ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 34, 2013-11-18 11:30

יואל רזבוזוב: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה.

יואל רזבוזוב: הוועדה מקיימת היום דיון בנושא קליטת יהודים צעירים מהתפוצות במכינות קדם צבאיות.

יואל רזבוזוב: כמובן, אני מברך את כל הנמצאים כאן – את חברי הכנסת שיושבים כאן, את כל האורחים.

יואל רזבוזוב: אני רואה חשיבות רבה בהכנת בני נוער עולים לשירות משמעותי בצה"ל במהלך הלימודים במכינות קדם צבאיות, וכן אני מברך את היוזמה לגייס יהודים צעירים מהתפוצות ולשלב אותם במכינות כהכנה לעלייתם ארצה ולשילובם בצבא.

יואל רזבוזוב: זה מהווה את האמצעי הטוב ביותר לקליטה טובה יותר.

יואל רזבוזוב: אני אוהב מסגרות, מסגרת עושה טוב.

יואל רזבוזוב: ברגע שיש מסגרת, ועוד מאוד מסודרת כמו מכינה קדם צבאית, זה יכול לתרום ישירות לאינטגרציה.

יואל רזבוזוב: אחרי זה יש את הצבא, אז יוצא שעוברים פרק זמן במסגרת מאוד מסודרת, והערכים שרוכשים שם יכולים לעזור לעניין הקליטה.

יואל רזבוזוב: קיבלנו נתונים של הממ"מ, עוד מעט נשמע אותם מגדעון.

יואל רזבוזוב: את הדיון יזם חבר הכנסת מוטי יוגב.

יואל רזבוזוב: הוא ביקש ממני לקיים אותו וישר נעניתי, כי אני חושב שהדיון הזה חשוב ביותר.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לראות - אחרי כל הנתונים והדיון הזה, אחרי שנשמע פה את הכול - איך אנחנו כוועדה יכולים לעזור ולתמוך מול המשרדים הקשורים, אם זה עניינים כספיים או הסברתיים או איך שאנחנו מביאים את העולים ואיך אנחנו עוזרים לכל התהליך הזה לפרוח, כי התהליך הוא באמת מבורך.

יואל רזבוזוב: בבקשה, גדעון.

<גדעון זעירא: תודה, כבוד היושב-ראש.

<גדעון זעירא: לצורך הדיון, מרכז המחקר והמידע של הכנסת התבקש לכתוב מסמך ובו מידע על נוער מהתפוצות ועל עולים במכינות קדם צבאיות.

<גדעון זעירא: נדגיש שמדובר בשתי קבוצות נפרדות, ולכל אחת מהן התייחסות שונה של הגורמים הנוגעים בדבר.

<גדעון זעירא: רצינו לבחון את היקף שתי קבוצות אלה – העולים ובני הנוער מהתפוצות – במכינות, את היקפי גיוסם ואת מאפייני השירות שלהם בצה"ל.

<גדעון זעירא: עם זאת, למשרד החינוך ולמשרד הביטחון, המשרדים האחראים על פעילות המכינות מטעם המדינה, יש מידע חלקי בנושא ונראה שהדיון הזה הוא שלב ראשוני בבחינת הסוגיה.

<גדעון זעירא: קצת רקע.

<גדעון זעירא: המכינות הראשונות החלו לפעול בסוף שנות ה-80 ופעילותן עוגנה בחוק המכינות הקדם-צבאיות בשנת 2008 ובתקנות שנה לאחר מכן.

<גדעון זעירא: מטרות המכינות היא הכנת החניכים לשירות מלא בצה"ל וחינוך למעורבות חברתית ואזרחית.

<גדעון זעירא: בשנת הלימוד הנוכחית, תשע"ד, פועלות 40 מכינות מוכרות, 17 מהן תורניות -23 כלליות.

<גדעון זעירא: נוסף עליהן פועלות שש מכינות בתהליך של הכרה.

<גדעון זעירא: לפי נתוני משרד החינוך, בשנת הלימודים הנוכחית לומדים 3,038 תלמידים במכינות המוכרות בלבד – בניגוד למה שנכתב במסמך – כמעט 80% מהם במסלול שנה א', מסלול האורך עשרה חודשים, וקצת יותר מ-20% במסלול שנה ב', מסלול האורך לא יותר מ-22 חודשים.

<גדעון זעירא: כמוגדר בתקנות, אפשר לחלק את הלומדים במכינות לשתי קבוצות: קבוצה אחת, של חניכים.

<גדעון זעירא: כלומר, אזרחי ישראל, כולל עולים, שהגיוס שלהם נדחה לצורך הלימודים במכינה.

<גדעון זעירא: אלה מתוקצבים על-ידי משרד הביטחון ועל-ידי משרד החינוך.

<גדעון זעירא: בשנת הלימודים הנוכחית התקצוב שלהם הוא 25,628 שקלים, כמחצית מעלותו של תלמיד.

<גדעון זעירא: יתר העלות מכוסה על-ידי שכר לימוד ותרומות.

<גדעון זעירא: הקבוצה השניה היא לומדים שאינם בגדר חניכים, ביניהם בני נוער מהתפוצות שאין להם אזרחות ישראלית או בעלי אזרחות שאינם מיועדים לשירות ביטחון.

<גדעון זעירא: תלמידים אלה אינם מתוקצבים, אבל הם עשויים להיות מתוקצבים אם במהלך הלימודים הם הופכים להיות אזרחים שצה"ל מגדיר אותם "מיועדים לשירות ביטחון".

<גדעון זעירא: אבל בנוסף, הם צריכים לעמוד בכמה תנאים שלא אפרט, אבל אפשר לראות אותם בעמוד 5 של המסמך.

<גדעון זעירא: בכל מקרה, לא יינתן עליהם תקצוב אם הם חורגים ממכסת החניכים שקבע משרד הביטחון לכל מכינה ומכינה.

<גדעון זעירא: בשנת הלימודים הנוכחית 354 לומדים אינם מוגדרים חניכים, כ-12% מכלל הלומדים במכינות המוכרות.

<גדעון זעירא: כאמור, לגורמים המקצועיים במשרד החינוך ובמשרד הביטחון אין נתונים מלאים על מספר העולים ועל בני הנוער מהתפוצות, אבל לאורך תהליך ההכנה הובעה בפנינו כוונה לאסוף נתונים בנושא באופן שיטתי.

<גדעון זעירא: במענה לפנייתנו, משרד החינוך אסף לקראת הדיון נתונים מ-18 מכינות שבהן לומדים כ-37% מכלל הלומדים.

<גדעון זעירא: לפי המשרד, מתוך 1,116 התלמידים האלה 134 משתייכים לקבוצה רחבה.

<גדעון זעירא: תלמידים עולים – תלמידים שהוגדרו בעבר בתור עולים או בני נוער מהתפוצות.

<גדעון זעירא: בסך הכול כ-12% מהתלמידים במכינות המוכרות.

ישראל חסון: סליחה שאני מפריע לך, אבל אתה משנה טרמינולוגיה.

ישראל חסון: הם חניכים או לא חניכים?

<גדעון זעירא: ההגדרה של חניכים על פי התקנות - -

ישראל חסון: - - הם כאלה שמיועדים לגיוס.

<גדעון זעירא: הם תלמידים שזכאים לתקצוב.

ישראל חסון: אוקיי.

ישראל חסון: מהנתונים האחרונים שאמרת, כמה מיועדים לגיוס וכמה לא?

<גדעון זעירא: החניכים המתוקצבים הם - - -

ישראל חסון: המתוקצבים – ראיתי.

ישראל חסון: יש לך מספר שלא מתוקצב, נכון?

<גדעון זעירא: 354.

ישראל חסון: לא, 134 תלמידים עולים שהוגדרו עולים בעבר.

ישראל חסון: מתוך ה-134 כמה הם לא - - -?

<גדעון זעירא: אני מבין את השאלה.

<גדעון זעירא: נעשה הפרדה.

ישראל חסון: שינית הגדרה אז אני לא יודע מה לייחס לזה.

<גדעון זעירא: אתה צודק.

<גדעון זעירא: בגלל שיש לנו נתונים חלקיים, עכשיו אני הולך לגעת באוכלוסייה בלי שום קשר לתקצוב.

<גדעון זעירא: אני לא יכול לדעת כמה מתוך אלה שעכשיו אדבר עליהם מתוקצבים וכמה לא.

<גדעון זעירא: עניתי על השאלה?

ישראל חסון: אתה כנראה ענית, אני לא מצליח להבין.

ישראל חסון: עכשיו אני שואל: אתה אומר שיש מכינה, מוכרת על-ידי משרד הביטחון ומשרד החינוך.

ישראל חסון: המכינות הללו מכילות בתוכן כאלה שמיועדים לגיוס וכאלה שלא מיועדים לגיוס.

ישראל חסון: נכון?

<גדעון זעירא: נכון.

ישראל חסון: אלה שמיועדים לגיוס צריכים להגיע למינימום 80%, כי מותר להם להחזיק רק 20% שלא מיועדים לגיוס.

ישראל חסון: נכון?

ישראל חסון: אוקיי.

ישראל חסון: עכשיו עברנו פאזה ואמרת שקשה מאוד לקבל נתונים, ונתת נתון שאומר את הדבר הבא:

ישראל חסון: בדקנו 18 מכינות – 37%.

ישראל חסון: אצלם לומדים 134 מתוך ה-300.

<גדעון זעירא: לא, לא.

<גדעון זעירא: אנחנו צריכים לעשות הבחנה בין תלמידים שאינם מתוקצבים, שמכילים בתוכם גם בני נוער מהתפוצות וגם אפילו ילידי הארץ, שחיים בארץ, אבל הם לא מיועדים לשירות ביטחון.

מרדכי יוגב: יש מספר מכינות בארץ שאימצו עולים: "נחשון" – חילונית, "קשת" – דתית, ואולי גם אחרות.

מרדכי יוגב: כל מי שלומד במכינות לומד על מנת ללכת משם לצבא.

מרדכי יוגב: זו מטרת המכינות.

מרדכי יוגב: ואז ביקש יושב-ראש הוועדה לעשות מחקר באלו מכינות מאמצים עולים שכאלו.

מרדכי יוגב: כפרויקט, אמרנו שזה פרויקט נהדר.

מרדכי יוגב: עכשיו בואו נראה איך מכניסים לתוך המערכת – משרד הקליטה, משרד הביטחון, משרד החינוך.

ישראל חסון: מוטי, עוד אין ויכוח.

ישראל חסון: אנחנו רק מנסים להבין מה הנתונים.

מרדכי יוגב: כשהוא אומר "לא מתוקצב" - - -

ישראל חסון: אתה מסתכל על "קשת".

ישראל חסון: יש 40 מכינות.

מרדכי יוגב: להיפך, אני מסתכל על כולן, לא רק על "קשת".

מרדכי יוגב: הבנתי.

מרדכי יוגב: ב"נחשון" יש, ואולי בעוד מקומות, וזה פרויקט הכי יפה שיכול להיות, שנערים מגיעים לשנת מכינה ומתגייסים מתוכה לצה"ל.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת יוגב, בואו ניתן לו לסיים.

יואל רזבוזוב: אולי אחר כך, מכל הדברים, תבין את הנתונים יותר ברור.

יואל רזבוזוב: בבקשה, תמשיך.

<גדעון זעירא: נכון לעכשיו, כמו שהנתונים נמצאים במשרד החינוך ובמשרד הביטחון, אי-אפשר לעשות את ההפרדה בין החניכים הלא מתוקצבים - - -

ישראל חסון: בקיצור, אנחנו לא יודעים מספרים.

<גדעון זעירא: נכון.

<גדעון זעירא: רק לשם סדר גודל, מתוך אותם 37 תלמידים במכינות המוכרות אנחנו יודעים שכ-12% הם עולים, שיכולים להיות מתוקצבים, או הוגדרו בעבר בתור עולים – גם הם יכולים להיות מתוקצבים - או בני נוער מהתפוצות, שהם לא מתוקצבים.

<גדעון זעירא: אחת מהתובנות שאנחנו רוצים שתצאו אתן מהדיון היא שבאמת כרגע יש קושי למפות אותם.

יואל רזבוזוב: למה הקושי למפות?

יואל רזבוזוב: ביקשנו נתונים, זה לא אלפי - - -

ישראל חסון: מי שמתוקצב מתגייס?

<קריאות: כן, כן.

ישראל חסון: אוקיי, אז מה הבעיה להגיד כמה אנשים תוקצבו וכמה אנשים לא?

<יוס אלדר: מי שיש לו צו גיוס מתוקצב.

ישראל חסון: אז בעברית פשוטה: מי שמתוקצב הוא חניך, ומי שלא מתוקצב הוא לא חניך.

יואל רזבוזוב: הוא חניך, אבל לא - - -

ישראל חסון: בהגדרה פה של לא חניך.

<גדעון זעירא: על פי התקנות – נכון.

ישראל חסון: צריך לדבר בשפה.

ישראל חסון: אנחנו מייצרים שפה, לא?

<גדעון זעירא: על פי התקנות – נכון.

<גדעון זעירא: מי שלא מוגדר חניך אינו מתוקצב.

ישראל חסון: אז עכשיו השאלה: מי יודע להגיד כמה מתוקצבים וכמה לא מתוקצבים?

ישראל חסון: זה כל הדיון.

<גדעון זעירא: בשנת הלימודים תשע"ד 88% מ-3,038 תלמידים מתוקצבים.

<גדעון זעירא: בשאיפה הם מתגייסים.

<גדעון זעירא: אנחנו לא יכולים לדעת, הם עדיין לומדים.

<גדעון זעירא: 354 לא מתוקצבים.

יואל רזבוזוב: עוד נתונים חשובים?

ישראל חסון: סליחה שהפרעתי לך.

<גדעון זעירא: קצת על האוכלוסייה של בני הנוער מהתפוצות הלומדים במכינות.

<גדעון זעירא: חלקם זכאי עלייה לפי חוק השבות וחלקם מחזיקים באזרחות ישראלית, ביניהם כאלה שנולדו בארץ ועזבו עם משפחותיהם לחו"ל, עולים לשעבר שעזבו, אחרים נולדו בחו"ל להורה ישראלי.

<גדעון זעירא: חלק מהתלמידים המגיעים מחו"ל מגיעים באופן עצמאי, ויש כאלה שמגיעים בתוכניות מיוחדות.

<גדעון זעירא: נציין שתיים מהן, אבל יתכן כי קיימות נוספות.

<גדעון זעירא: תוכנית "אינטגרציה" במכינה התורנית "קשת יהודה" יכולה להיות מקרה בוחן לתוכנית לעידוד עלייה הפועלת במסגרת של מכינה קדם-צבאית.

<גדעון זעירא: יש לציין שהמידע שאציג נסמך על שיחה עם מנכ"ל המכינה, מר יוגב גלבוע.

<גדעון זעירא: תוכנית "אינטגרציה" מיועדת לצעירים מארצות דוברות אנגלית שרוצים לעלות לארץ ולעשות שירות צבאי מלא.

<גדעון זעירא: לפי המנכ"ל, בשבע השנים האחרונות למדו בתוכנית כ-80 צעירים, רובם מארצות-הברית.

<גדעון זעירא: במהלך הלימודים הם משתלבים באופן מותאם בפעילות הרגילה של המכינה, וכ-70 מהם הפכו לעולים ושרתו בסופו של דבר שרות מלא.

<גדעון זעירא: המנכ"ל העלה בפנינו קשיים הנובעים מהפעלת תוכנית מיוחדת המיועדת לעידוד העלייה במסגרת של מכינות קדם-צבאיות, שזה לא הייעוד שלה: קושי בקבלת תקצוב על כל משתתפי התוכנית; הוצאות של המכינה, משום שהיא למעשה המשפחה של משתתפי התוכנית לאחר גיוסם; קושי בקידום מתן זכויות למשתתפי התוכנית מעצם הכוונה שלהם לעלות ולשרת בצבא.

<גדעון זעירא: נציין בנוסף כי כיום מועצת המכינות הקדם-צבאיות מפעילה במכינות תוכנית בשיתוף עם "מסע", חברה-בת של הסוכנות היהודית.

<גדעון זעירא: התוכנית מציעה לבני נוער שחיים בתפוצות והם בעלי רמת דיבור סבירה בעברית לחוות שנה במכינה קדם-צבאית.

<גדעון זעירא: השנה השתלבו במסגרת התוכנית 19 תלמידים בשמונה מכינות, תשעה מהם בעלי אזרחות ישראלית.

<גדעון זעירא: תוכנית דומה הופעלה במכינת "נחשון" מאז 2066, ולדברי ראשי המכינה, על אף שהתוכנית שווקה בתור שנת התנסות בחוויה ישראלית ייחודית, בסופו של דבר ה-65%–70% מהם עלו או חזרו לארץ והתגייסו לצבא.

<גדעון זעירא: מהעיסוק בנושא עלתה השאלה: האם המכינות עשויות להיות מכשיר לעידוד עלייה?

<גדעון זעירא: התרומה של הבחינה שלהן לעידוד העלייה היא תהליך שנמצא בחיתוליו.

<גדעון זעירא: הגורמים המקצועיים אתם שוחחנו – משרד הביטחון, משרד החינוך, משרד העלייה והקליטה ומועצת המכינות הקדם-צבאיות - הביעו נכונות רבה לבחון את חשיבותו של כלי זה.

<גדעון זעירא: אני מניח שהנציגים שלהם יתייחסו לסוגיה בהמשך.

<גדעון זעירא: כאמור, אין בידינו מידע שלם על הנושא והעבודה על המסמך והפניות לגורמים השונים העלו צורך במידע הזה.

<גדעון זעירא: כלומר, מידע על היקף העולים ובני הנוער מהתפוצות במכינות, הצלחה שלהם בתוכנית ונתונים על גיוסם ושירותם הצבאי.

<גדעון זעירא: נראה שאיסוף מידע שכזה חשוב בבחינת השאלה האם המכינות יכולות להיות מכשיר לעידוד עלייה.

יואל רזבוזוב: אז אין עדיין תשובה ברורה אם זה כן או לא.

יואל רזבוזוב: זה נשמע שכן, אבל נשמע בהמשך.

ישראל חסון: שאלת הבהרה.

ישראל חסון: אזרח משלם 25,000 שקל מכיסו בשביל - - -

<יוס אלדר: לא, לא, מדינת ישראל משלמת.

<יוס אלדר: יש תקצוב של מדינת ישראל לכל חניך.

ישראל חסון: סליחה, אבל כל חניך צריך לשלם 1,000 שקל בחודש.

<יוס אלדר: תלוי במכינה.

ישראל חסון: לא משנה.

ישראל חסון: 1,000 שקל לחודש בממוצע.

ישראל חסון: הוא משלם מכיסו, נכון?

ישראל חסון: עולה חדש - מה?

<גדעון זעירא: אם הוא חניך שמתוקצב - זה יהיה שכר הלימוד.

ישראל חסון: עולה חדש משלם אף הוא את העלות הזו?

<גדעון זעירא: צריך לציין שהמכינות מפעילות תוכנית של הנחות, בהתאם למצב סוציו-אקונומי.

<גדעון זעירא: אז לא בהכרח.

ישראל חסון: בואו נדבר על עקרונות, בסדר?

ישראל חסון: עזוב רגע את הרזולוציה הזו שאתה מדבר עליה, שלי ייקחו 9,000 ומאחר ייקחו 11,000.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חסון, אתה מפנה פה שאלות לממ"מ.

יואל רזבוזוב: יש פה אנשים שיושבים, אני חושב שהם ייתנו לך את התשובות האמיתיות.

ישראל חסון: הממ"מ עשה עבודה.

ישראל חסון: תנו לי לשאול את השאלה השלישית וגמרנו.

ישראל חסון: אמרנו שאזרח משלם משלים.

ישראל חסון: עולה חדש משלים אף הוא?

<גדעון זעירא: עולה חדש שהוא אזרח הוא אזרח לכל דבר.

ישראל חסון: אף הוא משלים.

ישראל חסון: אלה שאנחנו לא יודעים כמה מהם מתגייסים או לא מתגייסים ממומנים באופן מלא על-ידי גורמים, בין אם ממשלתיים ובין אם סוכנות.

ישראל חסון: נכון?

<קריאות: לא, לא.

ישראל חסון: זה מה שכתוב פה.

ישראל חסון: אז תגידו.

ישראל חסון: יואל, ביקשת עבודה של הממ"מ, אז בבקשה, תגידו.

<גדעון זעירא: אתה מדבר על בני נוער שמגיעים מחו"ל למכינות?

ישראל חסון: מה שהגדרת כלא חניכים, מדינת ישראל משלמת, הסוכנות, בין 13,000 ל-15,000 דולר.

<גדעון זעירא: נכון.

<גדעון זעירא: זה יוצא מכיסם של התלמידים, ובמסגרת "מסע" הם זכאים למלגות לפי כל מיני תבחינים.

ישראל חסון: החניך משלם 13,000 עד 15,000 דולר או שהסוכנות?

<דוריס קריאף: החניך.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חסון, אנחנו שואלים את השאלות.

יואל רזבוזוב: יש אנשים בשטח שייתנו לך תשובות מדויקות.

יואל רזבוזוב: בואו נשמע את חבר הכנסת יוגב, שיזם את הדיון.

מרדכי יוגב: אני לא רוצה להשמיע ארוך.

מרדכי יוגב: נחשפתי לתופעה שיש לה פיילוט בשלושה מקומות, שבעיני היה פיילוט מדהים.

מרדכי יוגב: סברתי שאת הפיילוט המדהים הזה ראוי למנף, עם הביטחון והחינוך שבתוכו כבר הרבה שנים - האגף הביטחוני-חברתי, שנמצא פה אודי דרור כנציג שלו.

מרדכי יוגב: סברתי שראוי למנף אותו כפרויקט, כמו "תגלית" וכמו "מסע".

מרדכי יוגב: אם הוא מצליח ככה, במספרים קטנים, אז הוא ראוי למינוף הרבה יותר גדול.

מרדכי יוגב: זה מה שסברתי.

מרדכי יוגב: חשבתי שזה פרויקט יפה שגיליתי שהוא נמצא במכינת "נחשון" ובמכינת "קשת", לא ידעתי על פרויקט "מסע".

מרדכי יוגב: באתי בשביל לראות איך אפשר לעודד ולמנף את זה, ועם משרד הקליטה לראות בזה עוד פרויקט שיביא עוד כמה עשרות.

מרדכי יוגב: אולי חבר יביא חבר ואח יביא אח ונחבר את הקצוות.

מרדכי יוגב: זו היתה כל מטרת הדיון.

<דוריס קריאף: זה הרעיון.

<דוריס קריאף: רשמנו לנו כתוכנית לעידוד עלייה.

יואל רזבוזוב: הרעיון הוא טוב, היוזמה היא טובה.

מרדכי יוגב: עכשיו צריך לשמוע, כי אני הכרתי פרויקט וחצי – קצת מ"נחשון" וקצת מ"קשת" – ואני שומע שיש עוד אחד.

מרדכי יוגב: אדרבה.

מרדכי יוגב: אז כדאי לשמוע קודם.

יואל רזבוזוב: אז לפני שנבקש ממשרד הקליטה נשמע קצת קודם ואז ניתן להם לדבר.

יואל רזבוזוב: יוס אלדר, מנכ"ל מועצת המכינות הקדם-צבאיות, בבקשה.

<יוס אלדר: ברשות

<יוס אלדר: כם, אני מבקש שראשון הדוברים יהיה הסמל הראשון שיושב משמאלך, משום שהוא העדות החיה מה המשמעות לבוא כעולה חדש, להיות במכינה, מה תרמה לו המכינה ומה התוצאה הסופית של זה, כעולה שנמצא פה לבדו, אני מניח שיותר משלוש שנים.

<יוס אלדר: ברשותך.

יואל רזבוזוב: בוא נשמע.

יואל רזבוזוב: אשר, בבקשה.

יואל רזבוזוב: ספר לנו מאיפה אתה.

<אשר זימבל: עשיתי עלייה ב-2010 מבוסטון, ארצות-הברית.

<אשר זימבל: התגייסתי ביולי 2011 וסיימתי מסלול יהל"ם.

<אשר זימבל: התחתנתי במרץ 2013, ועל זה אני רוצה לדבר.

<אשר זימבל: אני רוצה לדבר על הזכויות של חייל בודד שהתחתן.

<אשר זימבל: הסיבות שחייל בודד מקבל זכויות נוספות עדיין קיימות כשחייל בודד מתחתן, אם הוא עולה חדש.

יואל רזבוזוב: הנושא קצת שונה.

יואל רזבוזוב: יש כרגע דיון ממוקד פה.

יואל רזבוזוב: בנושא הזה אשמח לעזור לך, גם אחבר אותך לחיילים הבודדים מהעמותה.

יואל רזבוזוב: אנחנו עוזרים להם מאוד.

<אשר זימבל: סבבה.

<אשר זימבל: כשעליתי לא ידעתי עברית, למדתי במכינה.

<אשר זימבל: זה הדבר הכי חשוב שלמדתי.

<אשר זימבל: גם פגשתי ישראלים אמיתיים, החבר שלי בחדר היה מישהו משדה אליהו, שממנו למדתי את כל העברית שלי כי הוא לא ידע אנגלית.

<אשר זימבל: עשיתי אינטגרציה טובה - אני יכול לדבר, התגייסתי, הגעתי לסיירת, דבר שלא ידעתי שקיים לפני שהגעתי ל"קשת".

יואל רזבוזוב: למה בכלל בחרת לבוא?

יואל רזבוזוב: מאיפה בא לך הרעיון?

יואל רזבוזוב: קיבלת בבית חינוך יהודי ורצית לבוא לשרת?

<אשר זימבל: גדלתי על חינוך יהודי די ציוני, אבל חשבתי, כמו רוב האנשים בכיתה שלי, שאולי אעשה עלייה מתישהו.

<אשר זימבל: אולי ומתישהו – זה לא קורה בדרך כלל.

<אשר זימבל: אבל עשיתי פה שנה חופש בין התיכון לקולג' – הייתי אמור ללכת לברנדייס בבוסטון, משהו קרוב לבית, נחמד.

<אשר זימבל: אבל אמרתי לעצמי שאם אני רוצה לעשות משהו משמעותי ולעשות את זה באמת אז אני צריך לעשות את זה עכשיו.

<אשר זימבל: אמרתי את זה לעצמי בגיל 18 ועשיתי עליה בגיל 19.

<אשר זימבל: אבל הייתי קצת חסר דרך.

<אשר זימבל: רציתי לקחת עוד שנה לפגוש ישראלים, להתחבר עם חברים, ללמוד את השפה ולראות איך זה בארץ.

<אשר זימבל: את כל זה קיבלתי ב"קשת".

<אשר זימבל: הכרתי את רמת הגולן, שלא הייתי שם לפני כן.

יואל רזבוזוב: היו אתך עוד עולים?

<אשר זימבל: כן.

יואל רזבוזוב: ואיך הם השתלבו?

<אשר זימבל: אחד הוא מ"כ בגולני, עוד אחד התגייס עכשיו.

<אשר זימבל: יש אנשים טובים מהמחזור שלי, כולם עדיין פה.

<אשר זימבל: עוד אחד בצנחנים, קיבל מצטיין מח"ט.

יואל רזבוזוב: אם היית עולה בדרך הרגילה - יכול להיות שאם לא היתה לך את הסיבה להתגייס לא היית עולה בכלל ואיכשהו הזמן של הצבא היה עובר?

<אשר זימבל: אם לא היו תוכניות כאלה זה היה - - -

יואל רזבוזוב: מה שמשך אותך זו התוכנית?

<אשר זימבל: לא רק התוכנית.

<אשר זימבל: רציתי לעשות עלייה בכל מקרה, אבל רציתי סדר בזה.

<אשר זימבל: יש גרעין "צבר", אבל לא רציתי משהו מסודר עד כדי כך, שאומר לך: תעשה כך וכך, תגור בקיבוץ הזה והזה.

<אשר זימבל: אני אישית לא רציתי את זה.

<אשר זימבל: רציתי לעשות עלייה, להפוך להיות ישראלי ולעשות שירות כמו ישראלים.

יואל רזבוזוב: איפה שמעת על התוכנית?

<אשר זימבל: שמעתי על התוכנית כשהייתי בישיבה אחרי התיכון, ישיבה אמריקנית בבית שמש.

<אשר זימבל: דיברתי עם אבא שלי, הוא מצא את "קשת" באינטרנט והלכתי לשם לשבוע.

<אשר זימבל: הכרתי את האנשים מאותו מחזור וכולם היו מאוד נחמדים אליי, אפילו שלא ידעתי עברית ובקושי הצלחתי לדבר.

<אשר זימבל: המקום, הלימודים – הכול משך אותי.

יואל רזבוזוב: עכשיו סיימת, התחתנת.

יואל רזבוזוב: מזל טוב.

יואל רזבוזוב: אתה רואה את החיים שלך כאן עכשיו?

יואל רזבוזוב: אתה ממשיך?

<אשר זימבל: כן, ברור.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<יוס אלדר: היושב-ראש, המכינות הקדם-צבאיות פרושות בכל מדינת ישראל, מפרן בערבה ועד קשת בצפון.

<יוס אלדר: מי שמגיע למכינה במשך השנה פוגש את רוב הקבוצה, זו קבוצה של חבר'ה שגדלו בארץ.

<יוס אלדר: באינטגרציה בין אלה שגדלו בארץ לבין אלה שבאים לכאן, השנה הזאת יוצרת את מה שסיפר הבחור הנחמד.

<יוס אלדר: השוני בין המכינה לבין תוכניות אחרות זה המשך של החניך שנמצא עם קבוצה שוות ערך אליו בגיל.

<יוס אלדר: כל התוכניות האחרות הן בסדר, חס וחלילה אין לי אף מילה רעה להגיד עליהן.

<יוס אלדר: אני חושב שאם נשמע את מנכ"ל "קשת" ואת גלעד ממכינת "נחשון", הם מנוסים מאוד בקליטת החבר'ה האלה, מה קורה עם החבר'ה שמגיעים למכינות ולמה לאחר מכן הם נשארים.

<יוס אלדר: אז ברשותך.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<יוגב גלבוע: אני מנכ"ל המכינה ב"קשת", אשר הוא תלמיד שלנו.

<יוגב גלבוע: אספר בקצרה על תוכנית "אינטגרציה" שיש אצלנו ותומצתה בדפים של הממ"מ.

<יוגב גלבוע: יש אצלנו 130 תלמידים ישראלים בשנה א' ו-ב', ולפני שבע שנים פתחנו תוכנית לדוברי אנגלית.

<יוגב גלבוע: המטרה של התוכנית היא לקלוט בין 15 ל-20 חניכים שמגיעים מארצות-הברית בלי המשפחות שלהם.

<יוגב גלבוע: אנחנו דוחפים אותם, אצלנו במכינה, לעלייה ואחר כך לגיוס לצבא.

<יוגב גלבוע: אנחנו עושים עם החבר'ה האלה אינטגרציה מלאה, אנחנו משלבים אותם עם החניכים הישראלים.

<יוגב גלבוע: אין כזה דבר בפנימייה חדר של אמריקנים, תמיד יש עולה או שניים יחד עם כל הישראלים.

<יוגב גלבוע: בסופו של דבר, התוצר הוא שלמעלה מ-85% מהחניכים שלנו שמגיעים מארצות-הברית מתגייסים לצבא ליחידות קרביות לשלוש שנים, ורובם - גם כ-85% - נשארים בארץ, מקימים משפחות, עושים עלייה באופן מלא.

<יוגב גלבוע: אפשר לראות את אשר, שזה התוצר הכי טוב של האינטגרציה שלנו.

<יוגב גלבוע: אם הוא יודע להתחיל משפט בדיון במילה "סבבה", אז זה התוצר של האינטגרציה.

<יוגב גלבוע: כלומר, אם חניך לומד רק עברית אז הוא יודע לדבר כמו שסבא שלי היה מדבר עברית, אבל חניך שנמצא בתוך חדר עם ישראלים ולומד את הסלנג אז אחר כך, כשהוא מגיע לצבא, הוא לא מרגיש זר.

<יוגב גלבוע: הוא מרגיש חלק מהחברה.

<יוגב גלבוע: אענה לחבר הכנסת חסון על השאלה שלו לגבי התקצוב, לפי מה שאנחנו מכירים מהשטח אצלנו.

<יוגב גלבוע: חניך שמגיע אלינו, כמו אשר, מגיע עם דרכון.

<יוגב גלבוע: הוא עוד לא עלה.

<יוגב גלבוע: הוא נמצא במכינה שנה, כאשר ברור מאוד מתחילת השנה, מספטמבר שאז הוא מגיע אלינו, שבאוגוסט או מקסימום במרץ שאחר כך הוא יתגייס לצבא.

<יוגב גלבוע: ההליך של הקליטה - עד שהוא עושה תעודת זהות ועד שהוא הופך להיות בלמ"ס ועד שהוא מקבל צו ראשון – בכל התהליך החניך הזה לא מתוקצב.

<יוגב גלבוע: אבל לשאלתך, חבר הכנסת חסון, הוא כן חניך מבחינתנו.

<יוגב גלבוע: כלומר, הוא מקבל את כל השירותים של המכינה.

<יוגב גלבוע: הוא מקבל לא רק את השירותים הרגילים של המכינה אלא שירותים אקסטרה, בגלל שאנחנו צריכים להשקיע בחבר'ה חוצניקים הרבה יותר מאשר אני צריך להשקיע בישראלים – אם זה בלימוד השפה העברית, אם זה ביחס אישי.

<יוגב גלבוע: אתן דוגמה.

<יוגב גלבוע: אצלנו במכינה, בקבוצה ישראלית על כל 20 חניכים יש ר"מ – מורה - ובתוכנית האמריקנית על 15 חניכים יש לי שלושה-ארבעה ר"מים, כי צריך יותר יחס אישי.

<יוגב גלבוע: החבר'ה האלה אין להם שבת חופשית ללכת הביתה פעם בשבועיים.

<יוגב גלבוע: הם נשארים אתנו במכינה גם פעם בשבועיים, גם בחגים – פסח, ראש השנה.

<יוגב גלבוע: הם תמיד נמצאים.

<יוגב גלבוע: אנחנו נותנים להם יותר קורסים של ידיעת הארץ, טיולים, ניווטים.

<יוגב גלבוע: התוכנית הזאת היא תוכנית אקסטרה.

ישראל חסון: הוא חניך - - -

<יוגב גלבוע: הוא חניך לכל דבר ועניין, והוא חניך פלוס.

<יוגב גלבוע: אבל מבחינת התקצוב, הוא יקבל את התקצוב מהיום שהוא יקבל את הצו הראשון.

<יוגב גלבוע: לפעמים, אם הוא מתגייס באוגוסט, יכול להיות את הצו הזה הוא יקבל ביולי ובמשך כל השנה הוא היה מיני חניך.

<יוגב גלבוע: לשאלתך כמה הם משלמים – בעקבות זה אנחנו נאלצים לדרוש מהחניכים החוצניקים השתתפות בשכר לימוד שהיא גבוהה יותר מאשר אנחנו מבקשים מהישראלים.

<יוגב גלבוע: יחד עם זאת, רוב החניכים החוצניקים לא תמיד יכולים ולא תמיד ההורים שלהם רוצים לשלם את שכר הלימוד.

<יעקב דנון: אתה יכול להגיד כמה גובים מאותו חניך?

<יוגב גלבוע: אנחנו מבקשים 12,000 עד 15,000 דולר לשנה.

<יוגב גלבוע: בפועל אנחנו לא מקבלים את זה, אנחנו אפילו לא מתקרבים לקבל את זה.

יואל רזבוזוב: אתה אומר שאם היה לך תקצוב היו לך הרבה יותר תלמידים?

יואל רזבוזוב: יש לזה ביקוש ומה שעוצר זה הכסף?

<יוגב גלבוע: בוודאי.

ישראל חסון: הייתי רוצה לשמוע גם מה אחוזי ההצלחה.

<יוגב גלבוע: יש פה רשימה של כל החניכים שעברו אצלנו - - -

ישראל חסון: כמה?

ישראל חסון: תן לנו מושג.

<דוריס קריאף: כמה מהם שינו מעמד לעולים?

<יוגב גלבוע: 85% שינו מעמד.

ישראל חסון: כמה?

ישראל חסון: במספר.

<מיכאל כהן: יש כמה קבוצות במכינה.

<מיכאל כהן: אני מדבר רק על אלה שמדובר עליהם עכשיו, העולים.

ישראל חסון: לא עולים.

<מיכאל כהן: אלה שהגיעו בתור אמריקנים או קנדים הם 33, מתוכם 28 הם ישראלים היום והם עברו שלוש שנים צבא.

ישראל חסון: בכמה שנים?

<מיכאל כהן: התוכנית קיימת שבע שנים.

<מיכאל כהן: אבל אני מוסיף שיש עוד קבוצות של עולים – שזו לא המטרה לדבר עליהם כאן - שנפלו בין הכיסאות וזה משקם אותם.

ישראל חסון: זה נשמע כאילו אני מתווכח, אבל אני רוצה להבין.

ישראל חסון: זאת אומרת, אתה מדבר על ממוצע של ארבעה-חמישה חניכים בשנה.

<מיכאל כהן: כן.

<מיכאל כהן: אני רק אומר, בתור מי שעבד וניסה לגייס תלמידים, שאחד הדברים שעוצרים אותנו זה חוסר התקצוב.

מרדכי יוגב: דיברתם על 80 חניכים.

<יוגב גלבוע: אסביר.

<יוגב גלבוע: הרב מיכאל מדבר על החניכים שהגיעו לכאן עם דרכון, בלי אזרחות ישראלית.

<יוגב גלבוע: יש לנו בתוכנית הזאת 80 בוגרים, שחלקם הגיעו כמו אשר, שהגיע שנה לפני כן לארץ.

<יוגב גלבוע: הוא כבר היה בבית שמש שנה באיזושהי ישיבה ובתקופה הזאת הוא החליט שהוא עושה עלייה.

<דוריס קריאף: זה אולי בגלל הישיבה, לא בגלל המכינה.

<יוגב גלבוע: הוא לא נספר בתוך ה-80.

<קריאה: קטינים חוזרים.

<קריאה: יש המון קטינים חוזרים.

<יוגב גלבוע: קטינים חוזרים שיש להם תעודת זהות.

מרדכי יוגב: המספר הכולל שראיתי פה ואמרתם לי בעל-פה הוא שקלטתם 80 חוצניקים, ומתוכם 70 שירתו בצה"ל והפכו לאזרחים ישראלים.

<יוגב גלבוע: ממש ככה.

<יוגב גלבוע: זה המספר.

מרדכי יוגב: ישראל, הם טיפלו ב-80 חוצניקים שבאו מאמריקה.

מרדכי יוגב: המעמד של תעודת הזהות שלהם היה לעתים אחר, לעתים מקביל, לעתים מקדים.

מרדכי יוגב: 70 מהם שירתו בצה"ל כעבור שנה או שנה וחצי והפכו לאזרחים ישראלים.

<יוגב גלבוע: שירתו שלוש שנים בצה"ל.

מרדכי יוגב: זה המספר המדויק.

מרדכי יוגב: אני צודק?

<יוגב גלבוע: כן, כן.

<דוריס קריאף: אבל אני מבינה שמרביתם הם בני ישראלים.

<יוגב גלבוע: הם לא בני ישראלים.

<יוגב גלבוע: יכול להיות שהם נולדו בישראל וכשהם היו בני שלוש ההורים שלהם ירדו מהארץ, אז הם נקראים אזרחים חוזרים.

מרדכי יוגב: או עולים או בני יורדים.

מרדכי יוגב: נכון.

<אודי דרור: לאורך התקופה, מי הגורם הממשלתי שמממן?

<אודי דרור: תוכנית "מסע" מממנת את השהייה שלהם פה?

<יוגב גלבוע: אנחנו לא בתוכנית "מסע".

יואל רזבוזוב: גדעון מממ"מ רוצה להציג את תוכנית "מסע".

יואל רזבוזוב: בקצרה, בכמה מילים.

<גדעון זעירא: פרויקט "מסע", כמו שאמרתי קודם, מיועד לתלמידים מחו"ל שרוצים לחוות שנה בישראל.

<גדעון זעירא: משתתפי התוכנית משלמים על הלימודים בין 13,000 ל-15,000 דולר מכיסם.

<גדעון זעירא: על כל תלמיד "מסע" מעניקה מימון של 1,000 דולר בסיום שנת הלימודים.

<גדעון זעירא: זה כסף במימון של הסוכנות היהודית וממשלת ישראל.

<גדעון זעירא: חלק מהמשתתפים זכאים למלגה בנוסף ל-1,000 הדולר האלה, שיכולה להגיע ל-10,000 דולר, וזה בהתאם לקריטריונים.

<דוריס קריאף: עושים מבחן הכנסה.

<דנה זקס: אחת התוכניות שפתחנו ב"מסע" היא מכינה חצי שנתית, שמיועדת בחציה לנוער מחו"ל וחציה לנוער ישראלי.

<דנה זקס: תוך שנתיים היו אצלנו 45 חבר'ה שהגיעו, בעיקר מאוסטרליה, מאנגליה ומניו-זילנד.

<דנה זקס: הם עושים חצי שנה של תוכנית קדם-צבאית משותפת לחבר'ה ישראלים ולחבר'ה מחו"ל.

<דנה זקס: אנחנו לא מגדירים את זה כמטרה יחידה, שהם ישנו מעמד ויהפכו לעולים, אלא גם שיחזרו לקהילות שלהם כמנהיגים ויחזרו בעתיד.

<דנה זקס: אבל מה שקורה זה שחלק מהחבר'ה מחליטים לבד שהם מעוניינים לחזור לשם ולחזור לכאן או מיד להתגייס.

<דנה זקס: היום חלק מהחניכים שמשתתפים בתוכניות "קול עמי" – כך זה נקרא – כבר בוחרים בעצמם לבוא כתוכנית הכנה ועלייה לישראל.

מרדכי יוגב: איפה זה קורה, באיזה מכינות?

<דנה זקס: בסוכנות היהודית.

<דנה זקס: זה תוכניות קדם-צבאיות חצי שנתיות.

<דנה זקס: יש לנו קבוצה אחת כזו של 35 חבר'ה בתוך כפר הנוער קרית יערים וקבוצה אחת בתוך כפר הנוער רמת הדסה.

<דנה זקס: חלק מהרעיון הוא שהם גם משתלבים עם כפרי הנוער, שגם שם אחוז העולים מאוד גבוה.

<דנה זקס: יש לנו בכפר אחד קרוב ל-60% ובכפר שני 40% של עולים מאתיופיה ועוד בערך 20% עולים מברית-המועצות.

יואל רזבוזוב: למה את חושבת שלשים אותם עם עולים זה שילוב יותר טוב?

<דנה זקס: אני אומרת שהמכינות נמצאות בתוך כפרי הנוער.

<דנה זקס: התוכניות האלה, באופן מכוון הן בתוך כפרי הנוער.

<דנה זקס: הם לוקחים חלק בהתנדבות ובחיים משותפים עם חניכי הכפר.

<דנה זקס: חלק מהתוכנית החצי שנתית היא גם המהות של השהייה בתוך העשייה שמתרחשת בתוך כפר הנוער.

<דנה זקס: אבל חצי מהחבר'ה האלה הם, כאמור, חבר'ה ישראלים וחצי חבר'ה יהודים שבאים ממקומות אחרים בעולם.

מרדכי יוגב: זה כבר אחרי שהם אזרחים פה, אחרי העלייה.

<דנה זקס: לא, הם באים מיד.

<דנה זקס: הם מגיעים דרך תוכנית "מסע" – בגלל זה אמרתי את זה בהקשר לתוכנית "מסע".

<דנה זקס: רובם תיירים, עכשיו חלקם באים כעולים.

<דנה זקס: חצי השנה הזאת מאוד משנה את השקפתם על החוויה של החיים בישראל וחלקם רוצים לראות את עצמם מתגייסים לצבא ונשארים, למרות שזו לא היתה כוונתם הראשונית.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרנו, העניין של התוכניות האלה - "תגלית" זה לתקופה יותר קצרה ו"מסע" לתקופה יותר ארוכה - זה לתת איזשהו חיבור לישראל.

יואל רזבוזוב: אם זה נעשה דרך המכינה, אני חושב שהמכינה יכולה לתת להם עוד איזשהו פקטור להתגייס ולעשות עלייה.

יואל רזבוזוב: גלעד, בבקשה.

<גלעד אולשטיין: שלום.

<גלעד אולשטיין: אני ראש מכינת "נחשון", אחד משני ראשי המכינה.

<גלעד אולשטיין: אנחנו קיימים 17 שנה.

<גלעד אולשטיין: תמיד היו חו"לניקים, לאורך כל השנים.

<גלעד אולשטיין: לפני שמונה שנים הפכנו את זה לתוכנית מסודרת.

<גלעד אולשטיין: קראנו חו"לניקים לאותם אלה שנקראים פה "לא חניכים".

<גלעד אולשטיין: קשה לנו לקרוא להם לא חניכים.

<גלעד אולשטיין: אתן נתון חשוב על המחזור הראשון שלנו, כדוגמה, ואז אסביר את הייחודיות של הסיפור הזה.

<גלעד אולשטיין: במחזור הראשון שלנו, מתוך תשעה שהיו שם שבעה עלו לארץ וחמש משפחות חזרו לארץ.

<גלעד אולשטיין: למה הנתון הזה חשוב?

<גלעד אולשטיין: כי התוכנית היא לא תוכנית עלייה.

<גלעד אולשטיין: זאת אומרת, אסור היה לנו להתגאות בנתון הזה כביכול, כי התוכנית הזאת משווקת כמו "תגלית".

<גלעד אולשטיין: יש תוכניות עלייה, יש "צבר".

<גלעד אולשטיין: אנחנו עושים סמינרים בחו"ל במקבלי ל"צבר".

<גלעד אולשטיין: מי שרוצה להתגייס דרך "צבר" מתגייס דרך "צבר", מי שרוצה לעשות עלייה עושה עלייה.

<גלעד אולשטיין: אבל יש המון נוער של בני ישראלים או בני הקהילות השונות שרוצים לעבור חוויה של שנה בארץ.

<גלעד אולשטיין: כתוצאה מהחוויה הזו אנחנו יוצרים מנגנון עלייה, שזה הדבר הייחודי החדש שאני חושב שהכי חשוב להוסיף לשולחן הזה כרגע.

<גלעד אולשטיין: כי מי שעולה ובוחר לעלות - בוחר לעלות.

<גלעד אולשטיין: אז יש לו דרך כזאת, יש לו קשיים כאלה, וצריכים לענות פה תשובות על הקשיים הללו.

<גלעד אולשטיין: "נחשון" לא לבד, אלא הסיפור הפך להיות הסיפור של כל המכינות או, יותר נכון, מנסים לגייס כמה שיותר מכינות.

<גלעד אולשטיין: כרגע שותפות שמונה מכינות בפרויקט הזה, התאחדנו יחד.

<גלעד אולשטיין: מה שייחודי הוא שזו דרך לקלוט סוגים שונים של אוכלוסיות, כמו: דתיים, דוברי אנגלית – שזה אוכלוסיות שונות.

<גלעד אולשטיין: יש מכינות שרוצות רק דוברי אנגלית, יש מכינות שיכולות לקבל גם דתיים וגם שאינם דתיים, יש מכינה שקולטת רק בנות דתיות.

<גלעד אולשטיין: תוכנית "יחד", שהיא חלק מפרויקט "מסע" היום, מאפשרת להביא את אותם אנשים –gap year, לשנה בארץ, במגוון שונה של אוכלוסיות ובעצם, מה שאסור כאילו להגיד, להעלות אותם לארץ מבחינה סטטיסטית.

<גלעד אולשטיין: כי מבחינה סטטיסטית, הרבה מאוד מהם מתגייסים.

<גלעד אולשטיין: למה?

<גלעד אולשטיין: הם בנים של ישראלים – אחד מהצדדים לפחות הוא ישראלי, הוא שולח את הילד שלו לארץ כדי שלפחות יעבור שנה בארץ כתוצאה מאיזושהי חוויה שההורה חייב לילד שלו, ופתאום הוא מוצא את הילד מתגייס.

<גלעד אולשטיין: או – יש לנו כמה קצינים וקצינות, לדוגמה – שהם בכלל בני קהילות שונות, שמסיבות ציוניות לגמרי רצו לעבור שנה כזאת בארץ והיום הם בארץ כי הם החליטו תוך כדי השנה, עם כל ההתלבטויות.

<גלעד אולשטיין: דרך אגב, הם מתגייסים הרבה פעמים דרך גרעין "צבר", כדי לפתור את הבעיה של החיילים הבודדים.

<אודי דרור: גם בגלל המעטפת השלמה, של ליווי לאורך כל השירות.

<גלעד אולשטיין: כן.

<גלעד אולשטיין: כלומר, "צבר" זה טוב לאלה שנחושים ויודעים מראש שהם מתגייסים או כאלה שאחרי המכינה מקבלים את המעטפת.

<גלעד אולשטיין: המכינה היא תחנת ביניים לאותם מתלבטים, ויש הרבה מאוד כאלה.

<גלעד אולשטיין: קשה מאוד לשווק את זה במסגרת הקהילות, כי זו נישה לא ברורה.

<גלעד אולשטיין: זו נישה חדשה בסך הכול.

<גלעד אולשטיין: היתרון של מטריית המכינות זה שהוא נותן את האופציות גם לדוברי אנגלית.

<גלעד אולשטיין: אני לא נכנס לדוגמאות שנתנו פה עם העולים, כי נתנו פה את הדוגמה של האינטגרציה, שברור שילד שנמצא בתוך חדר עם ישראלים, ואם הוא בן של ישראלים ויש לו איזשהו רקע לשפה, משתלב במהירות.

<גלעד אולשטיין: הנתונים החזקים הם שהרבה הולכים לתפקידים משמעותיים בצבא.

<גלעד אולשטיין: זאת אומרת, אלה שכבר עושים את התהליך הזה גם מתגייסים.

<גלעד אולשטיין: קרוב ל-30% גם חוזרים בתוכנית הזאת.

<גלעד אולשטיין: אבל הנתון הסטטיסטי המדהים הוא שיש כמה שעשו קולג' בארצות-הברית, חזרו לארצות-הברית, והתגייסו אחר כך.

<גלעד אולשטיין: זאת אומרת, כתוצאה של שהייה של שנה במכינה והקשר עם החברים, למרות שחזרו לארצות-הברית, הם התגייסו לצבא.

<גלעד אולשטיין: יש לנו שבעה חברה כאלה שעשו את זה במהלך התוכנית.

<גלעד אולשטיין: זה ממש בקצרה.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת ליפמן, בבקשה.

דב ליפמן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

דב ליפמן: אני חייב ללכת לישיבה אחרת.

דב ליפמן: לפי מה שאני שומע וגם ממה שידעתי לפני שהגעתי, אני חושב שאנחנו חייבים להמליץ למשרד העלייה, לכל התוכניות, להשקיע בתוכניות האלה, במיוחד לעולים הצעירים מצפון אמריקה.

דב ליפמן: ראיתי הבוקר את התחקיר בערוץ 2 שדיבר על הצעירים האמריקניים שחוזרים לארצות-הברית כי מרגישים לבד ובכלל כל הבעיות של הקליטה.

דב ליפמן: אני חושב שהנה, יש תוכניות שמשלבים אותם בתרבות הישראלית וגם בצבא, הם לא לבד.

דב ליפמן: הקליטה שלהם יותר אפקטיבית כשהם בתוכנית כזאת.

דב ליפמן: אני חושב שאנחנו חייבים להשקיע אפילו יותר.

דב ליפמן: אני לא יודע את כל הנתונים המספריים, אבל אחוזי ההצלחה שאנחנו שומעים - זה מובן, כי הם חלק מישראל.

דב ליפמן: הם לא באים וחיים לבד בשכונות שלהם.

דב ליפמן: אני, כדובר אנגלית, מכיר את זה, שאנחנו בדרך כלל חיים לבד בשכונות שלנו.

דב ליפמן: אבל כאן לוקחים צעירים ומכניסים אותם למערכת.

דב ליפמן: אני מברך אתכם על היוזמות.

דב ליפמן: אני חושב שחייבים לקשר אותם לכל הישיבות והתוכניות של השנה-שנתיים, שיעבדו יחד, יגיעו להרצות שם כדי שהבחורים והבחורות יבינו מה האפשרויות שיש להם.

דב ליפמן: חשוב להשקיע בזה, כי אני חושב שזה סוד ההצלחה של עלייה של צעירים, במיוחד מצפון אמריקה.

יואל רזבוזוב: אני מסכים אתך.

יואל רזבוזוב: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: גם אני צריך לרוץ לעוד ועדה, אבל אני שואל אם אפשר לקבל התייחסות קצרה מהמשתתפים פה – האגף הביטחוני-חברתי, יוס.

<יוס אלדר: יש נקודה שצריך לזכור אותה, והיא מאוד קריטית, והיא שחייל בודד שמתחתן מפסיק להיות חייל בודד.

<יוס אלדר: אני מדבר על העולה החדש.

יואל רזבוזוב: היתה לנו ועדה בנושא חיילים בודדים.

יואל רזבוזוב: יש לנו דיון מתוכנן בנושא הזה.

<יוס אלדר: ההבדל בין חייל בודד שהוא תושב הארץ לבין חייל בודד שהוא עולה חדש - זאת המשמעות.

יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים.

יואל רזבוזוב: יהיה לנו דיון בנושא הזה, אשמח אם תצטרפו לדיון הזה ותגידו את מה שאתם חושבים.

<יעקב דנון: אתייחס לעניין הזה.

<יעקב דנון: אקח את הפרטים של הבחור, אני מבטיח שעד הקצה אטפל בעניין.

<יוגב גלבוע: יש ממשק בין הנושאים מכיוון שהחייל הבודד הזה, אצלנו הוא כמו בן.

<יוגב גלבוע: הוא במשפחת מכינת "קשת יהודה" היום.

<יוגב גלבוע: אנחנו מטפלים בו.

<יעקב דנון: הוא כמו בן גם אצלנו.

<יוגב גלבוע: כמובן, גם אצלכם.

יואל רזבוזוב: גם פה בוועדה.

<יוגב גלבוע: הוא הבן של כולם.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, זה לא לישיבת הוועדה הזאת, כי פה לא נפתור את הנושא.

יואל רזבוזוב: אבל לדיון שנעשה בנושא נשמח שתבואו ותגידו מה שאתם חושבים, כי זה בדיוק מה שמתאים לכם.

מרדכי יוגב: אני כן אקח את רשות הדיבור, שמא יקראו לי בדחיפות, למרות שאני רוצה להישאר ולהקשיב.

מרדכי יוגב: אחת, אני מודה לך שקיימת את הדיון כי אני חושב שמצאנו פרח יפה שצריך לעודד אותו.

מרדכי יוגב: אני חושב שזכותה של הוועדה לבקש שיתקיים פה איזה פורום משותף של משרד הקליטה יחד עם הגופים שעוסקים עם אל"ה – אגף משרד הביטחון ומשרד החינוך, שממילא עוסקים בנוער הזה - ומנכ"ל המכינות, יוס אלדר, שהיה גם קצין חינוך ראשי, כך שידיו רב לו, מבין את העניינים לאורך ולרוחב.

מרדכי יוגב: יחפשו איך נותנים לפרויקט הזה פוש עם עוד פיילוט.

מרדכי יוגב: יתרה מזו, יתכן שאפשר לכוון מכינות.

מרדכי יוגב: לו יצויר שאומרים: בצרפת מתאים לנו.

מרדכי יוגב: אז אולי תהיה איזו מכינה שאומרת שהיא מוכנה להתמחות בצרפת, מוכנה לקלוט נוער משם, כי נראה שיש פה איזושהי ייחודיות מקצועית.

<יעקב דנון: המשרד שלנו כבר נתן את הצעד הזה קדימה.

מרדכי יוגב: מצוין.

מרדכי יוגב: אני ממליץ שהדיון שנקיים יהיה דיון משותף עם ועדת החוץ והביטחון כדי לטפל, גם משרד הקליטה ועם אחרים, באותם מקרים ייחודיים, שחייל בודד שהוא עולה אין מאחוריו תמיכה.

יואל רזבוזוב: יהיה לנו דיון על זה ואחרי זה נגיש את ההמלצות.

יואל רזבוזוב: אני מאמין שצריך לראות מה העלויות התקציביולת.

מרדכי יוגב: ובמקרה הספציפי הקונקרטי, של מכינת "נחשון" ומכינת "קשת יהודה", הייתי ממליץ להזמין אותם לדיון קונקרטי, כי זה במספרים קטנים וייתכן שאפשר בדיון הקונקרטי גם לפתור כמה בעיות קטנות כאלה.

מרדכי יוגב: ולהיות עוקבים אחרי התוצאות, כדי להיות שותפים להעלות למכינת "נחשון", למכינת "קשת" ואולי לעוד מקום שזה מבוצע, ולראות מבחינת

מרדכי יוגב: כם גם שהם שותפים ורואים תוצאות.

<דוד ברנשטיין: אני רוצה לדבר על החזון של המכינות בנושא הסיפור הזה.

<דוד ברנשטיין: עבדתי המון שנים בסוכנות היהודית, גם אחראי על עידוד העלייה, אני שליח עלייה לשעבר.

<דוד ברנשטיין: יש לי קולגות כאן.

<דוד ברנשטיין: בשנה האחרונה אני עובד עם יוס מהמכינות בגיוס כסף ועכשיו לקחתי על עצמי את "מסע".

<דוד ברנשטיין: אני מאמין, כמישהו שעלה וגם כמי שיש לו ניסיון בתוכניות האלה, שבמודל של תוכניות עידוד עלייה – "מסע" זה לא עידוד עלייה, אבל כמו שאמרנו, בסופו של דבר זה עידוד עלייה – אנחנו יכולים להגיע, אם יהיו תקציבים ועזרה בשיווק ובכל מיני נושאים אחרים, למאות חניכים ברשת של מעל 40 מכינות בתוך כמה שנים.

<דוד ברנשטיין: כמישהו שעלה ארצה, אני חושב שבסופו של דבר הנושא החברתי - שאני מרגיש טוב בחברה, שיש לי חברים, שאני מרגיש טוב בארץ כמו שהייתי מרגיש בכל מקום – זה המפתח להצלחה.

<דוד ברנשטיין: לכן, אני מצטרף למה שאמרת, שצריך להסתכל הוליסטית ולראות איך אנחנו יכולים לעודד את התופעה הזאת, גם אם זה במסגרת תוכנית של עידוד עלייה גרידא של "קשת" או בתוכניות אחרות.

<דוד ברנשטיין: יש בהרבה מכינות תוכניות פרטניות – איכשהו בחור או בחורה הגיעו ודואגים להם.

<דוד ברנשטיין: אנחנו, בעזרתכם, צריכים להפוך את זה לתוכנית על.

מרדכי יוגב: עוד מילה אחת – לפעם הבאה תביא גם רפרנט אוצר.

מרדכי יוגב: כפי שציין כאן מנהל מכינת "נחשון" - שהיא מכינה שאיננה דתית, היום רוב הדתיות אינן דתיות - אם באים גם הורים בעקבות בנים, הרי הם מביאים אתם את הנכס ואת הכלכלה.

מרדכי יוגב: יש פה גם יתרון כלכלי.

אברהם מיכאלי: אותו היגיון פעל גם על תקצוב בני ישיבות מחו"ל.

אברהם מיכאלי: אבל האוצר עובד הרי עקום.

מרדכי יוגב: במשבר הכלכלי של שנת 1929 זה מה שהציל פה את היישוב, כי העלייה הביאה אתה גם את נכסיה.

מרדכי יוגב: לכן יש פה גם היבט כלכלי.

יואל רזבוזוב: ממה שאני רואה כאן, באמת צריך להיות גוף אחד שירכז את כל הנושא הזה וגם יבוא עם הנתונים המדויקים, מה צריך להשקיע ומה החזון - כמה צריך להביא - ואז לחבר את כל הגופים, כי יש פה גם את הסוכנות, גם את "מסע", את המכינות, הצבא, משרד הביטחון, משרד החינוך.

יואל רזבוזוב: לראות מה הסכום הכולל, מה החזון ואז לשלב את כל הגופים שצריכים לתקצב.

אברהם מיכאלי: גם בנעל"ה, אפילו שהם גילאים יותר צעירים, צריך תקצוב נוסף אם אנחנו רוצים להביא עוד ילדים לארץ.

אברהם מיכאלי: אותם ילדים שלא נשארים פה, חלק מהם זה בגלל בעיות תקציביות, כי אין להם מישהו שדואג להם.

יואל רזבוזוב: נשמע את משרד העלייה והקליטה, בבקשה.

<דוריס קריאף: לעניין גרעין "צבר" - הוא מתוקצב ב-4.5 מיליון שקלים על-ידי משרד העלייה והקליטה מכיוון שזו תוכנית קליטה.

<דוריס קריאף: כלומר, זו הכנה לקליטה, עובדים אתם עוד בחו"ל ומביאים אותם לפה.

<דוריס קריאף: עכשיו מששונה שמנו ל"משרד העלייה והקליטה" וקיבלנו את המנדט לעסוק גם בתוכנית עידוד עלייה מעבר לים, אנחנו בוחנים ממש בימים מספר תוכניות כדי לבדוק איזה תוכניות אנחנו יכולים לעשות.

<דוריס קריאף: זו אחת התוכניות שיכולה להיות נפלאה ועושה את העבודה כתוכנית לעידוד עלייה, וגם אותה אנחנו נשקול.

<דוריס קריאף: אקח מהם כרטיסי ביקור.

<דוריס קריאף: כלומר, נחשוב גם על הצורה הזו של - - -

אברהם מיכאלי: זאת אומר שתתקצבו יותר כסף או שתסתפקו - - -?

<דוריס קריאף: ברור שנתקצב.

<דוריס קריאף: אנחנו מתקצבים תוכניות לעידוד עלייה.

יואל רזבוזוב: אם הם בוחרים בפרויקט הזה הם מתקצבים אותו.

<דוריס קריאף: בוודאי.

<דוריס קריאף: אנחנו מחפשים תוכניות לעודד.

יואל רזבוזוב: יעקב, בבקשה.

<יעקב דנון: אדוני היושב-ראש, כל מי שנוכח כאן יודע שהכנה לגיוס משפיעה מאוד על מה שקורה במהלך השירות ואחר כך, בהשתלבות באזרחות.

<יעקב דנון: בהיבט הזה, במיוחד לגבי העולים החדשים ובני חו"ל, מכינות קדם-צבאיות הן משמעותיות.

<יעקב דנון: לפני קיומו של הדיון הזה קיימנו דיונים בתוך המשרד, הנושא עלה בין מנכ"ל המשרד לרח"ט תומכ"א שנדרש לנושא הזה.

<יעקב דנון: אנחנו מקיימים סדרה של מפגשים, ביניהם גם עם יוס, כדי לבחון את הסוגיה הזו לעומקה.

<יעקב דנון: ברשותכם, אני רוצה לומר משפט אחד על המספרים שעליהם דובר כאן, כי יש פה בלבול מושגים.

<יעקב דנון: על מנת לצלול לעומק העניין ולהבין את הנתונים עד הסוף צריך לשתף פעולה עם הגברת דוריס שיושבת כאן, שהיא מנהלת המחלקה לתיעוד וזכאות.

<יעקב דנון: כל המונחים שמשתמשים כאן: עולים, אזרח עולה, קטין חוזר, תושב חוזר, בני מהגרים - הכול יכול להתברר במערכות המידע שקיימות אצלנו במשרד, ונקבל תמונה מדויקת מה היתה תרומתו של כל גורם לתהליך הזה, מהיום שבו הוא נרשם באחת המכינות ומה קרה בהמשך, אחרי שהוא קיבל את צו הגיוס.

<יעקב דנון: ברשותכם, עוד הערה לגבי הבחור הצעיר שיושב כאן, שהשתתף במכינה.

<יעקב דנון: אין בעיה כזו, ממה שידוע לי, לגבי חייל בודד שמשנה סטטוס לנשוי - -

<דוריס קריאף: לא אצלנו, בכל מקרה.

<יעקב דנון: אני רוצה לדייק.

<יעקב דנון: - - משום שמערכת הת"ש בוחנת בשינוי הסטטוס מה הוא זכאי לקבל בסטטוס החדש.

<יעקב דנון: ויותר מזה, הצבא ממשיך לתקצב אותו שלושה חודשים אחרי שהוא שינה את הסטטוס כדי לראות אם יהיה זכאי לתשמ"ש או משהו אחר.

<יעקב דנון: במקרה שלך, אני מבטיח שאבדוק את הדברים מדויק ואדבר עם מי שנוגע לעניין כדי לראות מה מגיע לך ולוודא שאתה אמנם תקבל את זה.

<יעקב דנון: אני מניח שבימים הקרובים ניפגש עם חלק ניכר מהאנשים כדי לבחון, לקדם את התהליכים, לראות מה ניתן לעשות ולהיות שותפים מלאים עם האגף הביטחוני-חברתי ומשרד החינוך, שהם כרגע אמונים על הנושא הזה.

<יעקב דנון: יש הבחנה שאני עושה בין קריאת הנתונים – מה יש לי בתוך המכינה היום, כמה עולים וכמה בני חו"ל – לבין פעולה יזומה ומכוונת ותוכנית מסודרת שרוצים להשתמש בה כמנוף.

<יעקב דנון: אני חושב שהיוזמה של המשרד, שהמנכ"ל מוביל, נועדה לייצר את התוכנית וייזומה על מנת שנראה שהחזון הזה קורה במציאות.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהתשובה ממשרד העלייה והקליטה היא מאוד חיובית.

יואל רזבוזוב: נשמח אם תרכזו את הנושא ותפגשו עם כל הגופים הרלוונטיים.

יואל רזבוזוב: תבחרו את המתווה שאתם רוצים ללכת, רק שיהיה מרוכז ותהיה לזה תוכנית.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע את נציג הצבא, סגן אלוף אמיר חי, סגן מפקד מיט"ב.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<סא"ל אמיר חי: צהרים טובים.

<סא"ל אמיר חי: מהניסיון שלנו - והזכירו את מסלול "צבר" – אנחנו רואים בעניין הזה מודל מצליח, מכיוון שהמסלול הזה מתחיל עוד כשהחבר'ה בחו"ל וכבר שם עושים סוג של הכנות, ממשיך בפרק הסתגלות בארץ של שלושה חודשים, ולאחר מכן גיוס לצבא.

<סא"ל אמיר חי: בכל התחנות האלה אנחנו גם צוברים מידע על החניך ועל התאמתו בדרך – ואני מדבר בראיית הגיוס.

<סא"ל אמיר חי: יש סגל שמלווה אותו כבר בפרק חו"ל.

<סא"ל אמיר חי: בפרק הארץ יש כבר התאמה של מעטפת הליווי, עד הגיוס.

<סא"ל אמיר חי: יש משתתפים מסוגים שונים, מרצונות שונים – חלקם מציונות, חלקם מהחוויה וחלקם מסיבות אחרות.

<סא"ל אמיר חי: אני חושב שזה צריך להיות מודל.

<סא"ל אמיר חי: ממה שאני מתרשם פה, דווקא הפיזור הוא אולי עם הרבה רצון טוב אבל הוא עושה משהו לא טוב בארגון ובהסדרה של הדבר הזה.

<סא"ל אמיר חי: החבר'ה האלה הם איכותיים, הפער היחיד שלהם הוא השפה.

<סא"ל אמיר חי: בכל יתר המדדים, כשאנחנו מסתכלים עליהם גם בהשוואה לישראלים שנולדו פה, הם איכותיים ואנחנו ממש רוצים את האנשים אצלנו.

<סא"ל אמיר חי: אנחנו רואים סוג של מתכונת דומה, שהיא אפילו סוג של מכינה ייעודית.

<סא"ל אמיר חי: אני מבין את נושא האינטגרציה והרצון לחבר אותם.

<סא"ל אמיר חי: יחד עם זאת, אני מניח שזה גם מעורר קשיים, כי אתה צריך לתת לקבוצה מסוימת יותר.

<סא"ל אמיר חי: אנחנו בוודאי רואים צורך במשהו ייעודי שנותן מענה, עם פרקי הכנה, עם גוף שלוקח את זה על עצמו, גוף רשמי, שזה מתחיל כבר עם האיתור שלהם בחו"ל, ובטח שלוקח אחריות בארץ על פרק שמכלכל אותם וגם נותן להם את כל מה שהם צריכים בדרך.

<סא"ל אמיר חי: כפי שנאמר פה, אנחנו מתחילים לקיים קשר עם משרד העלייה והקליטה.

<סא"ל אמיר חי: סוגיית התקצוב – אני מניח שעוד ידובר פה, גם יתייחסו לזה מהאגף הביטחוני-חברתי.

<סא"ל אמיר חי: אנחנו בהחלט נהיה בעד ופתוחים.

<סא"ל אמיר חי: אנחנו כבר מקיימים את המנגנון הזה.

<סא"ל אמיר חי: ההסתכלות האם הוא עולה ותיק או עולה חדש – בסוף אנחנו מחברים את כולם בהיבט של הצרכים ובהיבט של השיבוץ.

<יוס אלדר: לא בטוח שהבנתי מה המשמעות של "ייעודי".

<יוס אלדר: להקים קבוצות רק לעולים?

<סא"ל אמיר חי: מכינות שהן - - -

<יוס אלדר: טעות.

<יוס אלדר: טעות גדולה.

<סא"ל אמיר חי: לפני שפוסלים כל דבר צריך לראות יתרונות ו- - -

<יוס אלדר: זה לא עניין של פסילה.

<יוס אלדר: זה עניין של ניסיון של 40 שנה.

<יעקב דנון: אבל עוד לא היה ניסיון כזה.

<יוס אלדר: היה.

<יוס אלדר: ודאי שהיה.

<יעקב דנון: בואו נבחן לעומק, לא בצורה כזאת.

יואל רזבוזוב: הצוותים המקצועיים, תשבו, תעשו שולחן עגול ותחשבו על מה שטוב ביותר לעולים.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

יואל רזבוזוב: דורית בר חי, בבקשה.

<דורית בר חי: משרד החינוך רואה ערך ממדרגה ראשונה לכל הנושא של קידום ושילוב עולים וטיפול בהם בצורה הטובה ביותר, תומך בכל תוכנית שתקדם את הנושא.

<דורית בר חי: אני חושבת שצריך להקים שולחן מקצועי, שיבחן את כל האפשרויות ויביא את הדברים לידי מיצוי מבחינה מקצועית ויגיד מה עדיף.

<דורית בר חי: וכן, לתמוך, להוביל, לקדם את הנושא הזה בכל היבט אפשרי.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אילן וגנר מהסוכנות, בבקשה.

יואל רזבוזוב: בקצרה.

<אילן וגנר: נאמר גם קודם על-ידי דוד, מבחינת תוכנית "מסע" ותוכנית החוויה באופן כללי, אנחנו רואים בתוכניות כאלה הדרך הכי טובה לעודד עלייה עתידית, גם אם התוכניות אינן תוכניות עלייה או תוכניות עידוד עלייה באופן רשמי.

<אילן וגנר: אנחנו רוצים למשוך מספר הכי רחב של אנשים להגיע לארץ לחוויות כאלו.

<אילן וגנר: השנה מדובר ב-11,000 אנשים ב"מסע", עוד 1,000 אנשים שמגיעים בקיץ לתוכניות בינוניות.

<אילן וגנר: בתוך המאגר הגדול הזה, שבא כדי לעשות חוויה בישראל, באמת לעשות פעילות ממוקדת שמעודדת עלייה עתידית.

<אילן וגנר: השנה בחברת "מסע" משקיעים יותר מאמצים גם בהכשרת המארגנים איך לנצל את תוכנית החוויה כקרש קפיצה לעלייה עתידית, גם דואגים יותר לחשיפת המשתתפים שרוצים בכך לאפשרויות המשך בישראל.

<אילן וגנר: אנחנו מראים איזשהו רצף, שהמכינות הן חלק מזה.

<אילן וגנר: אבל יש כאן סיפור הרבה יותר גדול, של הקשר בין תוכנית חווייתית עבור צעירים מחו"ל לבין עלייה עתידית.

<אילן וגנר: רק לסבר את האוזן, מברית-המועצות לשעבר, 70% ממשתפי "מסע" עלו ארצה אחר כך, ומצרפת אנחנו רואים מספרים דומים.

<אילן וגנר: מארצות-הברית זה פחות.

<אילן וגנר: אנחנו רואים בעבודתנו קרש קפיצה והדרך הכי טובה, ואולי גם היחידה, לעודד עלייה עתידית.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, אילן.

אברהם מיכאלי: ב"מסע" גם מגבילים מספרים של אנשים שרוצים להגיע.

אברהם מיכאלי: אנחנו חושבים על כל מיני פתרונות כדי שהצעירים האלה כן יגיעו לארץ.

אברהם מיכאלי: גם ב"מסע" אין לכם תקציב בלתי מוגבל.

אברהם מיכאלי: לכן, כשאתה אומר לי שמגיעים מברית-המועצות לשעבר - התלונות שאנחנו מקבלים הן שהם לא מקבלים את הזכות לתוכנית "מסע" כי אומרים להם שאין תקציב.

יואל רזבוזוב: אבל מצד שני, שמעתי מ"תגלית" את ההיפך - רוצים להביא ויש להם קושי להביא מברית-המועצות.

יואל רזבוזוב: אין מספיק פרסום.

יואל רזבוזוב: אבל זה לא הנושא.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאת זה צריך לבחון.

יואל רזבוזוב: נכון מאוד.

יואל רזבוזוב: אבל מבחינת הנתונים, יש כ-11,000 אנשים שמגיעים מ"מסע".

יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לראות יותר שיתוף פעולה עם המכינות האלו כי יש בהן עשרות בודדות, ופה מעל 10,000 אנשים, אז אפשר לעשות פה עוד שיתוף פעולה.

יואל רזבוזוב: בבקשה, חבר הכנסת יוגב.

מרדכי יוגב: אני חושב שיש פה עוד דבר, ואני אומר את זה ביחס למה שאמר סגן אלוף אמיר חי - יש היום מנכ"ל לכל הדבר הזה, זו כבר לא מכינה אחת פה, מכינה אחת שם.

מרדכי יוגב: הוא היה תת-אלוף בצה"ל, יוס אלדר, וגם משרד הקליטה.

מרדכי יוגב: זאת אומרת, יש עם מי לדבר, יש מערכת.

מרדכי יוגב: המערכת הזאת, כבר אפשר לעשות אתה דבר מערכתי, לתת לו יעד והוא ידע, גם אל מול הצבא.

מרדכי יוגב: הוא ידע להגיד: יש לנו כרגע בקנה 27 מארצות-הברית, 12 מברית-המועצות לשעבר.

מרדכי יוגב: יש פה מערכת, גם של שליחים וגם של יכולות קליטה.

מרדכי יוגב: הוא יכול לקבל אינפורמציה ממשרד הקליטה – לנו יש שם אנשים שמבקשים.

מרדכי יוגב: האינטגרציה דרך שירות בצה"ל, אין כמוה לקליטה בישראל.

מרדכי יוגב: זאת אומרת, אם אתה מקבל אותו אחרי לימודים בקיימברידג', הוא יבוא הנה ולא ימצא עבודה – יחזור.

מרדכי יוגב: הוא עבר פה את התהליך של צה"ל ועוד דאגת לו אם אין לו פה משפחה שיכולה לסייע לו, אם נוצרה מערכת כזאת, זה מבטיח אחוזים כמו שקורה פה, של 70%–80%, ולא משנה אם הוא בן של יורד או אם הוא עולה חדש, או בן של צד אחד יורד.

מרדכי יוגב: המספרים שמדברים עליהם פה הם גבוהים מאוד, גם ב"נחשון" וגם ב"קשת".

מרדכי יוגב: זאת אומרת, כשהוא עובר פה את התהליך של שירות בצה"ל עם החברים שלו הוא רוצה להישאר פה עם החברים שלו.

מרדכי יוגב: אתם שומעים שגם אם הוא חזר ללמוד בקיימברידג' הוא רואה את עצמו פה ועוד מביא את ההורים.

מרדכי יוגב: זאת אומרת, התהליך הזה, כשיש לו היום מנהל מנגנון, אפשר לעבוד פה בריכוזיות.

מרדכי יוגב: כמו מול אגודים אחרים, כשאתה עובד בריכוזיות ולא צריך לעבוד בבודדת ולהכריח דווקא שזה יהיה גרעין של עולי ארצות-הברית או גרעין אחר.

מרדכי יוגב: להיפך, האינטגרציה הצבאית, שההוא ביהל"ם, ההוא בצנחנים וההוא בהנדסה היא מנגנון קליטה שמחבר אותו חיבור הכי חזק.

מרדכי יוגב: אני חושב ששווה לייצר את השולחן העגול הזה של משרד הקליטה, משרד החינוך ומשרד הביטחון ומנכ"ל המכינות הקדם-צבאיות, עם שניים או שלושה הפיילוטים הראשונים הקיימים.

מרדכי יוגב: השמיים הם הגבול.

מרדכי יוגב: אפשר לבדוק את זה בעוד חצי שנה, בעוד שנתון, ולראות מה זה יביא לנו.

<אשר זימבל: המכינה זה לא נגמרת בסוף השנה.

<אשר זימבל: יש שבתות מכינה, שכל המחזור חוזר יחד.

<אשר זימבל: יצא לי כמה וכמה פעמים בפעילות, בתרגילים, להיפגש עם בוגר מהמכינה.

<אשר זימבל: זה לא רק תוכנית לעלייה, זה גם סוג של קליטה, כי יש את המערכת הזאת, פתאום יש חבר שאתה רואה בפעילות באיו"ש.

<אשר זימבל: זה מעניין.

יואל רזבוזוב: אין ספק.

יואל רזבוזוב: שמענו פה שהתוכנית היא טובה, גם לקליטת העלייה וגם לאינטגרציה של העולים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שחבר הכנסת יוגב די סיכם את הנושא.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים שיש פה קצת אי-סדר.

יואל רזבוזוב: חשוב לעשות שולחן עגול, ואם אתם מתווכחים על איזשהו נושא, אם לעשות כך או כך, יש לכם פה אנשי מקצוע ותסכמו ביניכם.

יואל רזבוזוב: שמחתי לשמוע ממשרד העלייה והקליטה שהם רואים בזה דבר שיכול לעזור והם רואים צורך להשקיע בזה ודרך זה לקלוט עלייה.

יואל רזבוזוב: ניתן לכם חודשיים לדווח לוועדה מה עשיתם, אם יצרתם קשר עם כל הגופים הרלוונטיים, עשיתם שולחן עגול, איך אתם מתקדמים ומה אתם עושים עם זה הלאה.

<קריאה: משרד הקליטה מוביל?

יואל רזבוזוב: כן, משרד הקליטה מוביל.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: דיון מאוד מעניין ואני חושב שיתרום הרבה למדינה.

יואל רזבוזוב: אני נועל את הישיבה.