להוסיף פה סעיף 8 - אם מורידים את 7, שיהיה 7 - שבו ביקשנו לחוקק את ההבהרה, לשון הסעיף, שאומר שאם על אף האמור בסעיפים האלה לא יינתן צו ההארכה, אזי לא יינתן צו הארכה זמני או קבוע בישראל.

<נעמה מנחמי: פארמה, אתם עומדים על ההערה שלכם?

<ערן ברקת: אנו מבקשים להמשיך ברוח ההצעה שהיתה קודם, ולהשאיר את זה לסוף.

דוד רותם: אני כבר בסוף.

<נעמה מנחמי: כרגע 64ד נשאר אותו דבר.

דוד רותם: 64ה.

דוד רותם: (א) הוגשה בקשה למתן צו הארכה בדרך שנקבעה בתקנות בידי מי שזכאי להגישה, יחל הרשם בבחינתה בתוך 60 ימים ממועד הגשתה.

דוד רותם: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), הוגשה בקשה למתן צו הארכה כאמור באותו סעיף קטן בטרם ניתן הפטנט הבסיסי, לא תיבחן הבקשה למתן צו הארכה לפני שניתן הפטנט הבסיסי, ויחולו הוראות אלה: (1) בחינת בקשת הפטנט הבסיסי תחל בתוך 30 ימים ממועד הגשת הבקשה למתן צו הארכה, ותושלם מוקדם ככל האפשר, והרשם רשאי לשם כך לקצר כל מועד הקבוע בחוק זה או לפיו; (2) לא הוגשו רשימת אסמכתאות או רשימת פרסומים כאמור בסעיף 18 עד למועד הגשת הבקשה למתן צו הארכה, יגיש אותן המבקש יחד עם בקשתו לצו הארכה.

דוד רותם: ג.

דוד רותם: ראה הרשם או הובא לידיעתו כי התקיימו לכאורה התנאים הקבועים בסימן זה, יפרסם הודעה באינטרנט, בתוך 60 ימים מיום השלמת בחינת הבקשה למתן צו הארכה, על כוונתו לתת צו הארכה ועל התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו.

דוד רותם: ד.

דוד רותם: ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא התקיימו התנאים הקבועים בסימן זה, יפרסם הודעה באינטרנט, בתוך 60 ימים מיום השלמת בחינת הבקשה למתן צו הארכה, על דחיית הבקשה למתן צו הארכה.

דוד רותם: ה.

דוד רותם: על אף האמור בסעיף קטן (ד), ראה הרשם או הובא לידיעתו כי התקיימו התנאים הקבועים בפסקאות (1) עד (4) שבסעיף 64ד, כי ניתן היתר שיווק בארצות הברית של אמריקה או במדינה אירופית מוכרת אחת לפחות, או בשתיהן, וכי טרם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור בפסקאות (5), (6) או (7) שבסעיף 64ד, לפי העניין, יחולו הוראות אלה: (1) בתוך 60 ימים מיום שראה הרשם כי התקיימו התנאים כאמור וכי טרם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, יפרסם הרשם באינטרנט הודעה על כוונתו לתת צו הארכה ועל התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו, בכפוף לכך שיינתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור במהלך תקופת תוקף הפטנט הבסיסי; (2) ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור או שנדחתה באופן סופי בקשה לתתם, יודיע על כך המבקש לרשם בתוך 90 ימים מיום שניתנו הצווים או מיום שנדחתה באופן סופי הבקשה לתתם, לפי העניין; (3) נוכח הרשם כי ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, יפרסם באינטרנט, בתוך 60 ימים, הודעה לפי סעיף קטן (ג) (בסימן זה – הודעה משלימה), וזאת אף אם הודעת המבקש בדבר נתינת הצווים כאמור בפסקה (2) נמסרה לרשם לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי ובלבד שנמסרה בתוך 90 הימים הקצובים למסירתה כאמור באותה פסקה; הוראות פסקה זו לא יחולו אם כבר פורסמה לגבי הפטנט הבסיסי הודעה משלימה, והיא טרם פקעה לפי סעיף 64י(3); (4) ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, או שהמבקש לא הודיע לו שניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור בפסקה (2), לא יינתן צו הארכה והרשם יפרסם באינטרנט הודעה, בתוך 60 ימים מתום תקופת הפטנט הבסיסי או מתום התקופה שנקצבה למבקש לפי פסקה (2), לפי המאוחר, על ביטול הכוונה לתת צו הארכה לפי פסקה (1).

דוד רותם: (ו) בהודעה של הרשם על כוונתו לתת צו הארכה לפי סעיפים קטנים (ג) או (ה)(1) או (3), יציין הרשם את התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו לפי הוראות סעיף 64ט(א), על בסיס המידע שהיה מצוי לפניו במועד השלמת הבחינה של הבקשה למתן צו ההארכה לפי סעיפים קטנים (ג) או (ה)(1) או (3), אם היה, לפי העניין; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהוראות סעיפים 64ט ו-64י.

<טל בנד: אנחנו מבקשים, לעניין ההוראה החסרה – שמענו שמשרד המשפטים והכלכלה בעד זמני או קבוע.

<טל בנד: אם אומרים לנו שצריך זמני או קבוע במקום הנוסח המפורש שאנחנו ביקשנו, ואומרים לנו שזה אותו דבר, אני לא מבין למה לא את המפורש?

<נעמה מנחמי: 64ה(ה4) נוסיף, אחרי: לא יינתן צו הארכה - זמני או קבוע – זו ההצעה.

דוד רותם: מכאן ואילך אקרא רק את הסעיפים שיש בהם תיקונים.

דוד רותם: 64ו.

דוד רותם: כל אדם רשאי להתנגד בפני הרשם למתן צו הארכה או לענין תקופת תוקפו של צו הארכה; ההתנגדות תהא במסירת הודעה לרשם, תוך שלושה חודשים מיום פרסום ההודעה לפי הוראות סעיף 64ה(ג) או (ה)(1) או (3), לפי העניין.

דוד רותם: 64ז(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), עילת ההתנגדות למתן הצו או לתקופת תוקפו שפורסמו בהודעה משלימה של הרשם כאמור בסעיף 64ה(ה)(3) תהיה רק ביחס לקיומם של צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור בסעיף 64ה(ה), ולא עילה שהיה ניתן להעלותה במסגרת התנגדות להודעה על כוונה לתת צו הארכה לפי סעיף 64ה(ה)(1).

דוד רותם: 64ח (ב) צו ההארכה ייכנס לתוקפו בתום תקופת הפטנט הבסיסי לפי סעיף 52.

דוד רותם: 64ט.

דוד רותם: (א) צו הארכה יעמוד בתוקפו, בכפוף להוראות סעיף 64י, למשך תקופה השווה לתקופת ההארכה הקצרה מבין תקופות ההארכה שניתנו לפטנט ייחוס מכוח צו להארכת פטנט ייחוס, למעט צו זמני במדינות המוכרות.

דוד רותם: ואולם בתקופות ההארכה האמורות לא ייכללו תקופות שאינן מנויות בפסקאות (1)(א) ו–(2)(א) להגדרה "צו להארכת פטנט ייחוס".

<טל בנד: אדוני, יש לנו כאן בקשה - במקום נוסח השלילה הכפולה: ואולם בתקופות ההארכה האמורות לא ייכללו תקופות שאינן מנויות בפסקאות - לומר שמה שייכלל בו זה רק התקופות שמנויות בפסקאות האלה והאלה, משום שאנו רוצים לזהות מה אנו קולטים ולא מה ממציאים לנו אחר כך.

דוד רותם: הניסוח הזה מסביר את מה שאתה רוצה.

דוד רותם: זה מה שאנחנו קולטים.

דוד רותם: 64י. (1) תקופת תוקפו של צו הארכה לא תעלה על 5 שנים מעבר לתקופה הנקובה בסעיף 52.

דוד רותם: (2) התקופה הכוללת של תקופת הפטנט ותקופת ההארכה במצורף, על החומר, על התהליך לייצורו, על השימוש בו או על תכשיר רפואי המכיל אותו, על התהליך לייצורו או על הציוד הרפואי, על פי הפטנט הבסיסי ועל פי צו ההארכה ביחד תסתיים לא יאוחר מ-14 שנים ממועד מתן היתר השיווק הראשון באחת מהמדינות המוכרות.

דוד רותם: (3) תוקפם של צו הארכה, או הודעה על כוונה לתת צו הארכה לפי סעיף 64ה(ג) או (ה)(3), יפוג לא יאוחר מן המועד הראשון שבו, באחת מהמדינות המוכרות שניתן בה היתר שיווק, פקע תוקפו של צו להארכת פטנט ייחוס או בוטל פטנט ייחוס כלשהו; לעניין זה, "פקיעה" – לרבות בעקבות קיצור, ביטול או מחיקת צו להארכת פטנט ייחוס או ביטול פטנט ייחוס, ולמעט החלפה של צו זמני בצו שאינו צו זמני.

<ערן ברקת: לגבי 64י(3), גם זה דוגמה לתיקון שלא מופיע בהסכם, אינו נדרש לפי ההסכם, ולכן הוא עומד בסתירה להסכם, שקובע שלא יבוצעו תיקונים נוספים.

<ערן ברקת: הסעיף הזה, בעוד שלפי 64י(3) קודם דובר על פקיעה של צו הארכה של פטנט ייחוס – כאן מדברים גם על ביטול של פטנט ייחוס אחר.

<ערן ברקת: זו הערה ראשונה.

<ערן ברקת: הערה שנייה, גם אם עמדתנו לא תתקבל בנקודה הזאת, לכל פחות צריך לכתוב: בוטל סופית.

<ערן ברקת: הכול דברים מניסיון – נניח שיש בקשת PTE תלויה ועומדת בישראל לאורך מספר שנים, ותוך כדי התהליך מישהו מגיש בקשה לביטול הפטנט הגרמני, והפטנט מבוטל בערכאה הראשונה, אבל בערכאת הערעור, ועוד לפני שפקע הפטנט הישראלי, מבטלים את הביטול, והפטנט בתוקף.

<ערן ברקת: כמו שהסעיף כתוב עכשיו – פעם אחת ביטלו בערכאה ראשונה בחו"ל – הלכה לאיבוד האפשרות לקבל PTE בישראל.

<ערן ברקת: ההרחבות פה הן בניגוד להסכם, וגם אם מחליטים להרחיב בניגוד להסכם, צריך להיות כתוב ביטול סופית.

דוד רותם: נכון, צריך להיות כתוב ביטול סופית, כי כל זמן שיש ערעור, זה לא ביטול.

<טל בנד: זה יהיה בניגוד להסכם, כי המשמעות אז, שהשוק הגרמני ייפתח לתחרות גנרית, והשוק הישראלי - לא.

דוד רותם: התחרות הגנרית לא כל כך חשובה לי עכשיו.

דוד רותם: אני רוצה להגן על הפטנט.

דוד רותם: אני נתתי את הצווים על-פי זה שיש פטנט במדינה מסוימת, ואחר כך זה בוטל שם, ואחר כך הוגש על זה ערעור, אז כל זמן שהערעור לא החליט - אני צריך לחכות.

<טל בנד: אדוני משנה מההסכם בעצם לרעת הציבור בישראל, כי בינתיים הציבור בישראל לא יוכל לקבל את הגנריקה, ובגרמניה – כן.

<טל בנד: זו נקודה אחת.

<טל בנד: נקודה שנייה שעו"ד ברקת אמר, שזה בניגוד להסכם.

<טל בנד: ממש לא נכון.

<טל בנד: כתוב במפורש בהסכם, בסעיף 4C: The PTE in Israel shall expire no later than the expiration date of any U.S.

<טל בנד: reference patent, including any PTE granted in the US.

<טל בנד: – אין שום סטייה מההסכם.

<הווארד פולינר: לדעתנו, זה פרשנות סבירה, מה שהוועדה מציעה, שזה בוטל או פקיעה.

דוד רותם: גם חוק צריך להיות עם שכל.

<ערן ברקת: אז הוסף סופית?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: צריך גם שכל.

דוד רותם: זה לא מספיק שיש טענות משפטיות.

דוד רותם: זה היגיון של כל משפטן - מבין שאם יש ערעור, אין עוד החלטה.

<נעמה מנחמי: נראה לי שהיושבים פה בחדר ידועי מחלוקות ארוכות על כל פסיק.

<נעמה מנחמי: אולי אפשר לחסוך להם.

<טל בנד: זה מה שהצעתי בסעיף הקודם, אבל היושב-ראש אמר שזאת הפרשנות שלו.

<ערן ברקת: אני רוצה לוודא שהסיטואציה מובנת.

<ערן ברקת: חברי אמר, שאם תתקבל ההצעה שלנו, היא תמנע גישה לתרופות מהציבור הישראלי.

<ערן ברקת: זה לא נכון.

<ערן ברקת: אנחנו מדברים על מצב שנניח, התכשיר נרשם אחרי עשר שנים.

<ערן ברקת: יש עוד עשר שנים לפטנט הישראלי, בדין יש עשר שנים, כי מגיע פטנט, ויש גם בקשה תלויה ועומדת בישראל של PTE.

<ערן ברקת: אנחנו עשר שנים לפני הפקיעה של הפטנט הישראלי.

<ערן ברקת: בוטל זמנית הפטנט הגרמני.

<ערן ברקת: עכשיו, כפי שזה כתוב, יבוא חברי בנד, ויאמר: מספיק שזה בוטל פעם אחת - כי כך זה כתוב – הבקשה הישראלית פוקעת.

דוד רותם: אתה חושב שמי ששומע את הטענה הזאת, הוא אידיוט?

דוד רותם: הוא לא יגיד: אם יש ערעור, אין שום דבר?

<טל בנד: אם הבקשה של עו"ד ברקת מתייחסת רק למצב הזה, כלומר עוד לא פקע הפטנט הבסיסי, אין לנו בעיה.

<טל בנד: אם אתה מתכוון לאחרי שהוא פקע, והציבור בארץ יכול לקבל את התרופות, יש לנו בעיה עם זה.

דוד רותם: אתה בעד להוסיף: סופי?

<הווארד פולינר: כן.

<נעמה מנחמי: אז לרבות בעקבות קיצור, ביטול סופי או מחיקת צו.

דוד רותם: 64יב.

דוד רותם: צו הארכה או הודעה על כוונה לתת צו הארכה, יפקעו בכל אחד מאלה: (1) ביום סיום התקופה כאמור בסעיף 64ט, בכפוף להוראות סעיף 64י; (2) אם בעל הפטנט הבסיסי לא שילם אגרה לפי סעיף 64יג – ביום תום המועד לתשלום האגרה כאמור; (3) אם בוטל רישומו של התכשיר הרפואי הכולל את החומר – ביום ביטול הרישום; (4) אם בוטל הפטנט הבסיסי, או תוקן כך שהחומר, תהליך הייצור, השימוש בחומר, התכשיר הרפואי המכיל את החומר או התהליך לייצורו, כולם ביחד, או שהציוד הרפואי, אינם מוגנים עוד על פי הפטנט – מיום שנכנס לתוקף הביטול או התיקון.

<נעמה מנחמי: אני הבנתי שזה על 64י3.

<נעמה מנחמי: אילת, איפה מוסיפים את "סופי"?

<אילת פלדמן: ב-י3.

דוד רותם: 64טו.

דוד רותם: (א1) נמצא חסר או פגם בבקשה למתן צו הארכה, יודיע על כך הרשם למבקש, והמבקש ישלים את החסר או יתקן את הפגם בתוך חודשיים מיום ההודעה; לא השלים המבקש את החסר או לא תיקן את הפגם, בתוך התקופה האמורה, ידחה הרשם את הבקשה למתן צו הארכה.

דוד רותם: (ב) הרשם ישלים את בחינת הבקשה למתן צו הארכה, בתוך 60 ימים מהמועד לתחילת הבחינה כאמור בסעיף 64ה(א) או מהמועד שבו השלים המבקש את החסר או תיקן את הפגם כאמור בסעיף קטן (א1), לפי המאוחר.

דוד רותם: (ג) הרשם ייתן את החלטתו בהתנגדות לעניין מתן צו הארכה או לעניין תקופת תוקפו – בתוך שנה מיום הגשת ההתנגדות.

דוד רותם: (ד) בלי לגרוע מהוראות סעיף 64ה(ה), ועל אף האמור בסעיף 64ד(1), הרשם ישלים את בחינת הבקשה כאמור בסעיף קטן (ב), ואם הוגשה התנגדות – ייתן את החלטתו לפי סעיף קטן (ג), ככל הניתן, לא יאוחר מתום תקופת הפטנט הבסיסי, והוא רשאי לשם כך לקצר כל מועד הקבוע בסימן זה או לפיו.

דוד רותם: 64טז.

דוד רותם: הרשם יפרסם באינטרנט הודעה בדבר – (1) הגשת בקשה למתן צו הארכה, כאמור בסעיף 64ג(ה); (1א) כוונה ליתן צו הארכה והתקופה שבה יעמוד הצו בתוקף, כאמור בסעיף 64ה; (2) מתן צו הארכה ותקופת תוקפו; (2א) ביטול צו הארכה או שינוי תקופת תוקפו; (3) פקיעת צו הארכה או הודעה על כוונה ליתן צו הארכה; (4) הארכת מועד להגשת בקשה למתן צו הארכה.

<נעמה מנחמי: כלומר סעיף (4) יבוטל, אם נקבל את תיקון סעיף 164, שעדיין לא הגענו אליו.

דוד רותם: (5) הודעה על דחיית בקשה לצו הארכה או על ביטול ההודעה על כוונה ליתן צו הארכה.

דוד רותם: סעיף 64יז - יימחק.

<נעמה מנחמי: אנחנו עכשיו בפרק י', הרשות והרשם.

דוד רותם: 164(א).

דוד רותם: הרשם רשאי, אם ראה טעם סביר לכך, להאריך כל מועד הקבוע לפי חוק זה לעשייתו של דבר ברשות או לפני הרשם, חוץ מהמועדים הקבועים בסעיפים 18(ב)(3) לעניין הגשת מסמכים על ידי אדם שאינו המבקש, 30, 56, 57, 61, 64ה(ה)(2), 64ו, 64יג, 64טו(א).

<נעמה מנחמי: כלומר אנחנו מוסיפים פה את 64ה(ה2) ו-64טו(א).

דוד רותם: 73(ג) ו-170(ג), אולם לענין סעיף 10.

דוד רותם: <נעמה מנחמי:> מוחקים את א1 ב-164.

דוד רותם: (1) לא יאריך הרשם את המועד הקבוע בו בסעיף קטן (א)(1) אלא אם כן שוכנע שהבקשה בישראל לא הוגשה במועד בשל סיבות שלמבקש ולבא כוחו לא היתה שליטה עליהן ושלא ניתן היה למנען; (2) לא יאריך הרשם את המועד הקבוע בו בסעיף קטן (א)(2) אלא כל עוד לא קובלה הבקשה ואם שוכנע שנעשתה טעות בתום לב.

דוד רותם: (א1) יימחק.

דוד רותם: (א2) הרשם רשאי להאריך את המועד הקבוע בסעיף 64טו(א1), פעם אחת בלבד.

<טל בנד: ברשות אדוני, הערה לסעיף הזה.

<טל בנד: משרד המשפטים הכניס את הסעיפים האלה כדי לקבוע לוחות זמנים וכדי לאזן גם את הנזק שנגרם לנו מהגלישה, אבל האמירה שאפשר להאריך את זה פעם בלבד אינה מספיקה, כי לא כתוב: אפשר להאריך פעם אחת בלבד, בכמה?

<טל בנד: בדרך כלל ההארכה המקסימלית שהרשם נותן היא בגובה התקופה שהיתה קודם.

<טל בנד: אז אם היה כתוב: חודשיים, זה חודשיים.

<טל בנד: פה אפשר להאריך פעם אחת, אבל בשלוש שנים.

דוד רותם: אם הרשם יחליט, תגישו עליו ערעור.

<טל בנד: בשביל מה אמרו פעם אחת, בשביל לקבוע- - -

דוד רותם: תטענו שזה לא סביר.

<טל בנד: זה במעמד צד אחד.

<טל בנד: אנחנו לא יכולים לערער על זה, ואם משרד המשפטים קובע מסגרת זמנים, למה אין לה תוכן?

דוד רותם: טוב.

<אילת פלדמן: צריך להבחין בין מספר התכתבויות במהלך הליך הבחינה לבין מספר הארכות המועד.

<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שהסעיף המוצע עונה על זה, כך שניתן יהיה להאריך את התקופה.

<אילת פלדמן: יש שיקול דעת של הרשם, שרואה גם מתי פוקע הפטנט הבסיסי, ובמסגרת הארכת המועד הזו ניתן יהיה להשלים את החוסר או את הפגם.

<אילת פלדמן: כמובן, ההנחה והדרישה ממבקש צו ההארכה היא שהבקשה תוגש במלואה.

דוד רותם: לא מתערבים בשיקול הדעת של הרשם, כן להאריך או לא?

<אילת פלדמן: יש לרשם שיקול דעת להאריך פעם אחת.

<נעמה מנחמי: בעצם גם בסעיף שהקראנו, לא רק בנושא הזה, היו עוד מועדים שאותם קצבנו, שהרשם לא יוכל להאריך אותם.

<נעמה מנחמי: אחד מהם זה הודעת מבקש מתן צווים להארכת פטנט ייחוס בתוך 90 ימים מיום שניתנו הצווים או מיום שנדחתה.

<נעמה מנחמי: הנושא השני הוא בקשת הבקשה הראשונה לצו הארכה.

אברהם מיכאלי: גם בזה אין היגיון.

<נעמה מנחמי: אפשר לדון גם על זה.

<נעמה מנחמי: יש כאן שלושה מקומות שבהם הרשם לא יוכל להאריך.

אברהם מיכאלי: מה יגיד - מצטער – המחוקק מנע ממני לתת לכם הארכה?

דוד רותם: כן.

אברהם מיכאלי: זה חדשות שהוועדה הזאת מציעה.

<נעמה מנחמי: משרד המשפטים מציע ולא הוועדה.

<נעמה מנחמי: אפשר לא לקבל את זה.

<טל בנד: זה קיים בחוק משנת 1967.

<נעמה מנחמי: כאן יש תוספת חדשה, גם לעניין הגשת הבקשה הראשונה של ה-90 יום וגם לעניין הודעה על מתן או סירוב של צווי הארכה במקומות אחרים, גם כן - תוך 90 יום.

<ערן ברקת: אני מבקש להעיר לשני הנושאים האלה.

<ערן ברקת: יש פה שתי הוראות ששוללות לחלוטין מהרשם שיקול דעת – אחת לגבי ההגשה הראשונית של עצם הבקשה, והשנייה, אם נתן פעם אחת, לא יוכל לתת פעם נוספת.

<ערן ברקת: לשני הדברים הללו בנפרד אנחנו מבקשים להתייחס.

<ערן ברקת: ראשית, לדבר הגדול יותר – ההגשה הראשונה.

<ערן ברקת: לפחות כרונולוגית הוא קורה קודם.

<ערן ברקת: זו הפרה בוטה של ההסכם.

<ערן ברקת: יגידו לי שאפשר להפר, אבל לפחות שנדע.

<ערן ברקת: זו הפרה בוטה של ההסכם.

<ערן ברקת: הרקע הוא שהנושא של PTE נכנס לחוק בשנת 98', ולא היתה מגבלה על הארכת מועד.

<ערן ברקת: בתיקון מס' 7 תיקנו את החוק, והוסיפו את סעיף א1, שעכשיו עומדים למחוק.

<ערן ברקת: כתבו: על אף האמור בסעיף קטן (א), לא יאריך הרשם את המועד הקבוע בסעיף 64טו אלא אם שוכנע כי במועד בו היה על מבקש צו ההארכה להגיש את הבקשה למתן צו ההארכה, לא ניתן לעשות כן בשל סיבות שלמבקש ולבא כוחו לא היתה שליטה עליהן, ושלא ניתן למונען.

<ערן ברקת: כלומר תיקון 7, שהיה בכללותו פרוגנרי, אמר:

<ערן ברקת: נשים לכם רף שרק במקרים חריגים תוכלו להצדיק איחור, אבל אם זה סיבות שאין לכם שליטה עליהן, לא נקפח לכם את הזכות המהותית.

<ערן ברקת: מה שמשרד המשפטים מציע היום זה גם במקרים האלה לשלול לחלוטין שיקול דעת מרשם הפטנטים.

<ערן ברקת: כאשר זה לא נכתב בהסכם, ונכתב בהסכם הפוך, אז נותנים מה שביד ימין, וביד שמאל, במקרים שבהם אין שום דרך למנוע את האיחור, בגלל שקרתה תקלה בלתי-נמנעת לחלוטין, ולא נגרם שום נזק, כי זה יכול להיות גם עשר שנים לפני פקיעת הפטנט – במצב כזה אי-אפשר לחלוטין לקבל PTE, למרות ש- - -

אברהם מיכאלי: בטיעון שלך יש היגיון כפול: אתה אומר: גם זה לא תואם, נגיד, בסדר דין אזרחי, שבא כוח עשה טעות משרדית, אז לא שוללים ממנו לגמרי, ואתה אומר גם: זה בניגוד להסכם.

<ערן ברקת: נכון.

<בתאור סיטון: זה אחד הסעיפים שמוסיף מגבלה על המבקש, למרות שההסכם קבע שצריך לשמור על סדרי הדין כפי שהם במה שלא שונה מכוח ההסכם עצמו.

<בתאור סיטון: עם זאת, ההסדר כולו אושר מול ארצות הברית, למרות שיש הסטיות הקטנות האלה.

אברהם מיכאלי: למה זה בניגוד להסכם?

<בתאור סיטון: כי ההסכם קבע שאסור לסטות מסעיפים מסוימים בחוק.

אברהם מיכאלי: האמריקאים אישרו את זה?

<בתאור סיטון: כן.

<טל בנד: כמו שאישרו את הסטייה נגדנו, הם אישרו גם את הסטייה הזאת.

אברהם מיכאלי: אז אישרו את זה.

אברהם מיכאלי: זה לא בניגוד להסכם.

אברהם מיכאלי: מה שאישרו בסטייה, זה עדיין הסכם.

<ערן ברקת: אני מבין את ההערה של כבוד חבר הכנסת; אני רק אומר, שאני לא יודע אם אישרו את זה כך בסטייה מההסכם או לא.

<ערן ברקת: אני מציע להסתכל בהסכם, ולראות שלא כתובה שם מילה בעניין הזה.

<הווארד פולינר: ההסכם מתייחס לעניין של ה-90 יום בסעיף 3.

<הווארד פולינר: העניין של ה-90 יום כתוב בהסכם.

<הווארד פולינר: כפי ששמענו ממשרד הכלכלה, הנוסח של הצעת החוק הועבר לאמריקאים לפני שנה כבר.

<הווארד פולינר: דיברנו אתם על הנוסח.

<הווארד פולינר: רצינו להיות שקופים לגבי יישום ההסכם הזה.

<הווארד פולינר: הם הסכימו לנוסח של הצעת החוק.

<הווארד פולינר: מעבר לזה, התקופה הזאת מאוד חשובה לכל הצדדים כדי לתת ודאות לכל אחד, האם מישהו יבקש את צו ההארכה או לא יבקש.

<הווארד פולינר: אם אנחנו יודעים את הנתון הזה מה שיותר מוקדם, כל אחד יכול לתכנן את המשך דרכו, אם זה משרד הבריאות, אם זה גנריקה, אם זה פארמה.

<הווארד פולינר: רק להשוואה, בארצות הברית, למשל, מי שלא מגיש את הבקשה שלו לצו הארכה תוך 60 יום ממתן היתר שיווק בארצות הברית, לא יכול לקבל את צו ההארכה, בלי הארכות.

<הווארד פולינר: אצלנו קבענו 90 יום, וגם בלי להאריך את זה.

<הווארד פולינר: זה כתוב בהצעת החוק.

<הווארד פולינר: אנחנו תומכים בזה.

<ערן ברקת: לגבי החוק האמריקאי, יש תהליכים לשינוי ההסדר הזה שם.

דוד רותם: כשיהיה שינוי שם, יבוא משרד המשפטים עם הצעת חוק אלינו.

אברהם מיכאלי: אומרים שפה האמריקאים הסכימו לשינוי הזה בטיוטת החוק שהעבירו, למרות שעו"ד ברקת טען שזה בניגוד להסכם.

אברהם מיכאלי: אמרו שההסכם שונה בעקבות זה ששלחו להם לנוסח- - -

<בתאור סיטון: ההסכם לא שונה, אבל אישרו את הנוסח.

<ערן ברקת: לו היו אומרים לנו: אנחנו רוצים ודאות, אז בשנה האחרונה לא תהיינה אורכות – הייתי מבין.

<ערן ברקת: אבל התוצאה של הנוסח הזה, מה שאומרים, שגם אם זה שש שנים, שבע שנים, לפני ה-20 שנה, ברגע שאיחרו ביום בנסיבות שבהן לא היה למבקש או לבא כוחו שליטה עליהן, אין שיקול דעת, ומתקפחת הזכות.

<ערן ברקת: אני לא יודע אם אמרו לאמריקאים: אנחנו מוסיפים את הדבר הזה - לא יודע מה האמריקאים בדקו או לא.

<ערן ברקת: אני יודע, שכשאני מסתכל בהסכם, שזה הדבר היחיד שנמצאת לפני הוועדה, זה לא כתוב שם.

<ערן ברקת: כשכתוב: יוגש בתוך 90 יום, זה ברור, אבל לא מדובר שם על שלילה של הזכות לבטל אורכות.

דוד רותם: מה אתם אומרים, הווארד?

<הווארד פולינר: ה-90 יום חשוב לוודאות, לכל אחד פה, וגם בארצות הברית הם לא נותנים אורכות מעבר ל-60 יום.

<הווארד פולינר: נוסח החוק שלנו, שהועבר לאמריקאים לפני שנה וחצי, דיברנו אתם על זה כדי להבהיר שנוסח החוק שלנו מתואם עם רוח ההסכם ולשונו, וכך פעלנו.

<ערן ברקת: ההערה השנייה, לגבי שלילת הסמכות להערכות תוך כדי התהליך.

<ערן ברקת: מה מהות התהליך הזה – מגישים בקשה בישראל.

<ערן ברקת: מכיוון שהשיטה המיוחדת בישראל נסמכת על מה שקורה בכל העולם, צריך להביא ולעדכן באופן שוטף לכל אורך הדרך מה קרה ביפן ובאוסטרליה ובאירופה וכן הלאה.

<ערן ברקת: בהצעת החוק כאן אומרים לנו שאי-אשפר להאריך מועדים, חוץ מאשר פעם אחת, לשום דבר שקורה בתהליך הבחינה, ללא קשר למועד פקיעת הפטנט, ללא קשר לוודאות וללא קשר לנזק.

<ערן ברקת: כל הדברים האלה מכוונים להשיג מצבים שבהם קרו תקלות שאי-אפשר להתגבר עליהן, ובכל זאת, למרות שהפטנט עומד לפקוע בעוד שבע שנים, אם איחרו בהעברת התרגום מיפן, אין PTE בישראל.

<ערן ברקת: זו לא רוח ההסכם.

<טל בנד: יש יפן או אין יפן?

<טל בנד: נשארנו עם ארצות הברית וחמש מדינות מערביות מרכזיות.

<טל בנד: הסחבת שהבקשות האלה סובלות ממנה, שעדיין תלויות ועומדות בקשות מ-2002, 4, 5, 6, 7, נובעת מזה שמבקשים עוד שלושה חודשים, עוד שלושה חודשים.

<ערן ברקת: העובדה שהבקשות תלויות ועומדות נובעת ממדיניות הבחינה של הרשם ולא מאורכות.

<ערן ברקת: האמת היא שמנסים להכניס פה פרצות כאלה ואחרות כדי שבסופו של דבר, למרות שאמרנו לאמריקאים שיהיה PTE, בסוף יהיו הרבה מקרים שאין PTE.

<ערן ברקת: זו המטרה שמאחורי התיקונים האלה.

דוד רותם: טוב.

דוד רותם: התוספת הראשונה.

דוד רותם: 64.

דוד רותם: הגדרות.

דוד רותם: ההגדרות "מדינה מוכרת" ו"מדינה אירופית מוכרת", חלק א'.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: ארצות הברית של אמריקה.

דוד רותם: חלק ב'.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: איטליה.

דוד רותם: 5.

דוד רותם: בריטניה.

דוד רותם: 6.

דוד רותם: גרמניה.

דוד רותם: 11.

דוד רותם: ספרד.

דוד רותם: 14.

דוד רותם: צרפת.

דוד רותם: התוספת השנייה לא השתנה.

דוד רותם: תחולה.

דוד רותם: הוראות חוק זה יחולו על בקשות למתן צו הארכה התלויות ועומדות לפני הרשם ביום תחילתו של חוק זה (להלן – יום התחילה), ועל בקשות למתן צו הארכה שהוגשו לרשם מיום התחילה ואילך, ואולם על בקשות למתן צו הארכה התלויות ועומדות לפני הרשם ביום התחילה יחולו הוראות סעיף 64טו כנוסחו ערב יום התחילה.

<נעמה מנחמי: המסומן בצהוב נועד להתמודד אולי עם בקשות לצווי הארכה שכן תלויות ועומדות, ואולי כן להגביל אותן.

<נעמה מנחמי: זו אפשרות אחת, אבל אפשר לחשוב על איזושהי הגבלה.

<נעמה מנחמי: אני חושבת שמרשות הפטנטים נמסר שסדר גודל של מה שהם יכולים לעמוד זה אכן שלוש שנים ועוד שנתיים לנושא ההתנגדות.

<טל בנד: עוד לפני זה, אדוני, כאן יש סתירה חזיתית של הוראת התחולה עם מה שכתוב, כי יש הוראת תחולה בהסכם.

<טל בנד: סעיף 6 להסכם אומר חד-וחלק- - -

דוד רותם: נהיית ממונה של יחסי החוץ?

<טל בנד: לא.

<טל בנד: אני מבקש להסב את תשומת הלב, שיש לנו מלאי של 80 בקשות, שקרוב לעשר שנים תלויות ועומדות, ופוגעות בוודאות.

<טל בנד: אם ההסכם אמר שצריך להחיל עליהם את החוק הקיים, למה לא לעשות את זה?

<נעמה מנחמי: מאחר שאי-אפשר לעשות את זה.

<טל בנד: זה לא נכון.

דוד רותם: לא יכולים לעמוד בזה.

<טל בנד: זה לא נכון, בכל הכבוד.

<טל בנד: מה זה, לא יכולים?

<טל בנד: יש להם עשרות בוחנים.

<טל בנד: על הבקשות לצווי הארכה עובד בוחן או שניים.

<טל בנד: אז יתכבדו וישימו במקום רשות חיפוש חמישה בוחנים- - -

דוד רותם: אתה רוצה לנהל את הרשות?

<טל בנד: רק להחיל את ההסכם.

<רון תומר: אדוני צריך להבין יותר מה המשמעות של זה.

<רון תומר: הרי לא מדובר במשהו טכני, מתי יוחלט, כי חברה גנרית, שאני צריך לדעת מתי עומד לפקוע פטנט, והחוק הזה מורכב גם כך, אני צריך להתחיל להתכונן מראש.

<רון תומר: לא פשוט להתכונן הרבה מראש, אלא צריך לדעת מה הלו"ז המדויק ולייעל את ההליכים שלי ולהגיע למצב שאתן לציבור בישראל ביום פקיעת הפטנט מוצר.

<רון תומר: האי-ודאות שקיימת היום, ה-80 בקשות האלה, שחלקן מעל עשר שנים לא יודעים מתי יפקעו, זו סביבה עסקית שקשה לחברה להתנהל בה.

<רון תומר: מה העלות הנוספת למשרד הפטנטים?

<רון תומר: עוד דבר – בחינת בקשת ארכה היא טכנית.

<רון תומר: זה לא בחינת פטנט.

<רון תומר: כל בוחן פטנט בוחן עשרות פטנטים בחודש.

<רון תומר: מדובר פה ב-80 בקשות פטנט, על רשות פטנטים שגדולה, שמנה, וטוב שהיא כך, שיש לה תקציבי ענק, שהם לא גומרים את התקציב השנתי שלהם.

<רון תומר: במקום שני בוחנים, ישימו ששה.

<רון תומר: יגמרו את זה תוך שלושה חודשים.

<רון תומר: שלוש שנים נחכה באי-ודאות?

<רון תומר: אדוני, אי-הוודאות הזאת תפגע בציבור, כי אפ תהיה אי-ודאות, ולא נתכונן בזמן, לא יהיו תרופות בזמן.

<רון תומר: חבל.

<רון תומר: בשביל מחיר של עוד שניים-שלושה פקידים?

<אילן מילר: ועוד לפי החוק, הבקשות של 2014-2013 ייבחנו לפי 2004 – יקבלו קדימות על פני כל הבקשות שאנחנו מחכים לתשובה עליהן.

<ערן ברקת: רק אזכיר שכשדנו בפרסום מוקדם שמרנו את הצד הזה, שאומר:

<ערן ברקת: אל תבחנו מהר – תשחררו לאט-לאט.

דוד רותם: הם הגדילו את קצב הבדיקה ב-50 אחוז.

<ערן ברקת: כבוד היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להמשיך לגבי ההערות שלנו לגבי הסעיף הזה.

<ערן ברקת: אנחנו לא מביעים עמדה לגבי העמדה של משרד הפטנטים.

<ערן ברקת: זה עניינם, זה עניין אדמיניסטרטיבי.

<ערן ברקת: לדעתנו, זה לא קשור להסכם גם.

<ערן ברקת: מה שייקבע, ייקבע – אנחנו לא מביעים עמדה.

<ערן ברקת: יש לנו שתי הערות.

<ערן ברקת: כמו שאמר חברי, יש להחיל את ההוראות של ההסכם ללא יוצא דופן, ובכל זאת – עכשיו אני מדבר לא על הנוסח המוצהב אלא על הנוסח שמופיע במשרד המשפטים – כתוב: אבל הוראות סעיף 64טו לא יחולו על בקשות קיימות.

<ערן ברקת: קודם כל, זה גם בניגוד להסכם.

<ערן ברקת: שנית, צריך להבין מה התוצאה של השינוי הזה.

<ערן ברקת: 64טו זה אותו סעיף שמקדים את הבחינה ועושה בחינה מפוצלת, ואלף ואחד דברים, שחלק מההסדר הזה היה שגם לא יהיו צווים זמניים.

<ערן ברקת: עכשיו על הקיימות גם לוקחים את הצווים הזמניים, וגם לא נותנים את ההסדר החדש של 64טו.

<ערן ברקת: לכן לפני שמגיעים לחלק הצהוב נראה לי שהדבר הנכון לעשות הוא למחוק את המילים: אולם על בקשות למתן צו הארכה התלויות ועומדות לפני הרשם ביום התחילה, יחולו הוראות סעיף 64טו כנוסחו ערב יום התחילה.

<ערן ברקת: לא ברור לי מה המטרה בזה – זה מזיק.

<אילת פלדמן: להחיל את התיקון כפי שהוא גם על הבקשות התלויות ועומדות, זה לא אפשרי מבחינת רשות הפטנטים.

אברהם מיכאלי: למה?

אברהם מיכאלי: אני לא מקבל את ההגדרה הסתומה הזאת, לא ניתן, כי הפקידים אולי מתעצלים, או מישהו מושך שם זמן?

אברהם מיכאלי: מה הבעיה?

<אילת פלדמן: יש כ-80 בקשות תלויות ועומדות.

<אילת פלדמן: אי-אפשר להחיל את סד הזמנים שבסעיף 64טו כפי שהוא.

אברהם מיכאלי: במי זה תלוי?

<אילת פלדמן: זה תלוי ברשם ובבוחנים.

אברהם מיכאלי: לא אסכים לאשר לכם חוק שאתם בעצמכם מסרבלים אותו.

<אילת פלדמן: גם האמריקאים אישרו את סעיף התחולה, כפי שהוא בכחול.

<אילת פלדמן: יחד עם זאת, אנחנו מבינים את הקושי, ויש הנוסח המוצהב שהוצע על-ידי הייעוץ המשפטי של הוועדה, שנבדק מול רשם הפטנטים.

<אילת פלדמן: הנוסח המוצהב מוסכם על רשות הפטנטים, על משרד המשפטים ועל כל משרדי הממשלה המעורבים.

<טל בנד: למה צריך שלוש שנים לבדוק 80 בקשות?

<רון תומר: אפשר בשלושה חודשים לעשות את זה.

<רון תומר: בין 80 בקשות, בין חצי לשליש זה פטנטים שאמורים לפקוע בתוך חמש שנים, ואם כך, שלוש שנים רק לבחון אותם, איך אני כחברה גנרית אדע לתעדף את הדברים שלי?

<רון תומר: בטעות אפתח קודם מוצר שיפקע אחר כך, ואדחה מוצר שפוקע קודם - למה?

<רון תומר: הרי המטרה שלנו, לדעת מתי לציבור יהיו תרופות לא בגלל דבר טכני ושלושה פקידים שיהיה שלוש שנים עיכוב בהשקת תרופות.

<ערן ברקת: אנחנו מערבבים בין שני נושאים.

<ערן ברקת: הקושי האדמיניסטרטיבי שעו"ד פלדמן התייחסה אליו, ניתן לו מענה בטקסט הצהוב.

<ערן ברקת: ההחלה של 64 טו, שמצד אחד, מסגרת החוק הזה מבטל את הצווים הזמניים, ומצד שני, 64טו משנה את הסעיף שאמר שחייבים להחליט עד יום מתן הפטנט אלא ככל הניתן, כלומר עשו איזון – מצד אחד, לקחו את הצווים הזמניים שהשתמשנו בבניין נעורים, ומצד שני אמרו: ככל הניתן.

<ערן ברקת: אם אתם לא מחילים את ככל הניתן של 64טו, ולקחתם את הצווים הזמניים, אתם שוב באופן רטרואקטיבי פוגעים- - -

<נעמה מנחמי: אילת, אפשר להשאיר את הצווים הזמניים, כלומר להשאיר להם גם את 64טו וגם את הצווים הזמניים, כדי שיינתן מענה, לטענת עו"ד ברקת?

<טל בנד: לא ברור מה השאלה.

<טל בנד: להשאיר מה, שצווים זמניים יינתנו?

<נעמה מנחמי: להשאיר גם את הצווים הזמניים לעניין בקשות תלויות ועומדות.

<אילת פלדמן: את מדברת על 64טו(ד).

<אילת פלדמן: אלה לא צווים זמניים.

<אילת פלדמן: זו ההכרעה בבקשה לצו הארכה לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי, במקרה שלא ניתן היה לעשות את זה קודם.

<אילת פלדמן: לא מדובר כאן על מצב של צו זמני, אם כי, כמו שדובר בהתחלה, תוקף הצו יהיה אחורנית ממועד פקיעת הפטנט הבסיסי.

<אילת פלדמן: זאת רק הבהרה.

<אילת פלדמן: אם אני מבינה נכון את בקשת עו"ד ברקת, למעשה הוא מבקש להחיל את 64טו, כולל טו(ד), בשינויים המוצהבים.

<ערן ברקת: נכון.

<ערן ברקת: מכיוון שלקחנו את הצווים הזמניים, שככל הניתן, יחול גם על בקשות תלויות ועומדות, והן לא תהיינה במשטר כלאיים, שאוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי.

<טל בנד: מה שהוא מבקש – שייקחו מאתנו גם את זה וגם את זה.

<טל בנד: כלומר את הוודאות שהיתה קודם, לפי החוק הנוכחי, ניקח לכם; את לוחות הזמנים הקצרים של החוק החדש לא ניתן לכם.

<טל בנד: מצוין.

<טל בנד: לא פלא שהוא מחייך.

דוד רותם: יש לי ישיבה אחרת.

<ערן ברקת: ההערה השנייה לגבי התחולה.

<ערן ברקת: מכיוון שיש הליכים משפטיים תלויים ועומדים, אני חושב שלא ראוי שהחוק הזה יחול על עניינים שבהם ניתנו החלטות משפטיות כמו עניין PTG, ואני סומך על הייעוץ המשפטי של הוועדה, שיבהירו את זה.

<ערן ברקת: אחרת אנחנו מבטלים רטרואקטיבית פסק דין של בית משפט.

<טל בנד: זה לא נכון, כי ההליכים ניתנו לגבי צווים זמניים.

<טל בנד: זה חזר לרשם.

דוד רותם: כמו שבית המשפט רגיל לבטל את החוקים שלנו, אנחנו יכולים לבטל את פסקי הדין שלו.

דוד רותם: נעשה הפסקה של רבע שעה.

דוד רותם: אני מחדש את הישיבה.

<אילת פלדמן: נתחיל מהעניין השני, הצעת הועדה למחוק את סעיפים קטנים (ב) בהגדרת צו להארכת פטנט ייחוס הן לגבי ארצות הברית והן לגבי אירופה, אנחנו מסכימים למחיקת סעיף קטן (ב).

<אילת פלדמן: זו הנקודה הראשונה.

<אילת פלדמן: כלומר (א) יישאר, ו-(ב) יימחק.

<אילת פלדמן: ב-2 (א) יישאר, ו-(ב) יימחק.

<אילת פלדמן: העניין השני, לגבי סעיף התחולה, עמדת הממשלה היא להחיל את סעיף 64טו בנוסחו החדש גם על בקשות תלויות ועומדות, אולם סעיפים קטנים (א1), (ב) ו-(ג) לא יחולו, ובמקומם יבואו ההוראות המוצהבות בנוסח הוועדה.

אברהם מיכאלי: מה זה אומר לגבי תיקים הקיימים שנמצאים אצלכם 10 שנים?

<אילת פלדמן: הם ייבחנו תוך שלוש שנים.

אברהם מיכאלי: זה לא טוב.

אברהם מיכאלי: משרד המשפטים לא יכול לומר לנו שתיקים של עשר שנים עוד שלוש שנים יטופלו.

אברהם מיכאלי: זה לא תקין.

<נעמה מנחמי: רשות הפטנטים.

<עפרה לנדאו: עפרה לנדאו, עוזרת משפטית לרשם הפטנטים.

<עפרה לנדאו: כרגע אנחנו בוחנים בקשות שבהן הפטנט הבסיסי עומד לפוג ב-2017.

אברהם מיכאלי: כשמגישים תיק, יש לכם מגמה, לא לדון בתיקים?

<עפרה לנדאו: חלילה.

<עפרה לנדאו: יש בקשות לצווי הארכה, שבהן טרם ניתן הפטנט הבסיסי.

<אילת פלדמן: למעשה, הבקשות נבחנות לפי תאריך פקיעת הפטנט הבסיסי; לא לפי סדר ההגשה.

<אילת פלדמן: יש בזה היגיון.

<טל בנד: היגיון שעומד בניגוד לחוק הקיים ולזה שאתם מציעים.

<רון תומר: מוצהר שהפטנט פג ב-2017.

<רון תומר: אני כחברה גנרית היום רוצה להתחיל לפתח אותו.

<רון תומר: אם אין ודאות, לא יהיה מוצר ב-2017 ולא 2018.

<רון תומר: מנעתם מאזרחים.

<רון תומר: אני לא מבין את זה, מדובר על עוד שלושה פקידים, שלושה בוחנים, ויש בשפע במשרד הפטנטים.

<רון תומר: אנחנו משלמים אגרות גבוהות גם ככה.

<רון תומר: יש שם עודף תקציבי.

<רון תומר: מה הבעיה לגמור את זה בשלושה חודשים.

<רון תומר: שלוש שנים?

<רון תומר: 80 בקשות בחינה טכניות של ארכה?

<אילת פלדמן: הנוסח שעכשיו הממשלה הסכימה לו בעצם מקצר את התקופה לעומת הנוסח בכחול.

<אילת פלדמן: לכן אנחנו מגבירים את הוודאות.

<רון תומר: בשורה התחתונה – ודאות, לא ודאות - אלה מילים גבוהות.

<רון תומר: המשמעות היא שיפוגו פטנטים וצווי ארכה, ולא יהיה תכשיר מתחרה בשוק, כי לא נדע מתי הוא פג, וזה יבוא לנו בהפתעה.

<רון תומר: אני לא מבין, כל תכשיר שאנחנו משיקים חוסך מיליונים, לפעמים עשרות-מיליוני שקלים למדינה בשנה.

<רון תומר: מדובר פה על להוסיף שלושה בוחנים?

אברהם מיכאלי: הם לא רוצים.

אברהם מיכאלי: אומרים לך 2017 - תחכה עוד שנתיים.

<רון תומר: הם יכולים כי יש שם יותר ממאה בוחנים.

<עפרה לנדאו: יש שלושה בוחנים.

<רון תומר: אז תקצו מתוך המאה עוד שלושה.

<רון תומר: תסכימי אתי שלא צריך תואר מיוחד בשביל לבחון צווי ארכה.

<רון תומר: זו בחינה יותר טכנית.

<עפרה לנדאו: הבחינה היא לא רק טכנית.

<רון תומר: אבל היא הרבה יותר פשוטה מאשר לבחון פטנט.

<רון תומר: תקצו עוד שלושה בוחנים.

<טל בנד: אם יש לכם שלושה מתוך המאה שעובדים על זה, ולכן הגעתם תוך שנתיים מ-55 בקשות ל-80 בקשות, משהו לא עובד פה.

<נעמה מנחמי: יש אפשרות להגיע אתכם לשנתיים?

דוד רותם: לא נאשר לכם יותר משנתיים.

<אילת פלדמן: טוב.

<אילת פלדמן: ויש נקודה אחרונה.

<רון תומר: מילה אחרונה, אדוני – בעלי הפטנט שיושבים פה מולנו ונלחמו על הארכה הזאת לא אומרים כלום.

<רון תומר: הם צריכים לרצות את הפטנט ואת הארכה שלהם, שהם נלחמים פה בציפורניים על כל סעיף, פתאום לא אכפת להם התחולה – מה שמבין למה התחולה משרתת אותה מערכה שלה ופוגעת בתחרות.

<נעמה מנחמי: סגרנו את הנקודה הזאת.

<אילת פלדמן: לעניין סעיף 64י3, בוטלה המילה סופית.

<אילת פלדמן: עמדת הממשלה היא להתנגד להוספת המילה סופית.

<אילת פלדמן: משרד הבריאות יסביר.

נילי חיון: אנחנו חוששים שביטול והמתנה להליכי ערעור ממושכים בחו"ל עלול להוביל למצב שבו גם לאחר שפטנט בוטל בישראל, עדיין נמתין לאותם הליכים.

נילי חיון: למעשה יש פה פרצה של שנים שהן לא תחומות.

נילי חיון: לכן אנחנו חושבים שכל זמן שיש פטנט בישראל, אפשר להמתין להליכי ערעור, אבל ברגע שהפטנט בישראל פוקע, נדרשת ודאות.

נילי חיון: לכן אנו חושבים שיש להשאיר את המונח "ביטול" כפי שהוא, ולהשאיר את זה לפרשנות בית משפט, שיישם את זה בצורה זהירה תוך איזון כל השיקולים בכל מקרה ספציפי.

דוד רותם: טוב.

דוד רותם: הוועדה מקבלת את שלושת התיקונים.

אברהם מיכאלי: מה לגבי הנוסח שדיברנו על תוספת סעיף מפורש?

אברהם מיכאלי: איפה ניסחנו את זה?

<נעמה מנחמי: הוספנו זמני או קבוע ב-64ה(ה3).

אברהם מיכאלי: ואתם מצהירים שזה תואם גם את ההסכם ואת כוונת ההסכם בכל המשמעות.

<אילת פלדמן: כן.

דוד רותם: נעבור להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

דוד רותם: אושר לשנייה ושלישית פה אחד.

דוד רותם: תודה רבה, הישיבה נעולה.