ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 115, 2013-11-18 10:30

אבישי ברוורמן: ברוכים הבאים חברי הכנסת גטאס, אגבאריה, חנין זועבי, אורחים.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הישיבה בנושא הצעה לסדר היום (דיון מהיר): העמדת ח'אן אל עומדאן – מבנה תיירותי בן מאות שנים בעכו העתיקה, למכירה לגורמים פרטיים באמצעות מכרז של רשות מקרקעי ישראל (מכרז מספר חי/208/2013), הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת באסל גטאס.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: אפשר לדעת, כבוד היושב-ראש, מי מן הרשויות נוכח בדיון?

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אילו נציגי רשויות נמצאים אצלנו היום?

אבישי ברוורמן: נציגי משרד הבינוי והשיכון נמצאים?

<לאה ורון: לא, משרד הבינוי והשיכון מיוצג על-ידי רשות מקרקעי ישראל.

אבישי ברוורמן: מי נמצא פה מטעם רשות מקרקעי ישראל?

<לאה ורון: נמצא כאן אריאל מזוז, מנהל אגף עסקאות ברשות מקרקעי ישראל.

<חנה איפרגן: אנחנו נציגי משרד התיירות.

אבישי ברוורמן: בבקשה תשבו על-יד השולחן.

אבישי ברוורמן: ממשרד התיירות נמצאים כאן חנה איפרגן ואיתמר אליצור, בהמשך תתייחסו בבקשה לנושא.

אבישי ברוורמן: מי נמצא מעיריית עכו?

אבישי ברוורמן: מהנדסת העיר נמצאת פה, מיכל סופר.

אבישי ברוורמן: ממשרד האוצר יש פה מישהו?

<לאה ורון: לא, הנושא לא נוגע למשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: מרשות העתיקות, האדריכל רענן כסלו נמצא, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מהחברה לפיתוח עכו העתיקה נמצאים אמיר סולרסקי יושב-ראש הדירקטוריון, דודו הררי המנכ"ל, אריקה גל מזכירת החברה ועורך-דין אליהו רולוף היועץ המשפטי.

אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: ראשית, אני מברך את כולם על כך שהגעתם לדיון, מברך את תושבי עכו ונציגי הארגונים החברתיים שפועלים באזור, במיוחד בעכו העתיקה.

באסל גטאס: אהלן וסהלן.

באסל גטאס: אני באמת רואה בדיון הזה הזדמנות לחשוב לעומק במחשבה שנייה, בעצם שלישית, כי הח'אן כבר נמכר בעבר ולשמחתנו המכירה לא יצאה אל הפועל.

באסל גטאס: חזרנו לנקודה שאנחנו יכולים לעצור עדיין ולחשוב ולמנוע את הנזק, שהוא לדעתי בל ישוער ובל יתוקן, שיהיה טמון במכירת מקום היסטורי והפרטתו.

באסל גטאס: אתר שגם בגוף המכרז כתוב שהוא האתר הכי יפה, אחד היפים בארץ, הכי יפה באזור, בוודאי הכי גדול והכי מרשים בעכו, למכור אותו לצורך הקמת בית מלון.

באסל גטאס: אקדים ואומר, כפי שכולם יודעים, עכו הוכרה בשנת 1991 על-ידי אונסק"ו כאתר של מורשת עולמית: World Heritage Site.

באסל גטאס: כמובן אין מקומות רבים כאלה בעולם ולא רבים כאלה הוכרו בארץ.

באסל גטאס: זה בגלל מעמדה ההיסטורי, הארכיאולוגי, המורשת עתיקת היומין שהעיר הזאת, במיוחד בתוך החומות, שומרת ומגלמת.

באסל גטאס: הח'אן עצמו שייך מבחינת בעלות לוואקף האיסלאמי.

באסל גטאס: אני לא רוצה לומר איך, אבל קרה שזה הועבר לרשות מקרקעי ישראל בחוזה, דרקוני לדעתי, חוזה לא צודק, אבל זה לא ענייננו להיום, שנחתם בין הוואקף ובין רשות מקרקעי ישראל לשימוש, בסוג מסוים של חכירה, עד שנת 2072.

באסל גטאס: לכן גם המכרז שמוצע ליזמים הוא עד אותו תאריך.

באסל גטאס: בעצם מה שאנו עומדים לפניו הוא מעשה שיש בו כמה חטאים גם יחד.

באסל גטאס: ראשית, הולכים להפריט אתר כזה בעל ערך ארכיאולוגי ממדרגה ראשונה, מתחם ענק בתוך החומות, שיכול לשמש לטובת האוכלוסייה.

באסל גטאס: באתר שהוכר כאתר מורשת עולמית מותר לעשות עסקים ומותר לפתח, אבל הכול צריך להיות לטובת התושבים, וזה כתוב.

באסל גטאס: דעו לכם שאני אישית עומד להיות בקשר עם אונסק"ו ולגייס אותם כדי למנוע את המכרז הזה.

באסל גטאס: מה שקורה בפועל, זה אמנם מכרז שכותרתו "בניית 200 חדרי בית מלון", אבל הדרך לשם עוברת בפינוי של 36 משפחות.

באסל גטאס: בעצם מי שקורא את המכרז רואה שהזכיין עומד להיות קבלן פינוי למשך 5 שנים, לפני שהוא מתחיל אפילו ליהנות מזכות כלשהי באתר.

באסל גטאס: הוא צריך להעמיד ערבות של 10 מיליון שקלים, לפנות את התושבים ולדווח על הפינוי של המשפחות.

באסל גטאס: אני אומר לכם, זה לא יהיה, פשוט המשפחות לא יעזבו.

באסל גטאס: אז מה יעשו?

באסל גטאס: יהרגו אותן?

באסל גטאס: הן לא יעזבו.

באסל גטאס: על כל פינוי של משפחה יהיו מהומות, יהיו הפגנות.

באסל גטאס: מה אתם עושים?

באסל גטאס: אתם יודעים שהמכרז הקודם נכשל בשל העניין הזה, ככל הידוע לי לפחות.

באסל גטאס: בעצם האלטרנטיבה הרבה יותר חכמה, הרבה-הרבה יותר בת-קיימא, sustainable, לטובת התושבים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה ללמד רק דבר אחד.

אבישי ברוורמן: הערבים או הפלסטינים הישראלים מדברים בדרך כלל עברית טובה יותר מהילידים הצברים, אבל אני רוצה להגיד לכולם: "בר" זה כמו בן, אבל ברבים זה "בני".

אבישי ברוורמן: אין "ברי" אלא רק "בני".

אבישי ברוורמן: ו"בת" זה בת.

אבישי ברוורמן: זהו.

אבישי ברוורמן: אני מדבר אל היהודים בעיקר כי הערבים יודעים את זה.

באסל גטאס: האלטרנטיבה, כפי שאמרתי, יותר צודקת, יותר לטובת המקום, לטובת האנשים שיש בו.

באסל גטאס: אין ערך באתר מורשת עולמי ללא האנשים שגרים בתוכו.

באסל גטאס: על כן אפשר לקחת את הח'אן – אני זוכר את עצמי כילד משחק שם.

באסל גטאס: היו אירועים ופסטיבלים גדולים בין כותלי הח'אן.

באסל גטאס: זה מקום שאפשר בהחלט לשמר.

באסל גטאס: ופה אני רוצה קצת לבוא חשבון עם החברה לפיתוח עכו העתיקה.

באסל גטאס: הח'אן הזה נמצא ברשותכם, אתם אחראים עליו.

באסל גטאס: מה עשיתם ב-20-30 השנים האחרונות כדי לשמר אותו?

<קריאה: 40 שנים.

באסל גטאס: אתם אחראים 40 שנים לטפח אותו, לשמר אותו.

באסל גטאס: נמסר לכם לא רק ח'אן אל עומדאן אלא גם ח'אן א-שוני וגם אל חמאם.

באסל גטאס: כאשר הם נמסרו לכם הם היו, במיוחד ח'אן אל עומדאן, פעילים, הח'אן היה בניין ראוי, שימושי ותחת פיקוחכם וניהולכם הפך להיות חורבה.

באסל גטאס: אפילו אם המכרז הזה ייקח עוד כמה שנים, מה אתם עושים מחר בבוקר מכוח תפקידכם באתר בעל חשיבות כזה?

באסל גטאס: לפחות לשמר אותו כפי שהוא היום, למנוע את ההידרדרות שלו.

באסל גטאס: מה אתם עושים?

באסל גטאס: אני קורא לבטל את המכרז הזה ולהיכנס למשא ומתן רציני עם התושבים, עם נציגי הארגונים, איך להחזיר את ח'אן אל עומדאן להדרו לטובת כלל תושבי עכו, יהודים וערבים.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חבר הכנסת גטאס.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לציין, אני לא מכיר את הסוגיה הזאת.

אבישי ברוורמן: את עכו אני מכיר, ביקרתי בה פעמים רבות, וציינתי שבביקור האחרון למדתי עשרות מונים מאשר מה שידעתי קודם, באמצעות עבדו מתא.

אבישי ברוורמן: הלא למדינת ישראל יש ערים בעלות היסטוריה מופלאה.

אבישי ברוורמן: אין ספק שחטאו השלטונות כלפי עכו, כלפי יפו, כלפי הפיתוח בצפת.

אבישי ברוורמן: יש לנו ערים שאין כמותן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שבעכו נעשו טעויות מחרידות בעבר אבל היום באמת יש הזדמנות לבנות מחדש את המקום המדהים הזה, עם ההיסטוריה שלו ועם העיר העתיקה שלו, ולהפוך את עכו באמת למה שהיתה פעם, עיר ועם במזרח התיכון.

אבישי ברוורמן: לאור הדברים האלה, לפני שאני פונה לפעילים ולאנשים, לחבר הכנסת אגבאריה ולחברת הכנסת זועבי, אני דווקא רוצה לשמוע את נציגי השלטונות.

אבישי ברוורמן: הלא גם נציגי השלטונות – אני מכיר את דודו הררי, אני מכיר אחרים – רובם רוצים לעשות דברים טובים.

אבישי ברוורמן: לעתים במשטר הישראלי יש כל-כך הרבה בירוקרטיה ולעתים שרים לא מתאימים, אני לא מדבר על הממשלה הזאת שבה כולם נהדרים, ולכן מעניין אותי כרגע, בסוגיה הנוכחית, לאור מה שנאמר כאן, מדוע אתם מתקדמים בכיוון הזה.

אבישי ברוורמן: האם אין פתרון עדיף?

אבישי ברוורמן: מה לגבי המשפחות?

אבישי ברוורמן: ומה לגבי כל הפיתוח של עכו, כולל במסגרת ח'אן אל עומדאן שעומד על הפרק?

חנין זועבי: אנחנו מבקשים לדבר, אדוני היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: כולם רשומים.

חנין זועבי: אני מציעה שהם יגיבו גם לדברים שאנחנו נאמר.

אבישי ברוורמן: אתן רשות דיבור לאחד מפה ולאחד מפה ואעשה את זה בדרך שמקובלת עליי.

אבישי ברוורמן: חשוב לי גם שראשי הרשויות ידברו.

חנין זועבי: זה חשוב גם לנו.

אבישי ברוורמן: אני יודע, ואת מקבלת תמיד את זכות הדיבור בכל מקום שאת רוצה.

אבישי ברוורמן: נציג רשות מקרקעי ישראל, מי אדוני?

<אריאל מזוז: שמי אריאל מזוז, אני מנהל אגף עסקאות ברשות מקרקעי ישראל, עסקאות בפטור ממכרז.

אבישי ברוורמן: אתה כבר שנים רבות ברשות מקרקעי ישראל?

<אריאל מזוז: למרות שבנושא הזה אני עוסק רק בחצי השנה האחרונה, אבל אני שנים רבות במינהל.

אבישי ברוורמן: מה יש לך לומר לחבר הכנסת גטאס לגבי הפרויקט הזה?

<אריאל מזוז: הייתי מציע קודם לתת את רשות הדיבור לאדון דודו הררי, שהוא למעשה זרוע הביצוע שלנו בשטח.

אבישי ברוורמן: מר הררי, אתה עכואי ותיק, אתה מכיר כל פרט, אתה מבין את העניין.

אבישי ברוורמן: תסביר את עמדתך.

<דודו הררי: קודם כול, ברשותך, רק כמה תיקונים קטנים.

<דודו הררי: ח'אן אל עומדאן אין בו שום פינוי, ולו אחד.

<דודו הררי: בואו נדייק בדברים.

באסל גטאס: במתחם, במכרז יש פינוי.

<דודו הררי: אין שום פינוי של אף משפחה, הוא ריק לחלוטין.

באסל גטאס: אבל יש פינויים מסביב, לא בתוך ח'אן אל עומדאן.

חנין זועבי: הוא דיבר על המכרז.

<דודו הררי: גם מסביב אין פינויים.

<דודו הררי: יש בח'אן א-שוני.

אבישי ברוורמן: נרשם לפרוטוקול שאין פינוי של אף משפחה בעכו.

<דודו הררי: יש פינויים בח'אן א-שוני.

אבישי ברוורמן: אני רושם, הדובר רושם, התקשורת רושמת.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, זה לא בח'אן אל עומדאן.

חנין זועבי: זה תנאי במכרז עצמו.

אבישי ברוורמן: דודו הררי, אין שום תנאי במכרז לפינוי משפחות?

<דודו הררי: יש תנאי לפינוי מח'אן א-שוני, לא מח'אן אל עומדאן.

חנין זועבי: אבל זה אותו מכרז.

עפו אגבאריה: ח'אן א-שוני וח'אן אל עומדאן מאוד קרובים.

עפו אגבאריה: זה מעין עקיפה.

עפו אגבאריה: אז בוא תדייק, בבקשה.

<דודו הררי: אדייק אם תאפשרו לי.

<דודו הררי: אני לא הפרעתי, גם לא לחברת הכנסת.

אבישי ברוורמן: רבותי, כל אחד אצלנו ידבר בזכות דיבור.

<דודו הררי: יוצא מכרז משותף של החברה לפיתוח עכו העתיקה, שהיא חברה ממשלתית במאה אחוז ואני עומד בראשה מאז ימיו של יצחק רבין ז"ל בראשות הממשלה, משנת 1993.

<דודו הררי: אני מנכ"ל החברה.

אבישי ברוורמן: יושב-ראש הדירקטוריון גם הוא נמצא כאן?

<דודו הררי: כן, הוא פה.

<דודו הררי: המכרז הזה יוצא בשיתוף של החברה לפיתוח עכו העתיקה, שהיא גם חברה מנהלת מטעם רשות מקרקעי ישראל, ביחד עם "עמידר", קרי: המינהל, לגבי ח'אן א-שוני, כי לשווק את ח'אן אל עומדאן לבד במשך 40 שנים אף אחד לא הצליח.

<דודו הררי: הסיבה פשוטה מאוד – קושי כלכלי לשקם אותו.

<דודו הררי: על-פי הניתוח הכלכלי אי אפשר להחזיר את העלות שלו גם לא ב-20 שנים.

<דודו הררי: לכן הצמידו אליו את ח'אן א-שוני מתוך מטרה על-ידי זה להחיות את הח'אן, שתיארו אותו כאן, לדעתי, בצבעים ורודים.

<דודו הררי: הח'אן הזה הרוס לחלוטין.

<ג'האד אבו ריא: הרסתם.

<ג'האד אבו ריא: מי אחראי?

עפו אגבאריה: 40 שנים הרסתם אותו.

חנין זועבי: הוא לא היה הרוס לפני 40 שנים.

אבישי ברוורמן: רבותי, הקשיבו אליי, כאן ידבר כל אחד רק בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: אם יתחיל ויכוח אסגור את הישיבה ותתקוטטו בחוץ.

אבישי ברוורמן: הוא מתאר עובדות.

אבישי ברוורמן: בעובדות אשמה ממשלת ישראל לדורותיה.

אבישי ברוורמן: אמרנו את זה.

אבישי ברוורמן: אני אומר את זה.

אבישי ברוורמן: ממשלות ישראל לדורותיהן אשמות בזה.

אבישי ברוורמן: נגמר.

אבישי ברוורמן: עכשיו נדבר על העובדות ומה עושים.

<לאה ורון: ח'אן א-שוני זה מה שמכונה החמאם הקטן?

<דודו הררי: לא.

<דודו הררי: זה ליד.

<דודו הררי: ח'אן א-שוני הוא מבנה שנמצא בניהול "עמידר", שיש בו הרבה אזהרות סכנה, יש בו הרבה פולשים ויש בו גם דיירים מוגנים.

<דודו הררי: לכן המינהל החליט, כפי שעושים פינוי ובינוי, להוציא את הכול כמכרז אחד על מנת לפתח את כל האזור.

<דודו הררי: צריך לזכור, כבר בשנת 1993 הוחלט להציל את העיר הזאת רק על-ידי העיר העתיקה.

אבישי ברוורמן: נכון, אין לה שום דבר אחר פרט לעיר העתיקה.

<דודו הררי: אין לנו נפט, אין לנו גז, אין לנו שום דבר טבעי שיכול להציל את העיר.

<דודו הררי: מה שיכול להציל אותה זה ההיסטוריה שלה.

<דודו הררי: לכן, בזכות ההיסטוריה, אנחנו מפתחים אותה כעיר תיירות בין-לאומית, ועל מנת לפתח אותה כעיר תיירות בין-לאומית עשינו תוכנית מתאר חדשה לעכו העתיקה.

<דודו הררי: עד אז היתה תוכנית מנדטורית.

<דודו הררי: גם היום – יושבת כאן מהנדסת העיר, היא תספר לכם שלעיר החדשה עדיין יש תוכנית מתאר מנדטורית, שגם היא הולכת להשתנות.

<דודו הררי: לכן עשינו תוכנית פיתוח כוללת, איך להציל את העיר הזאת, איך להביא אליה משקיעים, איך להביא מקומות תעסוקה.

<דודו הררי: אני חושב שאף אחד לא יכול להתווכח אתי על קרוב ל-800 מקומות תעסוקה – מחסנים, דירות, חנויות, מסעדות ובתי קפה – שנפתחו שם.

אבישי ברוורמן: יש הרגשה, אני אומר את זה כאדם שמבקר בעכו שנים, שבשנים האחרונות התחילה תנופה לכיוון פיתוח עכו העתיקה, אומרים את זה כולם, גם ערבים וגם יהודים.

<דודו הררי: לוקחים מאתנו דוגמאות ובאים אלינו ללמוד.

באסל גטאס: אפשר לפתח בלי למכור.

<דודו הררי: ח'אן אל עומדאן, אף אחד לא לוקח אותו, אף אחד לא רוצה אותו.

<דודו הררי: בואו נציל אותו.

<דודו הררי: יש לו 7 אזהרות סכנה, יש בו 7 צווים להסרת סכנה, הוא מתמוטט.

באסל גטאס: למה לא מצילים אותו?

באסל גטאס: אתם צריכים להציל אותו.

<דודו הררי: אני לא יכול להציל אותו.

<דודו הררי: אני חברה מתוקצבת על-ידי הממשלה.

באסל גטאס: אז מה אתה עושה שם?

<דודו הררי: ברגע שהממשלה תתקצב אותי ותגיד לי להציל את ח'אן אל עומדאן אני אציל אותו.

באסל גטאס: אתה אומר שיש צווי הסרת סכנה.

באסל גטאס: מי אמור להסיר את הסכנה?

<דודו הררי: אמרתי: בואו נציל את זה, אבל נשתמש בו כפי שהשתמשו בו בעבר.

<דודו הררי: בכל הח'אנים בעכו, למי שלא יודע, הקומות העליונות שימשו ללינה והקומות התחתונות שימשו למסחר, וכך הוא משווק, כאשר הקומה העליונה בלבד מיועדת ללינה ואילו הקומה התחתונה מיועדת למסחר, כך הוא מופיע בחוברת המכרז.

<דודו הררי: אני רוצה להגיד לכם שהמכרז הקודם נכשל לא בגלל מה שאמר האדון, אלא בגלל תשלום שלא בזמן.

<דודו הררי: הזוכים שילמו את הכסף בפיגור של 24 שעות ולכן נכשלו גם כשהגיעו לבית-המשפט העליון.

<דודו הררי: אבל נניח לזה.

<דודו הררי: לכן אמרנו: בואו נשווק את שניהם ביחד, נציל את ח'אן א-שוני, שייתן גם פרנסה.

<דודו הררי: קודם כול, המלון לבד זה 200 מקומות עבודה.

<דודו הררי: אני רוצה לדעת איך יוצרים 200 מקומות עבודה.

<דודו הררי: כל התוכנית יצרה קרוב ל-1,650 מקומות עבודה.

חנין זועבי: אחרי שמפנים את התושבים מי יעבוד שם?

<דודו הררי: איזה מפנים?

<דודו הררי: לפני 40 שנים פינו אותם.

חנין זועבי: יש תנאי במכרז.

חנין זועבי: תגיד את זה בוועדה, יש תנאי במכרז של פינוי התושבים מסביבת הח'אן.

<דודו הררי: בח'אן א-שוני.

חנין זועבי: כן, זה חלק מן הפרויקט.

חנין זועבי: הרי זה כל הנושא.

<דודו הררי: את דנה אתי על ח'אן אל עומדאן.

חנין זועבי: אתה מְפנה תושבים, אז תזכיר את זה גם בוועדה.

באסל גטאס: זה אותו מכרז.

חנין זועבי: על-פי המכרז אתה מפנה את התושבים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש, לא אוכל לנהל כך את הדיון.

אבישי ברוורמן: מר הררי, אל תענה.

אבישי ברוורמן: שאלו אותך, תרשום.

אבישי ברוורמן: אצלי בוועדת הכלכלה זה לא כמו בשאר הכנסת, מדברים בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: אתה מסביר יפה, תמשיך, אחרי כן חברת הכנסת זועבי תדבר וכל אחד ידבר.

חנין זועבי: אבל שהוא גם יענה על השאלות.

אבישי ברוורמן: אדאג שהוא יענה על השאלה.

<דודו הררי: לכן פורסם מכרז, שמטרתו להחזיר עטרה ליושנה.

<דודו הררי: כמי שהיה באונסק"ו בהלסינקי וטיפל בקבלת ההכרה של אונסק"ו בשנת 2001 אני אומר לך, אם תפתח את כל מה שנשלח לאונסק"ו – ויושב פה האיש שכתב את החומר לאונסק"ו, על סמך זה קיבלנו את ההכרה – תראה ששם ח'אן אל עומדאן מופיע כמלון, למעלה מלון ולמטה קומת מסחר, בדיוק כפי שהוא היה בתקופה העות'מנית.

<דודו הררי: שים לב מה עשינו לחמאם הקטן.

<דודו הררי: עם כל העלויות העצומות התנאי הוא שהחמאם חוזר לעבוד כחמאם ולא כמוזיאון או כמשהו אחר.

אבישי ברוורמן: מר הררי, אני עוצר אותך.

אבישי ברוורמן: הסברת באופן ברור.

אבישי ברוורמן: כאשר אני מסתכל עכשיו כטבולה ראסה, אני רואה שיש כאן בעצם בעיה אחת.

אבישי ברוורמן: כל אחד יודע שיש הזדמנות לעכו, אחרי ששנים הזניחו אותה, לאחר שפגעו בדברים בעבר, להתחיל לפתח אותה.

אבישי ברוורמן: אנשים מתחילים להבין.

אבישי ברוורמן: הרעיון בכללו טוב.

אבישי ברוורמן: אני רק שומע, מה שאומרת חברת הכנסת זועבי ואומרים אחרים, שבתהליך – וברור שהפרויקט כולל לא רק את הח'אן הזה אלא את כל הפרויקט הסביבתי – יהיו משפחות שיצטרכו להיות מפונות או ניזוקות.

אבישי ברוורמן: לכן במסגרת הזאת צריך לדאוג להן.

אבישי ברוורמן: זה מה שאני מבין.

אבישי ברוורמן: אני לא רואה שיש התנגדות לפרויקט כשלעצמו.

<וויאם בלעום: זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: זה לא נכון?

אבישי ברוורמן: אז אתן לעוד מישהו לדבר.

אבישי ברוורמן: כך הבנתי עד כה.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זועבי, את רוצה להוסיף משהו?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

חנין זועבי: כן, אני רוצה לדבר.

חנין זועבי: מר הררי, לפי הקריטריונים של אונסק"ו הפרויקט הספציפי הזה שלכם וגם האופן שבו אתם טיפלתם בנכסים ההיסטוריים בעכו, אתם הסמכות המורשית לפתח את הנכסים האלה על-פי הקריטריונים של אונסק"ו.

חנין זועבי: כאשר מדברים על פיתוח וכאשר מדברים על תיירות מדברים על מושגים שקשורים לרווחת התושבים.

חנין זועבי: אין פיתוח, אין תיירות, אין תעסוקה באוויר.

חנין זועבי: יש תעסוקה למען תושבי האזור, יש פיתוח למען תושבי האזור, יש תיירות למען תושבי האזור.

חנין זועבי: התוכנית שלכם, הגישה שלכם מנותקת מרווחת הציבור, מנותקת מקיומו של הציבור.

חנין זועבי: אני לא רוצה לחזור לפרטי ההסכם ביניכם ובין הוואקף.

חנין זועבי: אתם מתנהגים – וגם סאמי האוארי יגיד – בנכסים האלה כמנהג בעלים.

חנין זועבי: אני רק רוצה להגיד כתשובה לדבריך, אתם מתנהגים ברשלנות פושעת בנכסים האלה.

חנין זועבי: עצם ההשוואה בין מצבו של הח'אן עכשיו ובין מצבו לפני 40 שנה, זו אינה עדות לטובתכם, זו עדות על איך אתם מתרשלים בשמירת הנכס ההיסטורי הזה.

חנין זועבי: אתם גם מבזבזים בו כסף ציבורי ואתם מנותקים מצורכי הציבור.

חנין זועבי: ועכשיו באים להפריט את ההיסטוריה ודורסים זכויות אדם, דורסים את זכויות התושבים.

חנין זועבי: וגם המדינה פה, אדוני היושב-ראש, מפריטה את הטיפול באלימות.

חנין זועבי: במקום שהמדינה תיקח על עצמה את האחריות לפינוי, אם היא רוצה לפנות, היא מפריטה את הטיפול באלימות ונותנת לחברה להתנגש עם התושבים, לגרש אותם ולפנות אותם.

חנין זועבי: אנחנו לא עומדים מול פרויקט תיירותי של פיתוח האזור ושגשוג התושבים.

חנין זועבי: אנחנו עומדים בפני פרויקט לגירוש התושבים.

חנין זועבי: אני לא יכולה לנתק את הפרויקט שלכם מן המדיניות שהתגבשה בשנות השבעים, של משרד הבינוי והשיכון, להוצאת הערבים מעכו העתיקה.

חנין זועבי: התושבים לא יכולים להפריד בין הגישה שלכם ובין גישה שמוכיחה את עצמה.

חנין זועבי: זו המציאות של שלושים השנים האחרונות, שהערבים מעכו העתיקה מתפנים.

חנין זועבי: בשנות השבעים גרו בעיר העתיקה 8,000 נפשות והיום, אחרי ארבעים שנים, על אף הריבוי הטבעי, גרות שם 3,000-4,000 נפשות.

חנין זועבי: מדובר פה בטיהור.

<דודו הררי: גברת זועבי, את מוסרת פרטים לא נכונים.

אבישי ברוורמן: מר הררי, אני מבקש ממך, תן לה לדבר.

אבישי ברוורמן: כל אחד מדבר בתורו.

אבישי ברוורמן: לכל אחד מותר להגיד.

אבישי ברוורמן: יש כאן חברי כנסת רבים, כולל חברך, פרופסור ברוורמן, שלפעמים אומרים דברים לא נכונים ואחר-כך מתקנים אותם.

אבישי ברוורמן: אז מה קרה?

חנין זועבי: זה לא פינוי ובינוי.

חנין זועבי: זה פינוי של התושבים הערבים, ואתה מכניס במקומם תושבים עשירים.

חנין זועבי: אני לא אומרת שאתה מכניס דווקא יהודים, אבל מכניסים עשירים.

חנין זועבי: מי העשירים כאשר האוכלוסייה כל-כך ענייה?

חנין זועבי: בסופו של דבר האוכלוסייה שנכנסת היא אוכלוסייה יהודית.

חנין זועבי: אני חושבת שמרכז הדיון פה הוא קיום התושבים הערבים בעכו העתיקה.

חנין זועבי: לא מדובר רק על החברה לפיתוח עכו העתיקה.

חנין זועבי: מדובר גם על המדיניות של "עמידר", מדובר גם על המדיניות של עיריית עכו, ומדובר על סוגיה, אדוני היושב-ראש, שהתחלנו לדון בה לפני כשנה.

חנין זועבי: אתם יכולים לדבר על צווי הריסה.

חנין זועבי: אתם יכולים לדבר על כך טוב יותר ממני.

חנין זועבי: מרכז הדיון הוא גירוש ופינוי התושבים של העיר העתיקה בעכו.

חנין זועבי: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: מר הררי, בבקשה.

<דודו הררי: רק משפט, אני רק רוצה לתקן אותך, חברת הכנסת זועבי.

<דודו הררי: אני גר בעכו מאז שנת 1951.

<דודו הררי: רק 6% מן הרכוש בעיר העתיקה הוא רכוש פרטי.

<דודו הררי: רק לדייק.

<דודו הררי: 9% הוא רכוש של הוואקף ו-85% הוא רכוש המדינה.

חנין זועבי: לא דיברתי על אחוזים.

חנין זועבי: דיברתי על תושבים.

<דודו הררי: את אומרת שזרקו את הערבים מן העיר העתיקה.

חנין זועבי: נכון, זורקים את הערבים.

חנין זועבי: זה כל-כך פשוט, כל-כך ברור ונראה לעין.

חנין זועבי: אם אתה אומר שזה לא נכון, לפחות תכבד את האינטליגנציה שלנו, לפחות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, חברת הכנסת חנין זועבי.

אבישי ברוורמן: נציג רשות מקרקעי ישראל, מר מזוז, בבקשה.

באסל גטאס: אנחנו רוצים לשמוע את נציג רשות העתיקות.

אבישי ברוורמן: לכולם אתן לדבר, ואתן גם לכם, אבל בואו קודם כול נשמע את הדברים.

<אריאל מזוז: ברשותכם, אציג כמה נקודות כלליות.

<אריאל מזוז: בכל נכסי רשות הפיתוח בכל הארץ, כאשר יש דיירים מוגנים אנחנו קודם כול מציעים להם לרכוש את הנכס.

<סאמי האוארי: למה פה לא?

אבישי ברוורמן: סאמי האוארי, אתן לך את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: תרשום את הנקודות, בסוף הם יצטרכו להגיב ואני אסכם.

<אריאל מזוז: במידה ואין באפשרותם לרכוש את הנכס, יוצאים במכרז על הדיירים המוגנים.

<אריאל מזוז: כך זה בכל הארץ, לא ייחודי לעיר כזאת או אחרת, בכל הארץ פועלים באותה דרך.

חנין זועבי: אבל העניים הם בדרך כלל הערבים.

<קריאה: האם הצעתם לדיירים הקיימים?

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת חנין זועבי, יש לך תמיד את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה שלושים פעם.

אבישי ברוורמן: שמענו.

אבישי ברוורמן: אני רוצה עכשיו שהוא ידבר ושאחרים ידברו.

<אריאל מזוז: כל זה כדי להגיד שבנושא הזה אין אפליה, כך פועלים בכל הארץ.

<אריאל מזוז: לגבי המכרז, פורסם מכרז אחד שבו למעשה היתה הצעה אחת, אם זכור לי טוב.

<אריאל מזוז: וכפי שציין מר דודו הררי, הזוכה במכרז ההוא בא לשלם את הכסף 24 שעות אחרי התאריך הקובע.

אבישי ברוורמן: זה לא מעניין אותי כבר.

<אריאל מזוז: יצאנו למכרז חדש שפורסם ב-12 בספטמבר 2013.

<אריאל מזוז: תאריך הסגירה של אותו מכרז הוא 6 בינואר 2014.

<אריאל מזוז: הבנתי ממרחב חיפה שלנו שיש אנשים רבים שמתעניינים.

<אריאל מזוז: אז בבקשה שיתכבדו ויגישו הצעות למכרז.

<אריאל מזוז: בכל מכרז כזה, כשזה מכרז על הדיירים, אז אין גירוש, אין תופעה של גירוש.

<אריאל מזוז: יש משא ומתן בין הזוכה במכרז ובין הדיירים המוגנים כדי למצוא פתרון.

<אריאל מזוז: עוד נקודה, אדוני היושב-ראש, לגבי הסרת צווי סכנה.

<אריאל מזוז: ההנחיה של רשות מקרקעי ישראל היא שמבצעים.

<אריאל מזוז: החברה לפיתוח עכו העתיקה יכולה לבצע ואנחנו מגבים.

<אריאל מזוז: דבר ראשון, צווי סכנה זה שמירה על חיי אדם.

<אריאל מזוז: אנחנו משלמים ואחר-כך מתווכחים, אבל קודם כול משלמים.

חנין זועבי: ואחר-כך מגרשים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממהנדסת העיר עכו, גברת סופר, לומר את דבריה ואחריה חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה.

<מיכל סופר: אני רוצה להגיד קודם כול שמדובר באתר מאוד ייחודי.

<מיכל סופר: ח'אן אל עומדאן וח'אן א-שוני ביחד, הקומפלקס ביחד, שני הח'אנים הם אתרים מיוחדים, זה לא כמו כל העיר.

<מיכל סופר: בתוכנית של העיר העתיקה בעכו- - -

אבישי ברוורמן: אפשר לראות במצגת איך זה ייראה?

אבישי ברוורמן: אני מבין שלא הבאתם.

<מיכל סופר: רק אתמול בערב הודיעו לי על הדיון.

<לאה ורון: לא אנחנו.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתעשי לי טובה, תשלחי מצגת ללאה ורון, מנהלת הוועדה, ונעביר את זה לכל חברי ועדת הכלכלה ולחברים האחרים.

אבישי ברוורמן: אני פשוט נשוי לארכיטקטית אז יש לי חולשה לזה.

<ג'האד אבו ריא: צריך לראות את התמונה כולה כי אנשים מגורשים פה.

אבישי ברוורמן: על זה נדבר.

אבישי ברוורמן: יש גם ארכיטקטורה ויש גם מגורשים.

<מיכל סופר: בגדול, רוב העיר, או כמעט כל העיר העתיקה נשארה כאזור מגורים.

<מיכל סופר: אין שום כוונה, לא לפנות ולא להפוך את הכול למוזיאון, אבל יש בה מספר אתרים מצומצם שהם באמת ייחודיים.

<מיכל סופר: הם נכללו כבר בהכרזה של אונסק"ו, אין שם שום שינוי, זה כבר עשרות שנים שהייעוד שלהם הוא מלונאות בחלק העליון ומסחר בקומת הקרקע.

<מיכל סופר: אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד לקדם את הפרויקט הזה כפרויקט שמחייה את העיר העתיקה, כאשר במקביל נעשות, צריכות להיעשות ונעשות פעולות גם לאוכלוסייה הקיימת, גם לרווחה שלהם, למועדונים, לשיקום של המבנים, לאפשרות רכישה של המבנים.

<מיכל סופר: אין שום מדיניות של גירוש.

<מיכל סופר: להיפך, המדיניות של העירייה היא שהאוכלוסייה נשארת ומטפחים אותה ומטפלים בה.

<מיכל סופר: זאת המדיניות.

<סאמי האוארי: - - -

אבישי ברוורמן: סליחה, אתה תקבל רשות דיבור.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה לדבר ראשון לפני כולם?

אבישי ברוורמן: אתן לך, אבל תתאפק.

<מיכל סופר: ממיזם של צימרים בבתים עצמם שנלווה ומשלים, ותהליכים רבים עם התושבים.

<מיכל סופר: הפרויקט חשוב מאוד.

<מיכל סופר: הוא פרויקט שהוא מנוף לפיתוח עכו.

באסל גטאס: מה עם הפינוי?

אבישי ברוורמן: הרמתי הרבה מאוד פרויקטים בחיים שלי, גם בתפקידי בבנק העולמי וגם בניתי בקרוב למיליארד דולר בבאר-שבע ובשדה בוקר וכן הלאה.

אבישי ברוורמן: אני יודע, כאשר הולכים לפיתוח צריך להגיע להסכמות, אבל צריך לפתח, כי אחרת נשארים תקועים בעבר.

אבישי ברוורמן: אני שומע פה, ואני לא מכיר את הנושא, אמרתי, אני רק "שפוט" של עבדו מתא, אצלצל אליו אחרי זה לשמוע מה הוא אומר, אבל בסיפור כאן, מעבר לדברים שלחשתי באוזן לחבר הכנסת גטאס, שאני מאוד מעריך אותו, נראה לי שכולם רוצים את הפרויקט הזה, כולם רוצים לקדם את עכו.

אבישי ברוורמן: השאלה היא איך נותנים את הפיצוי המתאים לאוכלוסייה, אולי החלשה יותר, שגרה שם בכבוד ולא דורסים אותה ולא פוגעים בה.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה שעל הפרק.

חנין זועבי: פיצוי על מה?

אבישי ברוורמן: אני לא יודע מי צריך לתת לי תשובה בנושא הזה, האם זה מר לנקרי ראש העירייה, שאתקשר אליו בטלפון, או גופים אחרים.

חנין זועבי: אבל, אדוני היושב-ראש, פיצוי על מה?

חנין זועבי: אני רוצה להבין את השאלה שלך.

אבישי ברוורמן: אני חושב מהבטן שרוב האנשים, ערבים ויהודים, שאדבר איתם על עכו, יגידו שאני צריך לפתח את עכו, לתת לה את ההדר, לבנות את המקומות, שתחזור להיות כפי שהיתה.

<ג'האד אבו ריא: יש בעיר עכו גם היסטוריה ערבית איסלאמית, שמנסים לטהר אותה.

<ג'האד אבו ריא: כל מה שהוא ערבי איסלאמי בעכו מנסים לטהר אותו.

<ג'האד אבו ריא: על זה צריך לענות תשובה.

חנין זועבי: אבל פיצוי על מה?

חנין זועבי: היושב-ראש שאל שאלה שאני רוצה להבין.

חנין זועבי: פיצוי על מה?

אבישי ברוורמן: ברגע שיש פינוי, והוא הרי דוקטור והוא מבין, כאשר הולכים לפתח אזור יש שינויים.

חנין זועבי: אנחנו יוצאים כבר מנקודת הנחה שיש פינוי?

אבישי ברוורמן: לי אין סמכות בנושא הזה.

חנין זועבי: אבל על זה הדיון.

אבישי ברוורמן: אני מנסה להסביר את עמדתי, כרגע מהבטן, בלי לדעת.

אבישי ברוורמן: ראיתי את עכו, ואני מבקר שנים בעכו.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאם עכו לא תרים פרויקטים על התרבות האדירה שהיתה שם, באיסלאם ובנצרות, עכו תיגמר.

אבישי ברוורמן: אם בשביל הדבר הזה יש 20 משפחות שצריך לתת להן הרבה כסף ולפצות אותן, זה כדאי למען עכו.

אבישי ברוורמן: זה מה שאני אומר.

<מיכל סופר: המקום עצמו היום נפגע, אי אפשר לעבור שם, הכול חסום.

<מיכל סופר: המקום חשוך והרוס והוא מושך אליו פשיעה.

אבישי ברוורמן: זה ברור לי.

אבישי ברוורמן: לעכו יש הזדמנות לעלות ליגה.

חנין זועבי: למה לא יוצאים מנקודת הנחה שלא יהיה פינוי כחלק מהפרויקט?

חנין זועבי: כך אמר חבר הכנסת באסל גטאס, לכן הוא יזם את הדיון.

חנין זועבי: פינוי כחלק מהפרויקט – זה לא יהיה, ועל זה הדיון.

חנין זועבי: תבינו, על זה הדיון.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

אבישי ברוורמן: בן הדוד שלו התחיל אתי ביחד, אנחנו חברי נפש, הוא גם קיבל פרופסורה בזמני.

אבישי ברוורמן: היום הוא ראש בית-הספר לרוקחות ונפגשנו בשבוע שעבר בדיון משותף.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, אני מריח מכל הוויכוחים שיש מין היתממות, כאילו הולכים באמת רק לפתח ורק לעשות למען התושבים.

עפו אגבאריה: מה אומרות העובדות?

עפו אגבאריה: קודם כול, ח'אן אל עומדאן, אני אפילו זוכר אותו כאשר היינו עושים פסטיבלים שם, היו מופיעות להקות במקום הזה, בח'אן אל עומדאן, היו מופיעות להקות של זמרים וכן הלאה.

עפו אגבאריה: אז פתאום ח'אן אל עומדאן הולך ונהרס.

עפו אגבאריה: זה נובע לא רק מתוך זה שהשלטונות חטאו, אבל כנראה יש מדיניות.

עפו אגבאריה: בואו לא נהיה תמימים, שכאילו רוצים באמת לעשות לכל האזרחים ולכל תושבי עכו את אותו דבר.

עפו אגבאריה: זה ממש היתממות, רק "לסבן" אותנו, כאילו אנחנו לא מבינים מה הולך פה.

עפו אגבאריה: קודם כול, המכרז עצמו, קודם כול איך הושכר הנכס הזה על-ידי איזו ועדה.

עפו אגבאריה: מדובר על ועדת ואקף, שהיא ועדה שמינתה הממשלה והממשלה לחצה עליה.

עפו אגבאריה: כל העניין הזה לוקה באי-תקינות, הוא לא תקין.

עפו אגבאריה: הממשלה מינתה ועדה, כאילו מטעם הוואקף, והוועדה צריכה להשכיר לממשלה, אז היא כבר לא עצמאית.

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

עפו אגבאריה: אני חושב שזה בלתי חוקי.

עפו אגבאריה: צריך קודם כול לבטל את ההסכם שהולך להיות ל-99 שנים.

עפו אגבאריה: למה לא ל-49 שנים כפי שהיה?

עפו אגבאריה: דבר שני, יש ואקף איסלאמי.

עפו אגבאריה: זה ואקף או לא ואקף?

עפו אגבאריה: אז הולכים לעשות את הפרויקט.

עפו אגבאריה: אם הולכים לעשות אותו, וכמה שנים, כפי שמר הררי ציין, לא יכלו לשווק את ח'אן אל עומדאן, אז באותה הזדמנות רוצים למכור גם את ח'אן א-שוני.

עפו אגבאריה: זה מביא לתוכנית הטרנספר שהולכת ומתבצעת בתוך עכו העתיקה, אז יש הזדמנות לפנות 30 ומשהו משפחות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אגבאריה, מה היית עושה לו היית עכשיו ראש עיריית עכו?

עפו אגבאריה: אגיד לך.

עפו אגבאריה: פרט למשפחות שהולכים לפנות אותן, שמתגוררות סמוך לח'אן א-שוני, תגיד לי, האם באמת הוצע לאנשים האלה איזה פיצוי?

<סאמי האוארי: לקנות.

<סאמי האוארי: למה שלא יקנו את בתיהם?

עפו אגבאריה: האם הוצע להן לקנות את הנכס?

עפו אגבאריה: הנכס הוצע לאנשים אחרים.

עפו אגבאריה: יש לי חברים בעכו ונכנסתי לבתים הללו.

עפו אגבאריה: הבתים האלה באמת במצב רעוע.

עפו אגבאריה: באה החברה ואומרת: אנחנו נשפץ לכם את הבתים האלה, השיפוץ יעלה לכם חצי מיליון שקל, כאשר האדם בעצמו יכול לעשות את השיפוץ ב-50-100 אלף שקל.

עפו אגבאריה: זה גם כן לא דרך תמימה.

עפו אגבאריה: זה דרך מאוד לא תמימה כדי לדחוף את האנשים אל מחוץ לעיר העתיקה.

עפו אגבאריה: כך קורה.

עפו אגבאריה: לסיכום, הדבר הזה בלתי קביל.

עפו אגבאריה: קודם כול, האנשים האלה שרוצים לפנות אותם, הרצון לעשות את הלינקג' בין שני הח'אנים רק כדי שיהיה אפשר לפנות אנשים, זה לא מקובל.

עפו אגבאריה: מדוע לא לבוא לאנשים מעכו ולהגיד להם: אם אתם רוצים את הנכסים הללו אז תיקנו אותם באותם תנאים שאתם נותנים גם לאחרים?

עפו אגבאריה: אבל זה הרי מתבצע, ולא במקרה שיעור העסקים ושיעור התושבים הערבים בעכו העתיקה הולך ופוחת.

עפו אגבאריה: אם רוצים לשמר את זה באמת כעיר כפי שהיתה אז חובה לשמר גם את האזרחים וגם את התושבים הערבים בתוך העיר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רשות הדיבור לסאמי האוארי, שהוא פעיל חברתי, מנהל עמותה, בבקשה.

<סאמי האוארי: רציתי לציין כאן שמר דוד הררי, שאכן עובד קשה מאוד בעכו העתיקה, או שהוא מיתמם או שהוא צובע בוורוד את המצב.

<סאמי האוארי: קודם כול, לא הוצע לתושבים לקנות את הבתים שלהם.

<סאמי האוארי: אנחנו יכולים לשאול אותו וגם את נציג רשות מקרקעי ישראל.

<סאמי האוארי: למה צריך לפנות את 36 המשפחות האלה?

<סאמי האוארי: לפי דעתי זה רק הכרזת מלחמה על התושבים בעכו העתיקה.

אבישי ברוורמן: מה היית עושה?

<סאמי האוארי: יושבת פה מהנדסת העיר עכו.

<סאמי האוארי: הייתי מאמץ את המודל של עיריית עכו כאשר העירייה קנתה את מתחם "Med" ופיתחה אותו.

<סאמי האוארי: למה עד עכשיו החברה לפיתוח עכו העתיקה לא מתקנת את צווי הסרת הסכנה שכבוד המהנדסת הוציאה להם?

אבישי ברוורמן: תסביר את הקונצפט.

אבישי ברוורמן: נניח שאתה ראש עיריית עכו עכשיו ואתה רוצה לפתח את עכו, שיש לה הזדמנות, פתאום יש עניין בין-לאומי בשל ההכרזה באונסק"ו.

<סאמי האוארי: לדאבוני, אדוני היושב-ראש, לא נותנים לראש עיריית עכו לפתח את עכו העתיקה.

<סאמי האוארי: אם היו נותנים לו לפתח את עכו העתיקה – יש את מתחם "Med", יש את המודל המוצלח בו העירייה קנתה את המתחם, שיפצה אותו והשכירה את המקום לאנשי עסקים.

<סאמי האוארי: יצרו שם מקומות עבודה לאנשים, העסקים שם משלמים ארנונה לעירייה והעירייה מתעשרת מזה.

<סאמי האוארי: אני מדבר על מתחם "Med" שנמצא על-יד המשטרה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שלשמעון לנקרי, במקרה ראש העירייה הנוכחי, אין בעצם כוח על החברה הכלכלית?

<סאמי האוארי: בכלל אין לו כוח.

אבישי ברוורמן: החברה הכלכלית פועלת מעצמה.

אבישי ברוורמן: החברה הכלכלית בפיתוח עכשיו.

אבישי ברוורמן: אתה בעצם טוען שאם היתה דרך לפצות את התושבים או לתת להם לקנות או להיות חלק מן הפרויקט, אז זה פרויקט חיובי?

<סאמי האוארי: אתה מדבר בדיוק מהגרון שלי, אדוני.

<סאמי האוארי: למה לא נותנים לאנשים להיות שותפים?

<סאמי האוארי: למה צריך לפנות אותם?

<סאמי האוארי: למה צריך לבוא בכוחניות לאנשים האלה?

<סאמי האוארי: למה לא משתפים?

<סאמי האוארי: לפי דעתי, ואדון הררי יכול להגיד לי אם אני טועה, ההכרזה של אונסק"ו קובעת שיש לשתף את הקהילה.

<סאמי האוארי: גם בתוכנית מ-2007 לא שיתפו את התושבים.

<סאמי האוארי: הם מסתמכים על ראיונות שערכה ד"ר ח'אולה אבו באקר לפני שלושים שנה.

<סאמי האוארי: לפי דעתי הם לא קבילים.

אבישי ברוורמן: זאת הערה מאוד-מאוד נכונה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לדעת מה עושים עם המשפחות ואיך משלבים אותן.

אבישי ברוורמן: כאשר הייתי שר לענייני מיעוטים, על אף כל המגבלות הצלחנו להוביל תוכנית כלכלית ל-13 ישובים וקידום ההשכלה הגבוהה.

אבישי ברוורמן: ראש הממשלה לא היה מוכן לתת לי את האחריות לאוכלוסייה הבדואית, מהסיבות שלו, ו"אנא בדואי", אני מכיר כל ישוב וכל מקום.

אבישי ברוורמן: מה שאני רואה היום במשבר עם האוכלוסייה הבדואית, שבעצם בדיון האמיתי לפתרון – ותמיד יש פתרון – לא שיתפו את האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: היה לי פעם מורה למתמטיקה שהיה פרופסור בבית-ספר תיכון, כאשר פרופסורים עוד היו מורים בבתי-ספר תיכון.

אבישי ברוורמן: הוא אמר: אם הדרך נכונה – חשוב הפתרון, אבל אם הפתרון נכון – חשובה הדרך.

אבישי ברוורמן: כאן קודם כול צריך את הדרך.

אבישי ברוורמן: הדבר השני, אני שם את הדגש עכשיו, כי אני לא אתווכח פה עם הארכיטקטים, אני בטוח שהפרויקט הזה הוא פרויקט משמעותי.

אבישי ברוורמן: אבל הפרויקט הזה בלי שייקחו את המשפחות האלה ויתנו להן את הכבוד הראוי ואת המקום הראוי, בסוף יגיע לקונפליקט מאוד-מאוד גדול.

אבישי ברוורמן: פה צריך את חוכמת הלב ולא את חוכמת הדין.

<סאמי האוארי: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי, יש פה עוד כמה שאלות.

<סאמי האוארי: למשל, באתר האינטרנט של החברה לפיתוח עכו העתיקה היה כתוב, ואני שמרתי את המסך, שהחברה קיבלה את החמאם הקטן כאשר היה פעיל.

<סאמי האוארי: אם אדוני יבוא לבקר בחמאם הקטן הוא רק יבכה כשיראה איך נראה המקום.

<סאמי האוארי: המקום הרוס.

<סאמי האוארי: אפשרו לגנבים לגנוב את כל המרצפות ואת כל האוצרות של המקום.

<סאמי האוארי: למה?

<סאמי האוארי: עוד דבר אחד, אדוני, אני רוצה לקצר.

<סאמי האוארי: אם הם לא יכולים לשאת את הח'אן, אם אף אחד לא רוצה את הח'אן אז שיחזירו אותו לבעלים שלו.

<סאמי האוארי: נקודה.

<סאמי האוארי: אני רוצה לתמצת את הבקשות שלי.

<סאמי האוארי: אני מבקש לדחות את המכרז עד לניסוח מחדש בשיתוף הציבור.

<סאמי האוארי: אני מבקש להסיר מייד את צווי הסכנה.

<סאמי האוארי: כבוד המהנדסת יושבת כאן ואני לא יודע למה היא שותקת.

<סאמי האוארי: אם היתה לי אזהרת סכנה בבית ולא הייתי מתקן את הליקויים היתה שולחת לי את כל הפקחים שלה.

<סאמי האוארי: פרט לכך, צריך מייד להקים ועדת בדיקה שתבחן למה החמאם הקטן נהרס, למה הח'אן מט ליפול.

<סאמי האוארי: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: גם אני מבקש, גברת סופר, שתתייחסי לזה.

אבישי ברוורמן: תמסרי למר לנקרי, שאנחנו מכירים כבר שנים, שאנחנו רוצים לעקוב אחרי הנעשה בעכו בנושא הזה, ואשמח גם שהוא יופיע כאן בישיבה.

באסל גטאס: או לערוך ביקור של הוועדה בעכו.

אבישי ברוורמן: או אולי נערוך ביקור, רק בתנאי שעבדו מתא יהיה.

<סאמי האוארי: עבדו מתא מזמין אותך אישית.

אבישי ברוורמן: רבותי, נמשיך.

אבישי ברוורמן: כל אחד יקבל פה את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: קודם כול הבטחתי לעו"ד ג'האד אבו ריא, פעיל חברתי, בבקשה.

<ג'האד אבו ריא: שלום.

<ג'האד אבו ריא: דיברת על טעויות עבר של ממשלות ישראל.

<ג'האד אבו ריא: אין כאן טעויות עבר.

<ג'האד אבו ריא: מה שאנחנו רואים התחיל בניסיון לגרש את הערבים מעכו לאורך שנות השבעים והשמונים וזה נמשך עד היום.

<ג'האד אבו ריא: אנחנו רואים במה שנעשה היום חלק מגירוש תושבי עכו.

אבישי ברוורמן: את זה הבנו.

אבישי ברוורמן: אני לא פוסל את העמדה שלך.

אבישי ברוורמן: אני באמת מאמין, אין זה סוד שהעמדה שלי היא שמדינת ישראל קיפחה והפלתה את אזרחי ישראל הערבים לאורך כל שנות קיומה, להוציא ראש ממשלה אחד שהוביל בצורה רצינית, יצחק רבין ז"ל.

אבישי ברוורמן: זה המצב כרגע.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתייחס לפרויקט הזה ולא לפתוח את כל הדיון: איך אפשר את הפרויקט הזה למנף, שגם יפתח את עכו וגם ידאג למשפחות.

<ג'האד אבו ריא: אתם יצרתם את הסכנות בכוונה, הסכנות בח'אן אל עומדאן ובמקומות אחרים.

<ג'האד אבו ריא: אתם חושבים שאנחנו לא יודעים?

<ג'האד אבו ריא: אנחנו יודעים שאתם יצרתם את זה בכוונה כדי שאחר כך תגיעו למצב הזה ותגידו: יש כאן סכנה, צריך לתקן.

<ג'האד אבו ריא: אם אתם לא יכולים לשמור על המקום הזה תחזירו אותו לבעלים שלו, אנחנו נשמור עליו, אנחנו נתקן את הטעון תיקון.

אבישי ברוורמן: ולגבי ההצעה הספציפית?

<ג'האד אבו ריא: הצעתם את כל האתר הזה כמקשה אחת.

<ג'האד אבו ריא: לולא כן כל אחד מהתושבים היה יכול לרכוש מקום, לרכוש חנות, לבנות שם עסק.

<ג'האד אבו ריא: אתם עשיתם את זה כמקשה אחת כדי לא לאפשר לתושבי המקום לקנות ולהשתתף.

<ג'האד אבו ריא: במקומות אחרים תושבי המקום היו יכולים להשתתף.

<ג'האד אבו ריא: אתם בכוונה, אתם לא יכולים להסתיר את זה, אנחנו מכירים אתכם, מכירים מה אתם עושים, אתם עושים את זה בכוונה כדי לא לאפשר לתושבי המקום להשתתף.

<ג'האד אבו ריא: מה שיקרה בעכו אם תמשיכו בתוכנית הזאת – זה לא ילך.

<ג'האד אבו ריא: אתם יוצרים עכשיו מהומות, לא רק בעכו, בכל האזור.

<ג'האד אבו ריא: אנחנו לא נשתוק.

<ג'האד אבו ריא: כל מה שנקרא ערבי ואיסלאמי בעכו אתם מנסים להרוס.

<ג'האד אבו ריא: אפילו שמות של מקומות בעכו, כל כיכר בעכו אתם מנסים לשנות את שמה.

<ג'האד אבו ריא: בנמל בעכו אתם מנסים לשנות את השמות.

<ג'האד אבו ריא: אנחנו מזהים שאתם מנסים "לטהר" את המקום, אחרי שניסיתם "לטהר" את המקום מתושבים, ועכשיו אתם עושים כל ניסיון טיהור של ההיסטוריה של עכו, של כל מה שהוא איסלאמי וערבי, אתם מנסים לעשות את זה.

<ג'האד אבו ריא: אנחנו רואים את זה ולא ניתן לזה לקרות.

אבישי ברוורמן: עו"ד ג'האד אבו ריא, אמרת את דבריך בבירור.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להגיד לך את עמדתי.

אבישי ברוורמן: אני באמת מאמין שמדינת ישראל אין לה זכות קיום – העם היהודי מדבר שהוא העם הנבחר.

אבישי ברוורמן: אני מזמן כבר לא רואה במה הוא נבחר.

אבישי ברוורמן: הוא ייבחר, ואני משתמש במילה שאולי לא אוהבים, ביחס ל"גר אשר יושב בתוכך".

אבישי ברוורמן: פה צריך להיות שוויון וצריך להיאבק לשוויון.

אבישי ברוורמן: הגדוּלה של עכו היתה, כמובן גם תחת האיסלאם, משמעותית מאוד, ואנחנו יודעים את זה, ולכן צריך לשמור על זה.

אבישי ברוורמן: הדברים שלך יוצאים מלב כואב שמסתכל גם על ההיסטוריה, אני מבין אותך לחלוטין.

אבישי ברוורמן: מה שאני מנסה, בכוחי הדל, לקדם כאן, אני לא אפתור את הבעיה – אני מנסה אולי להחליף את הממשלה, אולי יום אחד אנחנו נהיה בממשלה, אולי אני אהיה שר האוצר ואוכל לעשות דברים אחרים.

אבישי ברוורמן: כרגע אני רק יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: עלה פה נושא לדיון מהיר על בעיה נקודתית.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל כרגע, אני מבין שאם עכו לא תקים עכשיו פרויקטים רציניים היא תפספס את ההזדמנות.

אבישי ברוורמן: כפי שאמרת, הרכבת עוברת, גם אנשים חזקים, גם ערבים וגם יהודים יתחילו לעזוב את המקום ואחד המקומות היפים ביותר, עם ההיסטוריה המדהימה של ישראל, יהפוך להיות סתם איזו עיר עלובה, וסליחה על הביטוי.

אבישי ברוורמן: לכן צריך לנצל את ההזדמנות הזאת, גם של ההכרזה של אונסק"ו, אבל לבוא עם תשובה לדרישה המוצדקת לחלוטין.

אבישי ברוורמן: גברת סופר, אני מביא את זה גם בפני ראש העירייה, איש רב פעלים, אני גם מביא את זה בפני נציגי השלטונות, ואנחנו נעקוב אחרי זה בצורה הכי ברורה, איך להגיע לשיתוף כדי שאותן משפחות יקבלו, כי במקומות אחרים, אני יודע, אנשים מקבלים עזרה בכל הדברים.

אבישי ברוורמן: איך לפתור את זה בצורה נקודתית, ביחס לבעיה המערכתית של עכו והפיתוח שלה – זה שיחה אחרת.

אבישי ברוורמן: אני מוכן אפילו לבוא לביקור בעכו, עם ראש העירייה ועם כולם, נשב ביחד, בתנאי שאמרתי, כמובן, עם עבדו מתא.

אבישי ברוורמן: לכן אני מבקש עכשיו להתקדם.

אבישי ברוורמן: נרשם עוד לדיון עבד יאסין, שהוא אדריכל ומומחה לשימור, בבקשה.

<עבד יאסין: אקצר בדבריי כדי לא להרחיב את הדיון מעבר לעניין המקצועי.

<עבד יאסין: בהכרזת עכו כעיר מורשת עולמית משום מה, אינני יודע למה, התמקדו רק בשכבות הארכיאולוגיות ושכחו את הקהילה שנותנת את הצביון של העיר הזאת.

<עבד יאסין: כל התכנון הפיזי שהתרחש בעכו משנות השבעים ועד עכשיו, גם בתוכניות האחרונות, התעלם לגמרי משיתוף הקהילה.

<עבד יאסין: הסתכלו על האבן ושכחו את רוח המקום.

אבישי ברוורמן: הובלתי פעם פרויקט בברזיל והייתי תמיד קופץ בין ריו לברזיליה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שברזיליה תוכננה באופן אופטימלי על-ידי ארכיטקטים, רק את הגורם האנושי שכחו.

אבישי ברוורמן: בגלל זה אף אחד לא רוצה להיות בברזיליה, כולם טסים לריו ולסאן-פאולו.

<עבד יאסין: לפיכך אני קורא לחברים המכובדים כאן, לכל הנציגים השונים להסתכל על העניין הזה אחרת.

<עבד יאסין: אולי הפרויקט שיוזמת החברה הכלכלית עם רשות העתיקות ועם רשות מקרקעי ישראל בסוף יהיה מנוף כלכלי לכל האוכלוסייה, אבל צריך לבחון את זה בצורה אחרת.

<עבד יאסין: אני חושב שכדאי להקים ועדה מקצועית מאוזנת ועניינית שתבדוק את העניין הזה, שיהיו בה נציגים של כל הגורמים, גם של העירייה, גם של אנשי שימור, גם של הפעילים החברתיים ושל התושבים.

אבישי ברוורמן: איך לשתף את האוכלוסייה בתכנון.

<עבד יאסין: להסתכל על זה בהיבטים שונים ולהגיש בסוף דוח לוועדה המכובדת.

אבישי ברוורמן: אני בכלל חושב, דודו הררי, תקשיב לי, למדתי בחיי שמה שעושים בכוח בסוף חוזר כבומרנג.

אבישי ברוורמן: למדתי בחיי, למרות שפוליטיקאים מתנהגים תמיד הפוך, שגמישות היא כוח וויתור הוא עוצמה.

אבישי ברוורמן: הסיפור הזה של עכו הוא נקודה כואבת, שמעכו יכולה להתפרץ בכל מקום אחר.

אבישי ברוורמן: לכן אני מצפה – הרי האמת נמצאת בכל הצדדים.

אבישי ברוורמן: במקום שכל אחד יגיד: אני צודק, אני צודק, שים את עצמך במקום הנציגים המכובדים שיושבים כאן.

אבישי ברוורמן: אני שומע פחות או יותר שאנשים רוצים להגיע לפתרון, רוצים את השיתוף הזה.

עפו אגבאריה: פח'רי בשתאווי רשום לדיבור.

אבישי ברוורמן: בדיוק אחרי עבד יאסין.

אבישי ברוורמן: תיכף אתן לכם גם לדבר.

אבישי ברוורמן: אל תיקחו את זה בתור הגנה, אלא בתור שאלה איך להתקדם לפתרון.

אבישי ברוורמן: גברת סופר, תעבירי את זה למר לנקרי, שהוא עדיין ראש העירייה ויש לו say בדבר הזה.

אבישי ברוורמן: חשוב מאוד שהפרויקט הזה יתפרש, בארץ ובעולם כולו, כפרויקט לפיתוח עכו שמשתף את האוכלוסייה הערבית, לא ממדר אותה, לא פוגע בה, ואז הוא יכול להיות פרויקט מחולל, לא רק פיזית, כפי שאמר הארכיטקט יאסין, אלא גם פרויקט לשיתוף.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מפח'רי בשתאווי מן הוועד העממי של עכו לומר את דבריו, בבקשה.

<דודו הררי: זה כבר לא אחד-אחד, זה ארבעה.

אבישי ברוורמן: אל תדאג, היהודים יותר חזקים מהערבים.

אבישי ברוורמן: אני עושה אפליה מתקנת...

<פח'רי בשתאווי: שלום.

<פח'רי בשתאווי: שמי פח'רי בשתאווי, פעיל עכואי ותיק, יותר מארבעים שנה ברציפות, חבר הפורום העכואי ביוזמת מרכז "ג'יראן".

<פח'רי בשתאווי: עמדתנו אשר נציג להלן מבוססת על שני עקרונות.

<פח'רי בשתאווי: ראשית, הפורום העכואי מדגיש שלא ניתן למכור או להשכיר כל נכס הקדש בעכו העתיקה בתנאים מנוגדים לתוכן כתב ההקדש של אותו נכס.

<פח'רי בשתאווי: כתב ההקדש אמור להיות הבסיס לכל ניהול או יוזמה כלכלית שעניינה הקדש זה.

<פח'רי בשתאווי: שנית, אסור לתת יד לגוף כלשהו, ובמיוחד לגוף ממשלתי, לפרסם מכרז אשר כולל תנאי מפורש של פינוי תושבים מבתיהם בעל כורחם, באופן ישיר או עקיף.

<פח'רי בשתאווי: פינוי כזה מנוגד לחלוטין למנדט אשר ניתן למדינת ישראל לשימור העיר העתיקה בעכו.

<פח'רי בשתאווי: לאור דברים אלה נבקש מוועדה מכובדת זו, בשם הפורום העכואי ובשם תושבי עכו העתיקה בכלל, לקבל את שתי ההמלצות הבאות: ראשית, להמליץ על ביטול החוזה שנחתם בין ועד הנאמנים של הווקף המוסלמי בעכו לבין החברה לפיתוח עכו, שהיא חברה ממשלתית, בתאריך 16 באוגוסט 1973, בהיותו חוזה שנחתם בין הממשלה לבין ועד שנתמנה על-ידי משרד ראש הממשלה עצמו.

<פח'רי בשתאווי: חוזה זה, אשר כלל את החכרת ח'אן אל עומדאן וח'אן א-שוני בסחיטה ואיומים מצד הממשלה, מנוגד באופן מהותי לכתב ההקדש של נכסי הוואקף המוסלמי בעכו.

<פח'רי בשתאווי: שנית, הפורום העכואי מבקש מוועדה מכובדת זו, להחליט על הקמת ועדה פרלמנטרית שתבדוק ותחקור את מדיניות רשות מקרקעי ישראל, חברת "עמידר" והחברה לפיתוח עכו העתיקה, בכל הנוגע לפרויקט שימור העיר העתיקה, פעולות מכירת הנכסים או השכרתם, או שימורם, ובמיוחד נכסי הוואקף המוסלמי, ועדה שתבדוק תקינות התנהלותם של גופים ממשלתיים אלה כלפי תושבי העיר העתיקה.

<פח'רי בשתאווי: שימור תרבותי לא יכול לכלול שימור פיזי של הנכסים בלבד ללא שיפור חייהם של בני המקום עצמם.

<פח'רי בשתאווי: הרי האדם הוא זה שיוצר את התרבות הפיזית ואין תרבות ללא האדם.

<פח'רי בשתאווי: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: שוקראן, מר בשתאווי.

אבישי ברוורמן: המילים האחרונות יפות מאוד.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

אבישי ברוורמן: מר הררי, אני לא עושה את הדיון לפי אחד-אחד.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לתת לכל האנשים שעותרים לומר את דברם ואחרי זה אתן את רשות הדיבור לך ולחנה איפרגן שעדיין לא דיברה.

<ג'האד אבו ריא: כשאומרים אחד-אחד זה כאילו שאנחנו צד האויב כנגדם.

אבישי ברוורמן: אתן לך עצה ממרום גילי.

אבישי ברוורמן: אני בן 65.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך, אני גם ניסיתי ולחמתי וכל הדברים.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על מר הררי שהולך ונסגר, ורואים את זה בשפת הגוף שלו.

אבישי ברוורמן: אתה "מכניס" לו והוא נסגר.

אבישי ברוורמן: אנחנו עשינו פה, היהודים והערבים, עבודה מאוד לא טובה במדינת ישראל, עבודה מאוד לא טובה.

אבישי ברוורמן: לילדים שלי אני נותן תמיד לקרוא את ח'ליל ג'ובראן, מאז שהיו ילדים, והוא בשבילי הדוגמה.

אבישי ברוורמן: בתרגום לעברית.

<קריאה: זה לא דומה.

<קריאה: תלמד אותם ערבית.

אבישי ברוורמן: עשיתי טעות גדולה, למדתי צרפתית.

אבישי ברוורמן: כאשר הייתי שר התחלתי ללמוד ערבית ולא הצלחתי.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שיום אחד כל אחד ילמד פה עברית, ערבית וסינית.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי להגיע לאיזה פתרון בנושא הנקודתי, פתרון שימשיך גם הלאה.

אבישי ברוורמן: לכן גם בצד השני צריך לחשוב על זה בצורה חיובית.

אבישי ברוורמן: אוי לה לעכו אם תיכנס לתוכנית ללא הסכמה, אז גם אונסק"ו תתנער ממנה.

<קריאה: אנחנו כבר פנינו לאונסק"ו.

אבישי ברוורמן: רשות הדיבור לעורך-דין אוסטא כמאל, בבקשה.

<כמאל אוסטא דדן: אני רוצה לומר רק שני משפטים.

אבישי ברוורמן: את מי אתה מייצג?

<כמאל אוסטא דדן: אני מהפורום העכואי ואני גם חבר עם דודו הררי באותם מועדונים ואנחנו חברים טובים מאוד.

<כמאל אוסטא דדן: אני חושב שנפלה כאן טעות, רבותי.

<כמאל אוסטא דדן: החברה לפיתוח עכו התעלמה מאתנו, התושבים הערבים.

אבישי ברוורמן: זה עובדה.

אבישי ברוורמן: מה שהיה היה.

<כמאל אוסטא דדן: היא בכלל לא שיתפה אותנו במהלכים האלה.

<כמאל אוסטא דדן: אילו הייתי דודו הררי הייתי מחר קורא לפורום העכואי: "בואו נפתור את הבעיה הזאת באחת, שתיים, שלוש", וזהו, נקודה, שורה חדשה.

אבישי ברוורמן: דודו הררי, תקשיב למה שנאמר כאן.

אבישי ברוורמן: אני מבקש כרגע לשמוע את נציגת משרד התיירות, חנה איפרגן שעוד לא דיברה.

באסל גטאס: ביקש לדבר גם וויאם בלעום מ"עדאלה".

אבישי ברוורמן: כולם רשומים.

אבישי ברוורמן: פעם חשבו שלי יש פתיל קצר.

אבישי ברוורמן: אני הפכתי להיות פה הכי סובלני בכנסת.

<וויאם בלעום: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להפנות שאלות למוסדות.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוד מעט מגיעים לסיום, אז תפנה את השאלות, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אנחנו כמעט מסיימים, אני מגיע לסיכום.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה לשאול עכשיו?

<וויאם בלעום: בבקשה, אם אפשר.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה, נקדם אותך כדי שחנה איפרגן, דודו הררי, גברת סופר וכל מי שרוצה יענו על השאלות, וגם אדון רענן כסלו מרשות העתיקות.

באסל גטאס: מר רענן כסלו, מאוד חשוב לי לשמוע מה אתם אומרים.

<וויאם בלעום: שמי וויאם בלעום, אני מארגון "עדאלה".

<וויאם בלעום: קודם כול, לא אחזור על דברים שנאמרו.

<וויאם בלעום: אני מסכים עם כל מה שאמרו חברי הכנסת הנכבדים ותושבי העיר עכו.

<וויאם בלעום: אני רוצה להעלות ארבע נקודות.

<וויאם בלעום: נקודה ראשונה, לגבי המכרז.

<וויאם בלעום: המכרז הוצע ל-49 שנים עם אופציה לעוד 49 שנים.

<וויאם בלעום: במקום אחר נרשם שזה עד 2072.

<וויאם בלעום: נשמח שנקודה זאת תובהר.

<וויאם בלעום: אני חושש, כבוד היושב-ראש, שעניין ההחכרה ל-49 שנים עם אופציה לעוד 49 שנים, יש מאחורי זה שיקול פסול שקשור- - - אני חוזר על הנקודה, המכרז הוצא ל-49 שנים עם אופציה לעוד 49 שנים, ובמקום אחר נאמר שזה 113, ובמקום אחר הוצא ל-2073.

<וויאם בלעום: אשמח לשמוע מן המוסדות מה ההסבר לזה.

<וויאם בלעום: זה מחבר אותי לעוד נקודה, העניין של תום החכירה.

<וויאם בלעום: מה יקרה לאחר תום החכירה?

<וויאם בלעום: הרי בשנת 2072 המדינה תחזיר את הח'אן לוואקף ולוועד הנאמנים.

<וויאם בלעום: באילו תנאים הוא יוחזר?

<וויאם בלעום: מה הם יידרשו לעשות?

<וויאם בלעום: האם הם יידרשו לקנות את המלון?

<וויאם בלעום: המדינה הולכת להפוך ואקף למלון והתושבים לא יכולים לדעת מה יקרה ב-2072, כאשר ח'אן אל עומדאן יחזור לוועד הנאמנים, באילו תנאים הוא יחזור.

<וויאם בלעום: נקודה שלישית מופנית לרשות העתיקות.

<וויאם בלעום: לפי חוק העתיקות, לפי סעיף 29, כמדומני- - -

באסל גטאס: הנה, נציג רשות העתיקות נמצא פה.

<וויאם בלעום: לפי סעיף 29, כמדומני, רשות העתיקות היא המוסמכת לתת אישור לכל שינוי בנכס שמוגדר כאתר עתיקות.

<וויאם בלעום: אשמח לדעת האם יש הסכמה מטעם רשות העתיקות לשינויים הצפויים, ואילו שיקולים נשקלו כדי להגיע להחלטה זאת.

<וויאם בלעום: נקודה אחרונה, כבוד היושב-ראש, לגבי הדיירים המוגנים.

<וויאם בלעום: זו נקודה חשובה מאוד, לדעתי.

<וויאם בלעום: במכרז יש התניה ליזם, לאדם שיזכה במכרז, שיוציא את האנשים, יפנה את הדיירים המוגנים.

<וויאם בלעום: התהייה שעולה כאן, למה בעצם המדינה צריכה להתנות תנאי כזה ליזם?

<וויאם בלעום: יכול להיות שהיזם יחליט שהוא רוצה להשאיר את האנשים, במיוחד שהם לא בח'אן אל עומדאן אלא הם בח'אן א-שוני.

<וויאם בלעום: אני חותר לכך שייתכן שיש כאן איזה שיקול חריג, שיקול פסול, שרוצה מלכתחילה, מהסיבה הראשונה, להוביל לפינוי התושבים.

<וויאם בלעום: אם רוצים לשפץ, אם רוצים לבנות מלון – נגיד שאנחנו מסכימים, אני לא מסכים, אבל נגיד שאנחנו מסכימים – למה לפנות את התושבים מלכתחילה?

<וויאם בלעום: למה להתנות את המכרז בפינוי התושבים בתוך 5 שנים?

<וויאם בלעום: יש כאן לדעתי איזו אמירה שמתחברת עם מה שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי, של מדיניות כללית של הרשות.

<וויאם בלעום: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, מר בלעום.

אבישי ברוורמן: אמרת את הדברים בצורה מושכלת וברורה.

אבישי ברוורמן: אני מחזיר את רשות הדיבור לנציגי, מה שנקרא, השלטונות.

אבישי ברוורמן: נתחיל עם חנה איפרגן ממשרד התיירות, אחריה האדריכל רענן כסלו מרשות העתיקות, מר הררי, מר מזוז ואני אסכם.

אבישי ברוורמן: כל אחד רשם את כל השאלות ויענה תשובות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<חנה איפרגן: אני רוצה לדבר על הגישה שנאמרה פה מהתחלת הדיון, על הגישה כלפי עכו.

<חנה איפרגן: אני רוצה להגיד שמשרד התיירות התחיל, ולא עכשיו ולא אתמול, לפחות ב-4 השנים האחרונות השקיע 60 מיליון שקל לפחות בתשתיות בעכו.

<חנה איפרגן: אני מדברת על פרויקטים לטובת התושבים ולא לטובת המלונאות, מכיוון שעד עכשיו המלונאות בעכו זה אולי 300 חדרים.

<חנה איפרגן: אנחנו לא עשינו את זה באף עיר אחרת.

<חנה איפרגן: תמיד משרד התיירות מנסה לשמור על איזה איזון בין מספר המלונות והחדרים שנמצאים בתוך העיר ובין ההשקעות שהוא עושה בתשתיות.

<חנה איפרגן: פה בעצם החרגנו את עכו, ולמרות שיש בעכו עכשיו אולי 300 חדרי מלון, קודם היו פחות מזה, השקענו כ-60 מיליון שקל, או אפילו יותר, באולמות האבירים, בטיילת, בשוק, בשבילי אופניים – כל מיני תשתיות שבעצם נופלות על הגבול בין העבודות של הרשות המקומית ובין משרד התיירות.

באסל גטאס: 60 מיליון שקל הושקעו על פני כמה שנים?

<דודו הררי: מעל 500 מיליון שקל ריאלי הושקעו מ-1994 עד דצמבר 2012 על-ידי כל משרדי הממשלה.

<דודו הררי: זה מה שהחברה לפיתוח עכו העתיקה השקיעה, מעל 500 מיליון שקל.

<סאמי האוארי: הרוב הושקע בחפירות ובתיקון אולמות האבירים, לא בעכו שחיים בה אנשים.

חנין זועבי: השאלה כיצד זה השפיע על איכות חייהם של תושבי עכו.

אבישי ברוורמן: דודו הררי, אתן לך זכות דיבור בסוף.

<חנה איפרגן: יש פרויקטים שנעשו ממש בשיתוף עם- - -

אבישי ברוורמן: גברת איפרגן, אמרת יפה מאוד שרוב הפרויקט בהתחלה לא היו במלונאות.

אבישי ברוורמן: לאחרונה התחילה מלונאות, ואת חורגת אפילו מן המדיניות, את הפרויקט של המלונאות כאן אתם מקדמים גם בהשפעת רוח אונסק"ו.

<חנה איפרגן: הפרויקט של שיקום השוק, למשל, נעשה בתיאום עם התושבים, בשיתוף פעולה איתם.

<חנה איפרגן: זה תורם רבות לתושבים.

<חנה איפרגן: להגיד פה שלא אכפת מעכו זה פשוט לא נכון.

עפו אגבאריה: כמה דירות יש בעכו שלא נתתם להן את האישור, אפילו בשיתוף?

עפו אגבאריה: - - -

<חנה איפרגן: יש עוד דבר שאני רוצה לציין.

<חנה איפרגן: כעיקרון, משרד התיירות- - -

אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא אוכל להמשיך כך אז אבקש מן האתאיסט הנוצרי הזה (חבר הכנסת חנא סוייד) שיעזור לי.

אבישי ברוורמן: יש כאן רוב מוסלמי ואני לא יודע מה לעשות.

אבישי ברוורמן: ..

חנין זועבי: כאן אנחנו לא על תקן מוסלמים או נוצרים.

חנין זועבי: אנחנו פה על תקן ערבים.

<חנה איפרגן: בנוסף לפרויקט השוק, שאמרתי שנעשה בשיתוף עם הסוחרים בשוק ולא נגדם, אני מדברת למשל על עבודות תחזוקה.

אבישי ברוורמן: בסדר, את זה שמענו.

אבישי ברוורמן: מה עם הפרויקט הזה?

<חנה איפרגן: נאלצנו להתעסק גם בתחזוקה של הטיילת שבנינו, למרות שזה בהחלט לא מנדט של משרד התיירות.

חנין זועבי: אבל מה לגבי הפרויקט הזה?

<חנה איפרגן: אני רוצה לדבר פה על הגישה.

<חנה איפרגן: הגישה של משרד התיירות מן ההתחלה היתה לטובת עכו, לטובת התושבים, ולא בהצדקה יחסית לכמות חדרי המלון שנבנו בעיר.

אבישי ברוורמן: מה עם הפרויקט הזה, יש לך משהו להוסיף?

<חנה איפרגן: הפרויקט הזה חשוב מאוד, כפי שנאמר כאן.

<חנה איפרגן: חשוב מאוד להוציא מהפרויקט הזה את המיטב.

אבישי ברוורמן: את מבינה את ההערה לגבי המשפחות שמתגוררות בסמיכות לפרויקט, שצריך לדאוג להן?

<חנה איפרגן: כן, אני מבינה.

<חנה איפרגן: אני חושבת שהכול צריך להיעשות בתיאום, בהסכמה וכולי.

<חנה איפרגן: אבל צריך לציין עוד משהו.

<חנה איפרגן: פרויקט של מלון כהגדרתו הוא פרויקט, במירכאות, ציבורי.

<חנה איפרגן: זאת אומרת, אם זה היה פרויקט מגורים אז היו אומרים לאנשים: אוציא אותך, אתן לך מוצר טוב יותר מאשר מה שהיה.

<חנה איפרגן: כאשר בונים מלון, כהגדרה הוא מלון, זה חדרים שצריך להעמיד אותם לרשות הציבור.

<חנה איפרגן: לכן יש איזה קושי פה להציב אחד נגד אחד.

<חנה איפרגן: צריך לפתור את זה בצורה אחרת.

אבישי ברוורמן: אני מחפש פתרונות.

אבישי ברוורמן: מה הפתרון?

<חנה איפרגן: דבר שלישי שיש לי להגיד, כל המכרזים שיוצאים בעכו פתוחים לתושבי עכו.

חנין זועבי: זה לא נכון.

<חנה איפרגן: אנחנו רוצים שאנשים ייגשו למכרזים ושהמקומיים ייגשו ויקימו מלונות.

<חנה איפרגן: זה מה שקרה במכרזים קודמים.

<חנה איפרגן: מי שזכה במכרזים קודמים היו התושבים.

חנין זועבי: אל תטעי את הוועדה.

<סאמי האוארי: יש לי שאלה חשובה מאוד.

<סאמי האוארי: אני מבקש שמישהו מן האנשים המכובדים כאן שיודע ישיב, האם לאנשים שהולכים לפנות אותם הוצע לקנות את הבית שלהם או לא?

עפו אגבאריה: רציתי גם לשאול, האם בפרויקט שהגברת מדברת עליו יש איזו הכנסה לוואקף, שהוא הבעלים האמיתיים של הנכס?

<חנה איפרגן: כל ההכנסות הן לטובת התושבים, כל ההכנסות בתיירות ובמסחר, הכול בא לטובת התושבים.

חנין זועבי: הנה התושבים.

חנין זועבי: תשאלי אותם.

חנין זועבי: התושבים לא גרים במקום אחר, הנה, הם מולך.

<חנה איפרגן: התייר משאיר 150 דולר בכל יום.

חנין זועבי: אל תתיימרי לדבר בשם התושבים.

חנין זועבי: התושבים נמצאים פה.

חנין זועבי: אל תדברי בשמם.

חנין זועבי: הם יגידו לך אם זה לטובתם או לא.

חנין זועבי: כולם מדברים בשם התושבים.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, נמצא כאן נציג של הוואקף.

אבישי ברוורמן: אני לא באתי לכאן לשם כך.

אבישי ברוורמן: הצעקות האלה יהיו כותרות בעיתון אבל שום דבר לא ייצא מן הצעקות.

אבישי ברוורמן: אני מנסה לקדם פתרונות.

אבישי ברוורמן: אני ממשיך הלאה.

אבישי ברוורמן: תודה, גברת איפרגן.

אבישי ברוורמן: האדריכל רענן כסלו, שמעת את הדברים, מה אתה מציע לנו לגבי הפתרון?

<רענן כסלו: שלום.

<רענן כסלו: אני חושב שיש כאן דבר משותף – אין ויכוח על החשיבות של עכו ועל החשיבות של ח'אן אל עומדאן, זה דבר ראשון.

<רענן כסלו: צריך באמת לראות איך כולם ביחד עושים את המעשה ודואגים לעבוד יחד.

<רענן כסלו: עכשיו כמה עובדות.

<רענן כסלו: בהכרזה של עכו כאתר מורשת עולם, כבר בתיק היה ידוע שיהיו דברים שילכו למלונאות, ויש פה את התיק.

<רענן כסלו: גם ח'אן אל עומדאן וח'אן א-שוני – אונסק"ו יודעים שזה אמור להפוך למלון, כך שאין פה איזו הפתעה.

<רענן כסלו: מה שאנחנו צריכים, וזה גם עונה לשאלה של האדון הנכבד וויאם בלעום, זה לשמור על הערכים של המבנה.

<רענן כסלו: אכן החברה לפיתוח עכו, כמי שיוזמת, קיבלה את התנאים של רשות העתיקות.

<רענן כסלו: המשימה שלנו לראות שהח'אן עם ערכיו לא נפגע, וגם בתהליך שהוא הופך למלון הח'אן ימשיך לשמור על ערכיו.

<רענן כסלו: כמובן יהיו שינויים מסוימים, אבל הח'אן, כמו הרבה פרויקטים בעכו שאנחנו עושים לאורך שנים, אנחנו מקפידים בפרויקטים שקשורים לכל התרבויות שיש בעכו, ועכשיו גם מתכוונים לתקן את כל השכבה העליונה של עכו, את כל השווקים, כל הדברים האלה מן התקופה העות'מנית, וכולם מקבלים את החשיבות שלהם, וגם שם הושקע כסף.

<רענן כסלו: ח'אן אל שווארדה טופל לאחרונה, לא למלון.

באסל גטאס: זה המודל.

<רענן כסלו: הראייה בעכו מנסה – הקמנו שם מרכז שימור, לעבוד עם תושבים.

באסל גטאס: אבל ח'אן אל שווארדה לא נמכר.

<רענן כסלו: יש רצון, והוא נכון, לשלב את התושבים, לראות שהם חלק מן הפעילות.

אבישי ברוורמן: יש לי שאלה אליך, מר כסלו.

אבישי ברוורמן: דיבר סאמי האוארי על האופציה לשחקנים בעצמם שנמצאים שם להיות מעורבים.

אבישי ברוורמן: מדוע ההחרגה הזאת, לא לתת לתושבים?

<רענן כסלו: רשות העתיקות היא לא גוף כלכלי.

אבישי ברוורמן: הבנתי, זה לא בסמכותך.

<רענן כסלו: אני רק אומר שבסופו של יום זה פרויקט גדול מאוד.

<רענן כסלו: כפי שכבר הוצג כאן, צריך לקדם את עכו וצריך לקדם את הח'אן, כי הח'אן הזה, אפשר לעשות ועדת חקירה- - -

אבישי ברוורמן: מה העלות של הפרויקט הזה, סדר גודל?

<רענן כסלו: הוא מהפרויקטים הגדולים שנעשו בארץ.

אבישי ברוורמן: מר הררי, מה העלות של הפרויקט הזה?

<דודו הררי: כמה צריך להשקיע?

<דודו הררי: יותר מ-150 מיליון שקל.

<רענן כסלו: המדינה עד היום – אפשר לדון על זה, אתה אמרת שזה המקום הכי יפה – כנראה לא טיפלה.

<רענן כסלו: צריך להגיע למצב שהח'אן הזה מטופל, כי אחרת הוא לא יהיה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממר אריאל מזוז להתייחס ואחריו מר הררי ואני אסכם.

<אריאל מזוז: לגבי פירוט הנכסים שם, מדובר ב-34 משפחות שנמצאות במקום, כש-23 מהן דיירים מוגנים ו-11 פולשים.

<אריאל מזוז: זה לפי הדיווח שקיבלתי.

אבישי ברוורמן: רבותי, כל אחד ברשות הדיבור שלו.

<אריאל מזוז: מתוך ה-23, 17 מנוהלים על-ידי חברת "עמידר" ו-6 מנוהלים על-ידי החברה לפיתוח עכו העתיקה.

<אריאל מזוז: יש לנו פה למעשה 23 דיירים, כאשר יש מכרז באוויר, עד 6 בינואר 2014.

<אריאל מזוז: הם יכולים להתאגד, להקים קבוצת רכישה ולגשת למכרז, אף אחד לא מונע את זה מהם.

אבישי ברוורמן: אני עוצר פה לרגע.

אבישי ברוורמן: סאמי האוארי, האם האפשרות הזאת יכולה להתממש?

<עלי זייבאק: יש לנו חודש וחצי.

אבישי ברוורמן: לפעמים בחודש אפשר לעשות יותר מאשר עושים בשנה.

<סאמי האוארי: האדון המכובד מתכוון שהאנשים האלה יקנו גם את ח'אן אל עומדאן, גם את ח'אן א-שוני וגם את החמאם, זה מה שהוא מציע.

חנין זועבי: כן, הוא אמר את זה, שייגשו למכרז.

<סאמי האוארי: האם באנו לפה על מנת ש"יסבנו" אותנו?

אבישי ברוורמן: מר מזוז, זאת בדיחה.

אבישי ברוורמן: אני דווקא אוהב חוש הומור.

עפו אגבאריה: למה לא להציע להם לקנות את הרכוש שלהם, של עצמם?

חנין זועבי: זאת טרגדיה שהוא לא מתייחס אליה כטרגדיה.

חנין זועבי: הגיע הזמן שיתייחס אליה ברצינות.

אבישי ברוורמן: הבנו, זה ירד מסדר היום.

<אריאל מזוז: עוד הבהרה, תשובה לשאלה של מר בלעום לעניין תקופת החכירה.

<אריאל מזוז: מכיוון שהקרקע באופן חלקי, לא כולה, נמצאת בבעלות ועד הנאמנים אז החכירה היא עד שנת 2072.

<אריאל מזוז: יש גם חלקות שהן של רשות הפיתוח, לא בבעלות ועד הנאמנים, ושם יש אופציה.

<אריאל מזוז: לשאלתך מה קורה אחרי שנת 2072, אז צריך לראות מה קורה.

<אריאל מזוז: לא ראיתי מקרה שהמדינה הוציאה מישהו מן האדמה שלו, עם הבניין הוציאה אותו ופינתה אותו.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא מדברים על איקרית ובירעם.

<אריאל מזוז: בדרך כלל מי שיש לו חוזה כדת וכדין, שזכה במכרז כדת וכדין, לא ראיתי שהוציאו אותו מן המבנה.

<קריאה: ואם יגידו: תיקנו את המלון?

אבישי ברוורמן: מר מזוז, אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אני מוחק את הבדיחה שלך מן הפרוטוקול, אבל חוץ מזה, בסדר.

אבישי ברוורמן: מי הגברת?

אבישי ברוורמן: נורה אשקר מן האגודה לצדק חלוקתי, מרכז "ג'יראן" עכו, בבקשה.

אבישי ברוורמן: בקצרה, כי אני כבר אחרי הזמן ואני חייב לסכם.

<נורה אשקר: אני פשוט רוצה להשיב בדוגמה לשאלה שעלתה פה רבות, לגבי דיירים שיש להם זכות מוקנית בחוק, זכות קדימה לרכוש את הנכס בו הם נמצאים בהיותם דיירים מוגנים.

<נורה אשקר: אני אישית פניתי בשם אחד הדיירים שרצה לרכוש את הבית בו הוא נמצא בח'אן א-שוני ומ"עמידר" קיבלתי תשובה שהוא לא יכול בגלל שזה מוצע במכרז על כל היחידה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך מאוד.

אבישי ברוורמן: הנה, הצגת את המגרש בצורה ברורה, במשפט אחד ברור.

אבישי ברוורמן: מה הררי, אני נותן לך את רשות הדיבור אם אתה רוצה להגיב על עוד משהו, בקצרה.

<דודו הררי: אני רוצה לענות בכמה דקות, באמת בקצרה.

<דודו הררי: קודם כול, צריך להבין, חלק מן האנשים שנמצאים כאן לא גרים בעכו.

<דודו הררי: חשובים לי אלה שגרים בעכו ואני ממשיך לעבוד איתם.

<דודו הררי: יש לי פה חברים.

חנין זועבי: הוא מתכוון אלינו, חברי הכנסת.

<קריאה: לכן יושב-ראש הדירקטוריון שלך מעכו.

<קריאה: נכון?...

אבישי ברוורמן: תנו למר הררי לעשות את הג'סטות הפוליטיות שלו.

אבישי ברוורמן: הוא עכואי אסלי, אם הוא הגיע לעכו ב-1951 אז הוא עכואי אסלי.

עפו אגבאריה: מעניין מי יותר אסלי, הוא או אבו עדנאן.

אבישי ברוורמן: אל תשווה.

חנין זועבי: אבל הוא מכיר בך, הוא מכיר בהיסטוריה שלך.

עפו אגבאריה: אתה רוצה לגרש אותו.

עפו אגבאריה: הוא רוצה אותך בעכו ואתה רוצה לגרש אותו, זה ההבדל.

אבישי ברוורמן: אני מבקש, חשבתי שהדיון יהיה קצר יותר כי יש לנו עוד דיון עכשיו.

<דודו הררי: קודם כול, צריך לתקן פה עוול שנעשה להרבה אנשים.

<דודו הררי: תוכנית הפיתוח התחילה בשיתוף מלא של ועדת הקהילה.

<דודו הררי: אגיד פה דברים שאף אחד לא יכול להכחיש אותם.

<דודו הררי: ראשית, נבנתה ועדת קהילה מתוך האוכלוסייה הערבית בעיר העתיקה, שפעלה משנת 1994 ועד שנת 2007.

<דודו הררי: ועדת הקהילה היתה בשכר.

<דודו הררי: תושבת עכו, דוקטור ח'אולה אבו באקר, שכולם מכירים אותה, ליוותה את הפרויקט מהתחלה ועד הסוף.

<דודו הררי: נערך סקר עם מכון "גיאוקרטוגרפיה", עם פרופסור דגני.

<דודו הררי: כתוצאה מזה, בשיתוף התושבים, החברה בנתה גני ילדים.

<דודו הררי: חברה לתיירות בונה גני ילדים בעיר העתיקה.

<דודו הררי: החברה בנתה את שני המתנ"סים שקיימים היום בעיר העתיקה, תכננה ובנתה.

<דודו הררי: החברה בנתה את מועדון הקשישים, שעד היום משתמשים בו.

<דודו הררי: לבוא ולהגיד שאין התייחסות לחברה – זה פשוט לא הוגן.

<ג'האד אבו ריא: - - -

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני מבקש לא להפריע.

אבישי ברוורמן: אמרת את שלך.

אבישי ברוורמן: זה שתפריע לו ישנה משהו עכשיו?

<דודו הררי: דבר שני, היום אנחנו אחרי השקעה של קרוב ל-48 מיליון שקל, רק בשיקום חזיתות של דירות של דיירים שגרים בעיר, מבלי שהממשלה לוקחת ולו שקל אחד.

<דודו הררי: איפה התושבים משתתפים?

<דודו הררי: רק באזהרות סכנה על-פי חוק.

<דודו הררי: החמאם הקטן מעולם לא היה פעיל, מ-1948 כבר לא היה פעיל.

<דודו הררי: החמאם הגדול היה פעיל עד שנת 1945.

<דודו הררי: הפורום העכואי – מר הווארי יודע כמה החברה יושבת עם אנשי האוניברסיטה, עם מרכז "ג'יראן", יחד אתכם, יחד עם התושבים, כל אלה שיש להם צווי פינוי, כל אלה שלא יכולים לשלם, וכמה הלכו לקראתם ובאילו מלחמות, עד כדי כך שהמינהל החליף את הנהלים שלו לגבי תושבי עכו העתיקה.

<דודו הררי: לדוגמה, אם בהסרת סכנה התושב צריך להשתתף ב-50% אז בנו לו גג מעץ, שעולה פי 10 מגג יצוק, והוא משלם 50% ממחיר הגג כאילו היה יצוק ולא מעץ.

<ג'האד אבו ריא: אדון הררי, לא מאמינים לך.

<ג'האד אבו ריא: הוא אומר דברים לא נכונים.

אבישי ברוורמן: אז הוא אומר.

אבישי ברוורמן: יכול להיות שאתה צודק בכול, אבל מה ייצא עכשיו שעוד יותר "תכניס" לו?

אבישי ברוורמן: ייצא מזה משהו?

אבישי ברוורמן: לא ייצא כלום.

<ג'האד אבו ריא: צריך להגיד את האמת.

באסל גטאס: תתייחס למכרז.

אבישי ברוורמן: דודו הררי, אני מבקש שתתייחס לפרויקט עצמו.

<דודו הררי: אל תאמין לי, אני לא צריך שתאמין לי.

<ג'האד אבו ריא: אף אחד לא מאמין לך.

<דודו הררי: אני לא זקוק שתאמין לי.

אבישי ברוורמן: הוא מדבר עכשיו לפרוטוקול.

<דודו הררי: בשנת 1993, מי שחי אז בעכו יודע שהביוב- - -

חנא סוייד: אתה זקוק, ועוד איך, שהוא יאמין לך.

חנא סוייד: הוא לא יכול לעבוד אם לא יאמינו לו.

אבישי ברוורמן: חנא סוייד, באת בסוף.

אבישי ברוורמן: דיברנו על זה.

אבישי ברוורמן: אני מתקרב לסיכום הדיון.

חנא סוייד: אני מדבר על הגישה.

חנא סוייד: מה זה "לא זקוק"?

<דודו הררי: ברגע שהוא אומר לי שהוא לא מאמין לי זאת התגובה שלי.

חנא סוייד: את מי אתה משרת?

חנא סוייד: אתה משרת את האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: דודו הררי, אגיד לך מה הבעיה שלך ואגיד לך מה הבעיה שלהם.

אבישי ברוורמן: ברגע שמתחיל הקונפליקט סביב מי אשם וכל אחד מתגונן, לא יהיה פתרון.

אבישי ברוורמן: זה שהיתה אפליה מול הערבים במשך כל השנים, אנחנו יודעים.

אבישי ברוורמן: מה שהיה, היה.

אבישי ברוורמן: מה שקורה, כל אחד לוקח לאגו שלו.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להוציא מפה את האגו ולמצוא פתרון לנושא הזה בפתיחות, כי אם הוא לא יהיה אז יהיה רק רע, ואפשר לפתור נקודתית את הנקודה הזאת.

אבישי ברוורמן: זה מה שאני מבקש ממך.

<דודו הררי: אני מבקש להתייחס לפרויקטים.

<דודו הררי: ביוב נעשה בכל העיר העתיקה.

<לאה ורון: תדבר בבקשה אל היושב-ראש ואל חברי הכנסת.

<דודו הררי: כל התשתיות בעיר העתיקה, 120 מיליון שקל, אדון הווארי, הוצאו על תשתיות.

<ג'האד אבו ריא: אז גם תציע לתושבים לקנות.

<דודו הררי: הפרויקטים שנעשו בשוק- - -

חנין זועבי: זה לא רלוונטי עכשיו.

אבישי ברוורמן: תנו לדודו הררי לסיים איך שהוא רוצה.

אבישי ברוורמן: דבר אל התושבים.

<דודו הררי: חומות העיר העתיקה, אתם יודעים שעד היום הושקעו בהן קרוב ל-60 מיליון שקל על-ידי המינהל, וממשיכים לעבוד כי עכו העתיקה בלי חומות זה לא עכו העתיקה.

<דודו הררי: אתם יודעים, גם בים וגם ביבשה.

אבישי ברוורמן: מה על הפרויקט הזה?

אבישי ברוורמן: יש לך איזו הצעה?

<דודו הררי: לגבי הפרויקט הזה, היום ח'אן א-שוני נראה מתחת לכל ביקורת, לכל מי שמכיר: סוסים, אורוות.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים את הפרויקט, אבל מה לגבי מה שנאמר כאן?

<דודו הררי: לגבי מה שנאמר כאן, אני לא הולך לדבר בשם "עמידר" לגבי הדיירים שגרים בח'אן א-שוני כי נציגי "עמידר" לא נמצאים פה, אבל נציג רשות מקרקעי ישראל נמצא פה והוא אמר את שלו.

<דודו הררי: לדעתי הם יכולים להגיע עם היזם להסדר שהתושבים לא צריכים לעזוב את העיר העתיקה ושיקבלו את הפיצוי המגיע להם בדמות של דירה.

עפו אגבאריה: מה התשובה שלך לעו"ד נורה אשקר?

חנין זועבי: אבל לא "עמידר" אלא אתם אחראים על המכרז.

<דודו הררי: לא, אני לא אחראי על המכרז.

<דודו הררי: זה המינהל מוציא.

<אריאל מזוז: הרשות מוציאה את המכרז.

אבישי ברוורמן: אדוני, יש לך משהו להוסיף עוד במשפט אחד?

<מוחמד חאג': כן.

<מוחמד חאג': רק שני משפטים, ברשותך.

<מוחמד חאג': שמי מוחמד חאג', אני אחד מתושבי עכו.

<מוחמד חאג': רציתי לציין שהגענו לכאן למען מטרה אחת, והיא לייצג את המשפחות שמתגוררות צמוד לח'אן אל עומדאן.

<מוחמד חאג': זאת השאלה שעליך לשאול את עצמך, אדוני, למה הגענו לכאן.

<מוחמד חאג': חבריי מנסים לתאר פה תמונה כה יפה וכה בהירה.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא רואה תמונה יפה, האמן לי.

חנין זועבי: הם מנסים, הם לא מצליחים.

אבישי ברוורמן: יש מקצה שיפורים חיובי.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל תמיד, כאשר יש מקצה שיפורים יש לי תקווה.

אבישי ברוורמן: אחרת, למה אשב פה בארץ הקודש הזאת שיש בה כל-כך הרבה מטומטמים, ערבים ויהודים, בכל פלסטין?

<מוחמד חאג': יפה, בגלל זה הגענו לכאן היום.

<מוחמד חאג': צריך לציין, כפי שציין אחד מן הנציגים, שהאזור שם חשוך ומעודד פשיעה.

<מוחמד חאג': צריך לציין שהתושבים כן רוצים שהאזור הזה יהיה מואר, שיסלקו ממנו את הפשיעה ושימצאו פתרונות לשפר את המצב הכלכלי הירוד של התושבים ולא לכפות עליהם לצאת משם ולנהל שם פרויקטים שאינם לטובתם.

<מוחמד חאג': אנחנו נמצאים פה בוועדת הכלכלה שצריכה לדאוג גם לתושבים קודם כול, שלהם יש זכות קדימה בכל דבר שמתבצע באזור.

אבישי ברוורמן: שוקראן, תודה רבה.

באסל גטאס: האם תוכל לתת לי חצי דקה?

באסל גטאס: אני לא רוצה לדבר אחרי שאתה מסכם.

באסל גטאס: ברשותך, בהסכמתך, אני פונה לעירייה בעיקר.

באסל גטאס: אני רואה שהעירייה היא הגורם הסטטוטורי האחראי על כל העניין.

באסל גטאס: אם התושבים שלכם נפגעים וניזוקים מן המכרז הזה, אתם האחראים, אתם צריכים להגן עליהם.

באסל גטאס: מר לנקרי נמצא כעת בתחילת קדנציה חדשה.

באסל גטאס: הוא יוכל ליטול יוזמה ולבוא בדברים גם עם התושבים וגם עם מי שאמורים להיות מפונים.

באסל גטאס: הוא זה שצריך, לא החברה לפיתוח עכו ולא רשות מקרקעי ישראל, הוא זה שצריך לעמוד בראש המאמץ להגיע לפתרון אמיתי וצודק לאנשים האלה.

באסל גטאס: אני לא רוצה להגיד עכשיו כמה פתרונות אלטרנטיביים יש, גם בתחום התיירות, גם בתחום הבינוי, גם בתחום המלונאות, לנצל את המתחם הזה.

באסל גטאס: חשוב לא ללכת עם הראש בקיר ולהמשיך במכרז כפי שהוא.

באסל גטאס: אני אומר לך, לא יהיו לכם אפילו מתחרים ומי שיזכה יידע שהוא נכנס לתהום בעניין הזה.

באסל גטאס: אז לטובת מי?

באסל גטאס: בואו תחשבו עוד פעם, תעצרו את המכרז.

באסל גטאס: אני מציע שכבוד היושב-ראש יהיה בקשר ישיר עם מר לנקרי.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני שמח מאוד על הדיון הזה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכל התושבים שהטריחו את עצמם ובאו, אני מודה כמובן לחברי הכנסת ולחבר הכנסת גטאס שהעלה את הנושא הזה בדחיפות לדיון מהיר, ואני מודה לכל נציגי הממשלה.

אבישי ברוורמן: אני לא מסכם את הדיון.

אבישי ברוורמן: החלטתי, לאור רוח הדברים, להגיע אישית לעכו במהירות ולשבת ביחד עם ראש העירייה, עם נציגי רשות מקרקעי ישראל, עם החברה לפיתוח עכו העתיקה ונציגי התושבים.

אבישי ברוורמן: אני פונה פה לכולם לעמוד בלב פתוח ובחוכמת הלב.

אבישי ברוורמן: יחד נשים קץ להתעלמות מנציגי התושבים בעכו העתיקה, כפי שהוצג בדיון, ובשיתוף עם נציגי התושבים נמצא פתרון איך לקדם את הפרויקט הזה.

אבישי ברוורמן: כפי שאמרת, מר חאג', שגם התושבים ייצאו נשכרים.

אבישי ברוורמן: אני בטוח שאפשר לסיים את זה ולעשות את זה.

אבישי ברוורמן: במקביל אני דורש, ופה אני פונה לרשויות, דודו הררי, אני מסתכל אליך אבל אני מסתכל על כל האנשים שמסביבך, לחזק בדחיפות את המבנה המתמוטט של הח'אן ולהסיר את הצווים שהכריזו על המבנה כמבנה מסוכן.

אבישי ברוורמן: שוקראן, תודה רבה.